Житомирський апеляційний суд
Справа №278/2120/21 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 70 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.
суддів:. Миніч Т.І., Павицької Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Житомирі цивільну справу № 278/2120/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 18 жовтня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Дубовік О.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 , який є її батьком, аліменти на її утримання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму, починаючи з 05.06.2021 року і до закінчення навчання.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що ОСОБА_2 є її батьком, який за рішенням суду сплачував аліменти на її утримання до досягнення повноліття. 04.06.2021 вона досягла повноліття і виплата аліментів припинилася. Вказала, що вона навчається у федеральній державній автономній установі вищої освіти «Північно-Кавказький федеральний університет» з 01.09.2020 на першому курсі денного відділення. Термін закінчення навчання - 30.06.2024. Оскільки на даний час вона не має доходу, не заміжня, тому потребує матеріальної підтримки батька. Вважала, що відповідач має можливість надавати їй матеріальну допомогу, оскільки він працює (військовослужбовець) та має стабільний дохід. Виходячи із наведеного, просила задовольнити позовні вимоги.
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 18 жовтня 2021 року позов задоволено частково. Стягнути з ОСОБА_2 , аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/12 частини його заробітку (доходу), щомісяця, на весь період її навчання, без урахування часу канікул, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_1 23-х річного віку, починаючи стягнення з 09.07.2021. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у сумі 908,00 грн.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність рішення суду нормам матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що суд не обгрунтував своє рішення в частині визначення розміру аліментів з огляду на те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу у значно більшому розмірі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначає, що твердження позивача щодо грошового забезпечення у розмірі 20 000 грн і більше спростовуються матеріалами справи. Вказує, що на його утриманні перебуває дружина та двоє неповнолітніх дітей. Крім того він є єдиним годувальником у сім`ї, а тому несе витрати щодо її утримання та сплачує за комунальні послуги. Оскільки його заробітку не вистачає, тому у нього наявна заборгованість за надані комунальні послуги. Вказує, що він не може надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці у зв`язку із своїм скрутним матеріальним становищем. Наголошує, що повнолітня ОСОБА_1 навчається на денній формі навчання на бюджетній основі та отримує стипендію у досить значному розмірі. Крім того вважає, що донька може працювати у вільний від навчання час.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2 є батьком повнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9-10).

Згідно довідки №2397 від 10.03.2021 ОСОБА_1 навчається на першому курсі інституту живих систем по основній загальноосвітній програмі 19.03.01 «Біотехнологія» у федеральній державній автономній установі вищої освіти «Північно-Кавказький федеральний університет» з 01.09.2020 на бюджетній основі та стаціонарній формі навчання. Термін закінчення навчання - 30.06.2024 (а.с. 11).
Згідно Свідоцтва про реєстрацію місця перебування №110 від 25.02.2021 ОСОБА_1 проживає у гуртожитку в АДРЕСА_1 (російська Федерація) (а.с. 5).
Із звіту Військової частини НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем та проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 в смт Озерне, його дохід за місяць становить від 18 834, 82 грн до 18918, 18 грн (а.с. 39).
ОСОБА_2 вдруге одружився та має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 35-36).
Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 зазначила, що потребує матеріальної допомоги батька в розмірі 1/4 усіх видів доходу відповідача, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вказав, що виходячи з критеріїв розумності та справедливості, враховуючи матеріальне становище позивача та матеріальне становище платника аліментів, суд вважав, що позовні вимоги слід задовольнити частково, оскільки відповідач від шлюбу з ОСОБА_5 (а.с. 34) має 2-х неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 35, 36), які також потребують матеріальної допомоги.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199,200,201 СК України).
При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Згідно з ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України.
Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Однією з обов`язкових обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати таку матеріальну допомогу.
Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.
Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
Тобто, обов`язок утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Колегія суддів вважає встановленим той факт, що у зв`язку з навчанням ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати як позивач, так і відповідач.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.
Визначаючи розмір аліментів, суд врахував, що відповідач офіційно працює та має стабільний дохід, а також те, що від шлюбу з ОСОБА_5 він має 2-х неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які також потребують матеріальної допомоги.
Колегія суддів зазначає, що із матеріалів справи не вбачається, що позивачка будь-якого доходу не має (зокрема вона не отримує стипендію), не має можливості працювати у зв`язку із денною формою навчання, а також те, що вона перебуває на повному утриманні матері.
Таким чином, враховуючи те, що витрати на утримання дитини батьки повинні нести порівну, вказані витрати є доведеними, колегія суддів доходить висновку про те, що судом першої інстанції надано правильну оцінку обставинам та доказам у справі.
Враховуючи, що при визначенні розміру аліментів, необхідно взяти до уваги матеріальне становище платника аліментів, а також те, що утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків, навчання дочки, а також те, що дитина, яка продовжує навчання, безсумнівно потребує принаймні мінімальних витрат на власне утримання, колегія суддів зазначає, що вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, є обгрунтованими.

Разом з тим з тим, враховуючи матеріальний стан відповідача, наявність на його утриманні двох малолітніх дітей та альтернативну можливість позивача отримання стипендії, допомоги від матері, яка також є військовослужбовцем та не має інших утриманців, можливість посильного працевлаштування з урахуванням денної форма навчання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів.

Таким чином, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89, 367, 368 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи із наведеного, апеляційний суд доходить висновку, що рішення судом першої інстанції ухвалено із дотриманням норм чинного матеріального та процесуального законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 18 жовтня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді