Справа № 471/638/21
Провадження №2/471/237/21
Номер рядка звіту 69
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2021 р.

Братський районний суд Миколаївської області

у складі:

головуючого судді Гукової І.Б.,

за участю секретаря Кравченко Л.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Братське цивільну справу № 471/638/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем ОСОБА_2 перебували в шлюбі, було розірвано заочним рішенням Братського районного суду Миколаївської області 18.03.2021 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також повнолітнього сина ОСОБА_5 , матір`ю та батьком яких є позивач та відповідач, що вказано в свідоцтвах про народження дітей. Після розірвання шлюбу діти проживають разом з позивачем та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дітей не надає та не приймає участі в їх утриманні. Позивач просить стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей, а також та на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 який продовжує навчання.

Під час судового засідання позивач, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, зазначила, що діти проживають з нею, знаходяться на повному її утриманні, відповідач інколи надає кошти донці ОСОБА_3 , проте ця фінансова допомога не має постійного характеру. Їй матеріально важко утримувати дітей, враховуючи те, що двоє з них є студентами, а вона наразі не працює.

Представник відповідача під час судового розгляду зазначила, що батько надає допомогу на утримання дітей, відповідно до акту обстеження умов проживання, з позивачем проживає тільки наймолодша донька ОСОБА_6 , просила суд задовольнити вимоги частково в частині стягнення аліментів у розмірі ? частки на одну дитину.

Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітніх дітей - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 10), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 13) та повнолітнього сина - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 18).

Згідно акту обстеження умов проживання від 26.04.2021 року ОСОБА_10 має наступний склад сім`ї: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 навчається в Одесі; донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 навчається в м. Км`янець-Подільський, донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає з матір`ю.

Згідно акту обстеження умов проживання від 01.10.2021 року зі ОСОБА_1 проживає лише донька ОСОБА_6 , 2008 року народження.

Як пояснила у судовому засідання позивач, старші діти навчаються в інших містах, тому постійно з нею не проживають, проте не зважаючи на те, що діти навчаються на державній формі навчання, необхідно сплачувати за їх проживання у гуртожитку та надавати кошти на харчування та одяг.

Згідно довідки від 04.10.2021 року № 217 виданої ТОВ "ЦЕТЕХНО» ОСОБА_11 з 13.02.202 року працює на посаді фахівця з розробки та тестування програмного забезпечення до операційного департаменту цією установою та навчається на 2 курсі в Державному університеті інтелектуальних технологій і зв`язку.

ОСОБА_7 навчається на ІІ курсі коледжу Подільського державного аграрно-технічного університету.

Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини вiд 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789Х11(78912) вiд 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхiдний для фізичного, розумового, духовного, морального i соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповiдальність за забезпечення в межах своїх здібностей i фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Частиною 2 статті 182 СК України передбачено мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" орієнтує суди на те, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно п. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів, згідно із ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно довідки про доходи, ОСОБА_10 за період травень-жовтень 2020 року отримала дохід на загальному розмірі 19320,37 грн.

Наразі, з її слів не працює, на обліку у центрі зайнятості не перебуває.

Твердження відповідача про те, що він надає матеріальну допомогу донці ОСОБА_3 не підтверджено належними письмовими доказами.

Отримання донькою ОСОБА_3 стипендії не може бути підставою для відмови стягнення аліментів на її утримання, так як зазначене не звільняє від обов`язку батьків утримувати неповнолітню дитини, а стипендія у розмірі 908,00 грн. не є достатнім матеріальним забезпеченням дитини.

Керуючись вимогами ст. 179-184 СК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу на утримання двох неповнолітніх дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до їх повноліття.

Також суд зазначає, що відповідно до ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Згiдно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України вiд 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно з ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Що стосується вимог про стягнення аліментів на повнолітнього сина, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до частини 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом встановлено, що повнолітній син ОСОБА_5 , який продовжує навчання, з лютого 2021 року працевлаштований.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно приписів ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Отже, повнолітня дитина, яка продовжує навчання, у разі наявності підстав, може самостійно звернутися із позовом про стягнення аліментів на її утримання.

Таким чином, в задоволенні позову в цій частині слід відмовити так як позивачем не надано доказів, які б підтверджували необхідність надання допомоги повнолітній дитині.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає сплата судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, починаючи стягувати з 30.07.2021 року і до дня досягнення дітьми повноліття.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення, а в разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 23.12.2021 року.

СуддяІ.Б. Гукова