Житомирський апеляційний суд
Справа №935/1178/20 Головуючий у 1-й інст. Янчук В. В.
Категорія 84 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області, ухвалене 26 листопада 2020 року суддею Янчук В.В. у м.Коростишеві, повний текст рішення складено 30 листопада 2020 року,

у справі №935/1178/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Громадська організація «Проти придурків та ідіотів», про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив: поновити строк на подання позовної заяви; направити Коростишівському відділу поліції доручення щодо встановлення повного імені та по батькові, місця реєстрації, проживання або перебування ОСОБА_2 , її ідентифікаційного номера; стягнути з ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду в сумі 25000 грн та кошти на відшкодування витрат на подання і розгляд даної позовної заяви в розмірі 1022 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.04.2017 направив до Коростишівської міської ради заяву про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою про відведення земельної ділянки орієнтовним розміром 0,12 га для передачі у приватну власність для ведення садівництва. 23.06.2017 Коростишівською міською радою прийнято рішення про відмову в задоволенні заяви. Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 12.04.2018 визнано неправомірними дії Коростишівської міської ради щодо позбавлення його права бути присутнім при розгляді заяви, визнано неправомірними дії у відмові в наданні дозволу на виготовлення документації із землеустрою про відведення земельної ділянки для передачі у приватну власність для ведення садівництва та зобов`язано Коростишівську міську раду розглянути заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_3 від 07.04.2017 за їх участі.

Незаконні дії щодо неналежного розгляду його звернення призвели до виникнення у нього хвилювань, переживань, що негативно відобразилось на психоемоційному стані. Захист порушеного права в суді призвів до порушення стосунків з оточуючими людьми, порушенні нормальних життєвих зв`язків, виникненні негативного для нього явища, зокрема неодноразового повторного звернення на встановлення істини у справі, витрачання особистого часу, значних коштів, сили для відновлення свого порушеного права, що негативно відобразилось на його психоемоційному стані та свідчить про завдання моральної шкоди. Оскільки проекти рішень Коростишівської міської ради № 172 та № 174 готувались та подавались на комісію Коростишівської міської ради з питань земельних відносин, екології та використання природних ресурсів та на сесію Коростишівської міської ради начальником відділу земельних відносин та екології Левченко О.М., тому саме остання має відшкодувати завдану йому моральну шкоду та витрати, пов`язані з поданням і розглядом позовної заяви.

Відзив на апеляційну скаргу не поданий.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 26 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення, ухвалити нове, яким задовольнити його позов.

Зазначив, що суд не дав належної оцінки обставинам, викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив. Також зазначив, що суд безпідставно прийняв відзив на позовну заяву, оскільки у ньому відсутні реквізити визначені п.2 ч. 3 ст.178 ЦПК України. Вказане, на його думку, є підтвердженням порушення судом засад рівності всіх учасників судового процесу. Також вважає, що при вирішенні спору суд не врахував вимоги ч. 1 ст. 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та того факту, що відповідач у відзиві на позов не заперечував, що ним вчинено незаконні дії, окрім того, протиправність дій відповідача, як посадової особи, підтверджена рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 12.04.2018 у справі № 280/1059/17. Тому, вважає, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення його позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 12.04.2018 у справі № 280/1059/17 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії. Визнано неправомірними дії Коростишівської міської ради щодо позбавлення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_1 права бути присутнім при розгляді заяв від 07.04.2017, визнано неправомірними дії Коростишівської міської ради у відмові в наданні дозволу на виготовлення документації із землеустрою про відведення земельної ділянки орієнтовним розміром 0,12 га для передачі у приватну власність для ведення садівництва з підстав, вказаних в рішенні № 172 та № 174 від 23.06.2017 та зобов`язано Коростишівську міськраду розглянути заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 07.04.2017 про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою про відведення земельної ділянки орієнтовним розміром 0,12га для передачі у приватну власність для ведення садівництва з участю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 на час спірних правовідносин обіймає посаду начальника відділу земельних відносин та екології Коростишівської міської ради, що остання не заперечувала у відзиві на позовну заяву.

Обґрунтовуючи вимоги даного позову, ОСОБА_1 посилався на те, що саме відповідачка ОСОБА_2 , як начальник відділу земельних відносин та екології, готувала незаконні проекти вищевказаних рішень органу місцевого самоврядування щодо відмови у вирішенні його земельного питання, а тому саме вона має відшкодувати завдану йому моральну шкоду.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, наведені підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Встановивши, що ОСОБА_2 діяла від імені органу місцевого самоврядування та виконувала свої посадові обов`язки при підготовці проектів рішень міської ради, суд дійшов правильного висновку, що позивачем визначено неналежного відповідача у даній справі, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про прийняття судом першої інстанції відзиву на позовну заяву, який не відповідав вимогам п.2 ч. 3 ст.178 ЦПК України, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки такі порушення судом норм процесуального права не призвели до неправильного вирішення справи.

Посилання ОСОБА_1 на положення ч. 1 ст. 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до якої шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом, є безпідставними. Зокрема, дії ОСОБА_2 , як посадової особи органу місцевого самоврядування, неправомірними не визнавались та не доведені позивачем. Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 12.04.2018 у справі №280/1059/17 не містить будь-яких посилань, щодо неправомірності дій ОСОБА_2 . Окрім того, рішення сесії, незаконні проекти яких, як зазначає позивач, готувала відповідач, як начальник відділу земельних відносин та екології Коростишівської міської ради, приймалися колегіально на пленарних засіданнях міської ради відповідно до п.п.34 ч.1 ст.26 цього Закону.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та на правильність ухваленого ним рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 26 листопада 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 01 березня 2021 року.