Справа № 184/1944/20
Номер провадження 2-о/184/9/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Гукової Р.М.,

за участю секретаря судового засідання - Поліщук О.А.,

заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Виконавчий комітет Покровської міської ради Дніпропетровської області (53300, Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Центральна, 48) про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом з його померлою бабусею ОСОБА_2 .

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_2 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилась спадщина на все її майно, у тому числі і на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на 1/2 частку вищевказаної квартири належить померлій ОСОБА_2 , а 1/2 частка - померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловіку - ОСОБА_5 , спадщину після смерті якого ОСОБА_2 прийняла, але не оформила своїх спадкових прав.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений 27 листопада 2013 року приватним нотаріусом Орджонікідзевського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бойко Ларисою Петрівною, зареєстрованого в реєстрі за № 2803, відповідно до якого заповіла усе належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй належало на день смерті і на що вона за законом матиме право, заявнику - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Таким чином, відповідно до заповіту останній є єдиним спадкоємцем померлої.

Починаючи з 2012 року і до фактичної дати смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявник проживав разом з бабусею за адресою: АДРЕСА_1 . Бабуся хворіла, не могла вільно пересуватись, а тому потребувала сторонньої допомоги щоденно. Так як ОСОБА_1 був єдиним родичем, що міг їй допомогти, він переїхав жити до бабусі та допомагав їй у побутових потребах, купував ліки та доглядав за нею.

Коли бабуся померла, онук здійснив її поховання за власні кошти.

14 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Бойко Л.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, постановою від 16 серпня 2019 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки - заявником не було надано доказів сумісного проживання з померлою за однією адресою, а також заява про прийняття не була подана нотаріусу в передбачений законом строк, що і стало підставою для звернення із відповідною заявою до суду.

В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Повноважний представник заінтересованої особи Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, при винесені рішення покладається на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу від 21 серпня 1999р. належить квартира АДРЕСА_2 (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 (а.с.13).

Після його смерті відкрилася спадщина на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 , яку на підставі ст..1261 ЦК України прийняла його дружина - ОСОБА_2 .

Разом з тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 (а.с.14).

Після її смерті відкрилась спадщина на все її майно, у тому числі і на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений 27 листопада 2013 року приватним нотаріусом Орджонікідзевського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бойко Ларисою Петрівною, зареєстрований в реєстрі за № 2803, відповідно до якого заповіла усе належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй належало на день смерті і на що вона за законом матиме право - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.15).

14 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Бойко Л.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, постановою від 16 серпня 2019 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки - заявником не було надано доказів сумісного проживання з померлою за однією адресою, а також заява про прийняття не була подана нотаріусу в передбачений законом строк, що і стало підставою для звернення із відповідною заявою до суду (а.с.8).

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, згідно наданих заявником пояснень, він з померлою бабусею з 2012 року і по день смерті проживали однією сім`єю, оскільки остання хворіла, не могла вільно пересуватись, а тому потребувала сторонньої допомоги. Заявник піклувався про свою бабусю та вів з нею спільне господарство.

Окрім цього, факт проживання заявника з його померлою бабусею однією сім`єю на час її смерті знайшов своє підтвердження під час допиту в судовому засіданні свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 надала суду показання, що вона є сусідкою померлої бабусі заявника і підтверджує той факт, що заявник ОСОБА_1 постійно проживав разом зі своєю бабусею однією сім`єю з 2012р. і по день її смерті, доглядав за нею та піклувався.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні дав показання, згідно яких заявник ОСОБА_1 проживав разом зі своєю бабусею ОСОБА_2 за адресою по АДРЕСА_3 до дня її смерті.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо впродовж строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не подав заяву про відмову від спадщини.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про суд практику у справах про спадкування» - якщо постійне проживання особи спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документа у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 заяви до нотаріальної контори про відмову від спадщини не подавав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків, у суду не виникає сумнівів відносно того, що заявник ОСОБА_1 дійсно на момент смерті своєї бабусі ОСОБА_2 проживав разом з нею, а отже заява останнього підлягає до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12-13, 76-81, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Виконавчий комітет Покровської міської ради Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25.02.2021р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду Р. М. Гукова