Справа № 523/3349/21
Провадження №6/523/245/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2021 року м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді: Кремер І.О.,

з участю секретаря судових засідань: Скоріної М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одеса подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб,-

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Вельков О.В. звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Обгрунтовуючи вимоги поданого подання вказує на те, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова О.В. перебуває зведене виконавче провадження № 62935095, згідно якого об`єднано наступні виконавчі провадження:

?№ 62925010 від 01.09.2020 року з примусового виконання виконавчого листа № 523/4331/17 від 26.07.2017 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк аваль» судовий збір в розмірі 10799,16 грн. з кожного;

?№ 62933649 від 01.09.2020 року з примусового виконання виконавчого листа № 523/3369/20 від 01.09.2020 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффейзен Банк Аваль» заборгованість в розмірі 2102,00 грн.

Оскільки, станом на сьогоднішній день рішення суду боржником не виконано, будь яких дій, спрямованих на його виконання не вчинено, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження», боржник на виклик до приватного виконавця не з`являється та здійснити вихід до помешкання боржника не вдалося за можливим з тих підстав, що ніхто не відчинив двері, просить суд задовольнити дане подання та постановити ухвалу, якою надати дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Велькову О.В., з залученням понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, суб`єктів оціночної діяльності суб`єктів господарювання, примусово здійснити проникнення до квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень ч.2 ст.439 ЦПК України суд розглядає таке подання негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова О.В. перебуває зведене виконавче провадження № 62935095 згідно якого об`єднано наступні виконавчі провадження:

?№ 62925010 від 01.09.2020 року з примусового виконання виконавчого листа № 523/4331/17 від 26.07.2017 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк аваль» судовий збір в розмірі 10799,16 грн. з кожного;

?№ 62933649 від 01.09.2020 року з примусового виконання виконавчого листа № 523/3369/20 від 01.09.2020 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффейзен Банк Аваль» заборгованість в розмірі 2102,00 грн.

Приватним виконавцем під час вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні було встановлено, що згідно інформаційної довідки Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за боржником зареєстровано нерухоме майно, а саме 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка перебуває у звіті АТ «Райффайзен Банк Аваль». Друга частка вказаної вище квартири належить дружині та майновому поручителю боржника, що також перебуває в заставі у АТ «Райффайзе Банк Аваль».

Згідно відповіді з МВС за боржником зареєстровані транспорті засобі: Nissan Skyline, номерний знак НОМЕР_1 , 1980 року випуску, та Opel Kadett 1.3, номерний знак НОМЕР_2 , 1980 року випуску.

22.09.2020 року, виходом за адресою приватного виконавця складено акт, відповідно до якого на момент виходу виконавця за адресою: АДРЕСА_2 , боржника не виявлено, на стук у двері ніхто не відчинив. Однак, в дверях залишено вимогу приватного виконавця із зазначенням можливих засобів зв`язку, про надання безперешкодного доступу до квартири.

У зв`язку з тим, що божник жодним чином не відреагував на вимогу приватного виконавця від 22.09.2020 року, 24.09.2020 року було здійснено повторний вихід за адресою: АДРЕСА_2 та складено акт, відповідно до якого на момент виходу виконавця за вказаною адресою, боржника не було виявлено, на стук у двері ніхто не відповів, зі слів сусідів з квартир АДРЕСА_3 , їм не відомо хто проживає у квартирі АДРЕСА_1 .

Суд констатує, що копія вказаного акту приватного виконавця долучено за матеріалів подання.

Згідно з ч.1 ст.439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено зобов`язання виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.4 ст.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець при здійсненні виконавчого провадження має певні права, в тому числі, за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст.30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч.1 ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п.1 ст.17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Відповідно до п.2 ст.29 Загальної декларації прав людини 1948 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Відповідно до ст.18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, якою встановлено межі застосування обмежень прав, обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи боржника є крайньою мірою з усіх заходів, що можуть бути застосовані для примусового виконання рішення суду, у разі, якщо приватним виконавцем були виконані усі інші можливі спроби виконати рішення суду у відповідності до норм діючого законодавства без примусового проникнення до житла чи іншого володіння особи. Подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи можливе за умови відмови боржника від добровільного допуску приватного виконавця.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу приватного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, у внесеному на розгляд суду поданні відсутні жодні відомості про те, що боржнику було направлено повідомлення про дату проведення виконавчих дій за адресою: АДРЕСА_2 та його обов`язок допустити приватного виконавця для проведення виконавчих дій.

Суд не може прийняти до уваги надану приватним виконавцем копію акту від 24.09.2020 року з огляду на те, що такий акт складений з порушенням ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження» без участі понятих, залучення яких у даному конкретному виправку є обов`язковим, а тому є неприйнятними доказами. Крім того, акт приватного виконавця не містить зазначення часу здійснення виходу за адресою місця проживання боржника, що не виключає здійснення такого виходу в робочий час, і може бути причиною відсутності боржника у вказаній квартирі.

Окрім того, доказів факту присутності боржника у вказаному жилому приміщенні суду не надано, доказів отримання викликів до приватного виконавця боржником суду також не надано. Також, приватним виконавцем не надано суду доказів повідомлення боржника з метою безперешкодного доступу до квартири про дату, час та намір вчиняти виконавчі дії щодо опису майна боржника.

Відтак твердження виконавця про те, що боржник навмисно не надає приватному виконавцю доступ до даної квартири суд вважає необґрунтованим.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що приватний виконавець не довів того факту, що ним було вичерпані всі можливості виконання рішення без примусового проникнення до житла, проте це не дало результатів, суд приходить до переконання, що наявність достатніх правових підстав для примусового проникнення до житла є недоведеною, а тому з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією прав щодо недоторканості житла власника домоволодіння та осіб, які в ньому проживають, в задоволенні даного подання слід відмовити.

Керуючись ст. 439 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволення подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. На ухвалу протягом 15 днів з дня її складення може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси: І.О. Кремер