Справа № 510/1663/21
Провадження № 2/510/1420/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.12.2021 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді - Бошков І.Д.,

за участю: секретаря - Березенко С.П.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач у судове засідання не явилась, направила на адрес суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала.

Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 ; копія заповіту ОСОБА_3 від 15.12.2019р.; копія заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини від 12.01.2021р.; копія заяви ОСОБА_2 про відмову від спадщини від 14.01.2021р.; копія свідоцтва про шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_6 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 ; копія довідки виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 13.05.2021р.; копія технічного паспорту житловий будинок АДРЕСА_1 ; копія виписки із по господарської книги виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 13.05.2021р.; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 273264; копія витягу з ДЗК про земельну ділянку від 26.05.2021р.; копія витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 26.05.2021р.; копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 ; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості авто, мотоциклу; копія тимчасового реєстраційного талону на мотоцикл серії НОМЕР_2 ; копія талону на мотоцикл ZUBR; копія постанови нотаріусу про відмову у вчинені нотаріальної дії від 28.05.2021р.; лист Ренійської районної нотаріальної контори від 10.11.2021р.; копія спадкової справи після смерті ОСОБА_3 .

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 . За життя йому належав житловий будинок АДРЕСА_1 , згідно записів по господарської книги № 3(1986-1995р.р.) о/р № 250.

На випадок смерті ОСОБА_5 не розпорядився належним йому майном, тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги після його смерті був син ОСОБА_3 . У встановлений законодавством строк він до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, спадкова справа не відкривалась. Так, ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем, тобто, фактично вступив у володіння та управління спадковим майном. Тобто, він прийняв спадщину в порядку п.1ч.1ст.549 ЦК України 1963 р., однак юридично її не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивача ОСОБА_3 . За життя йому належало: житловий будинок із надвірними спорудами АДРЕСА_1 , який він успадкував після смерті батька, земельна ділянка загальною площею 2,78 га, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 273264, автомобіль марки «ВАЗ» модель 211540-110-42, д/н НОМЕР_3 , мотоцикл марки Viper Zubr модель LZX 200 GY-2, д/н НОМЕР_4 .

Після його смерті відкрилась спадщина на зазначене майно. На випадок смерті ОСОБА_3 розпорядився належним йому майном, залишив заповіт від 15.12.2019р. на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках кожному. Тому, спадкоємство здійснюється за заповітом. Згідно спадкової справи № 98/2021 відкритої після смерті ОСОБА_3 , вбачається, що у відповідний 6-місячний строк після смерті спадкодавця, позивач (як спадкоємець за заповітом) звернулась до нотаріальної контори із завою про прийняття спадщини. За зверненням позивача нотаріусом було заведено спадкову справу. Відповідач по справі у встановлений законодавством строк звернувся із заявою про відмову від спадщини на користь позивача ОСОБА_1 .

Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що нотаріусом було винесено відповідну постанову. Після смерті ОСОБА_3 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлого ОСОБА_3 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ч. 1 п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. ОСОБА_5 помер в 1994р. (тобто до набрання чинності ЦК України 2003р.), а син ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину після його смерті, данні цивільні відносини регулюються положеннями ЦК Української РСР 1963р.

Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР 1963р. спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Спадкування за законом має місто, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Як передбачено ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР 1963р. при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, інший з подружжя та батьки померлого.

Згідно вимог ст. 548 ЦК Української РСР 1963р. для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. За п. 1, 2 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, ОСОБА_3 у передбачений законом строк не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, проте на момент смерті ОСОБА_5 мешкав разом із ним, вступив в управління та володіння спадковим майном, що належала померлому батькові. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Після його смерті ОСОБА_3 прийняв спадщину на житловий будинок , в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р. після смерті ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_3 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 спадкові відносини регулюються положеннями ЦК України 2003р. Досліджуючи копію спадкової справи № 98/2021, яка відкрита після смерті чоловіка позивача ОСОБА_3 , судом встановлено, що сторони у справі є спадкоємцями за заповітом після його смерті (ст. 1223 ЦК України). Позивач подала до нотаріусу заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, отже вважається такою, що її прийняла, а відповідач подав заяву про відмову від спадщини на користь позивача. Інших спадкоємців, які б мали обов`язкову долю у спадщині немає. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки її воля, як спадкоємиці за заповітом, була виражена у її діях щодо звернення з відповідною заявою до нотаріуса.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України 2003р. спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 524, 529, 531, 548, 549 ЦК Української РСР 1963р., ст. ст. 15, 328, п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003р., ст. ст. 15, 328, 1217, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на:

житловий будинок із надвірними спорудами АДРЕСА_1 ;

земельну ділянку загальною площею 2,78 га, кадастрові номери :01:005:0417, :01:004:0090, розташована на території Орлівської сільської ради Ренійського району, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

автомобіль марки «ВАЗ» модель 211540-110-42, колір червоний, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 ;

мотоцикл бортовий марки LZX модель 200 GY-2, реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , колір червоний.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков