Справа № 691/1412/20
Провадження № 2/691/212/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року Городищенський районний суд Черкаської області

в складі :

судді Черненка В.О.

за участю секретаря судових засідань Сидоренко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городище цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Мліївської сільської ради Городищенського району, Черкаської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Мліївської сільської ради Городищенського району, Черкаської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , якого до дня смерті доглядав та вів спільне господарство по АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на земельну частку (пай), розташовану в адміністративних межах Мліївської сільської ради Городищенського району, Черкаської області, розміром 2,54 га, яка належала померлому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0145835 та який був виготовлений за розпорядженням Городищенської райдержадміністрації № 362 від 09.12.1996 року і зареєстрований 01.02.1997 року за № 180 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалися громадянам з колективної та інших форм власності КСП ім. Симиренка в с. Мліїв, Городищенського району, Черкаської області. За життя, нині покійний ОСОБА_2 заповіту на склав. З метою прийняття спадщини після покійного батька, позивач звернувся до нотаріуса із відповідною заявою про видачу свідоцтва про право спадщину за законом, однак постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі вказаного свідоцтва, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну частку (пай). Оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) був втрачений, про що було подане оголошення в газету «Вісник Городищини». В зв`язку з викладеним, позивач позбавлений можливості оформити спадщину після смерті свого батька у встановленому позасудовому порядку, тому був змушений звернутися до суду. Враховуючи викладене, просив визнати за ним право на земельну частку (пай), яка розташована в адміністративних межах Мліївської сільської ради, Городищенського району, Черкаської області, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та мав право на земельну частку (пай), на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0145835.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача Мліївської сільської ради заперечував щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач спільно не проживав з батьком, а лише доглядав його, тому просив відмовити в позові відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України зі спливом позовної давності.

Суд, вислухавши сторони, повно і всебічно з`ясувавши обставин, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 , виданого 21.11.2017 Городищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 85, який був батьком позивача, що підтверджено у судовому засіданні відповідними правовстановлюючими документами.

За життя, ОСОБА_2 належало право на земельну частку (пай), розташовану в адміністративних межах Мліївської сільської ради Городищенського району, Черкаської області, розміром 2,54 га, на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай), серія ЧР № 0145835.

Відповідно до листа відділу у Городищенському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 3-32/0-0.230-35/131-20 від 27.02.2020 року на ім`я гр.ОСОБА_2 видавався Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серії ЧР № 0145835 розміром 2,54 в умовних кадастрових гектарах.

Оригінал вказаного Сертифіката на право на земельну частку (пай) був втрачений, про що було розміщено оголошення в газеті «Вісник Городищини» № 50 від 11.12.2020 року.

При вирішенні спору про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01.01.2004 року, суд застосовує норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР 1963 року.

Так нормами ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

ОСОБА_2 заповіту не залишив.

Спадкоємцем першої черги після померлого є його син - позивач по справі - ОСОБА_1 , який до дня смерті здійснював догляд за батьком, що проживав по АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною довідкою Мліївської сільської ради № 158 від 23.03.2018 року.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач, хоча й був зареєстрований по АДРЕСА_2 , але він проживав із ОСОБА_2 , разом займалися веденням спільного господарства.

Тобто, позивач являється особою, яка фактично вступила в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем (Постанова ВСУ від 10.01.2019 у справі № 484/747/17).

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Проте, коли позивач звернувся до нотаріуса, щоб отримали свідоцтво про право на спадщину, йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) (копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.05.2020 року міститься в матеріалах справи).

Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, судом не встановлено.

Оскільки, нотаріус, своєю постановою відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач звернувся до суду із захистом своїх спадкових прав.

З огляду на вище викладене, за відсутності відмови позивача від прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 , згідно ст. 328 ЦК України, має право набути право на вищезгадане спадкове майно, оскільки це прямо передбачено чинним законодавством, а тому позов обґрунтований та підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст. 328 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 9, 10, 12,13, 17, 18, 76 - 81, 200, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» постановою ВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» Постанова ВСУ від 10.01.2019 року, суд, -

ВИРІШИВ:

позовну заяву задоволити. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_2 , право на земельну частку (пай), площею 2,54 га., яка знаходиться в адміністративних межах Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0145835, в порядку спадкування за законом, після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлений 01.03.2021 року.

Суддя В. О. Черненко