ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року

м. Харків

справа № 646/2220/21

провадження №22-ц/818/5861/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміна О.В., Пилипчук Н.П.,

сторони справи:

позивач Комунальне підприємство «Харківводоканал»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 2 серпня 2021 року, ухвалене у складі судді Єжова В.А.,

установив:

02.04.2021 КП «Харківводоканал» (надалі КП «ХВК») звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 11 372,22 грн, з яких 6370 грн 53 коп. заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання з 01.12.2013 по 31.01.2013, 4055 грн 34 коп. заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення з 01.12.2013 по 31.01.2021, 656 грн 81 коп. інфляційні витрати, 289 грн 54 коп. три відсотки річних від простроченої суми.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку № НОМЕР_1 . В повному обсязі за надані КП «ХВК» послуги не оплачує, в зв`язку з чим утворилася вищевказана заборгованість.

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 02.08.2021 позовні вимоги КП «Харківводоканал» задоволені в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «ХВК» 11 372 грн 22 коп. та 2270 грн судового збору.

Рішення суду мотивовано тим що, наявними у матеріалах справи доказами доведено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Обов`язок споживача житлово-комунальних послуг як власника житла ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг. Тому заборгованість за надані КП «ХВК» послуги має сплачувати ОСОБА_1 як наймач житла. Враховуючи, що відповідачем заява про застосування наслідків спливу строків позовної давності не заявлена, строки позовної давності до вимог КП «ХВК» судом не застосовуються.

Не погодившись з рішенням місцевого суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені вимог КП «ХВК» відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення винесено без з`ясування фактичних обставин та ґрунтується на неналежних доказах, судом порушено норми матеріального та процесуального права. Судом було порушене право Відповідача на захист, так як він разом з позовом подав клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із викликом сторін. Судом було проігноровано клопотання відповідача, чим порушені вимоги ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України). Розрахунок суми заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_2 був здійснений КП «ХВК» на підставі норм водоспоживання та водовідведення з розрахунку на кількість осіб, проживаючих у квартирі АДРЕСА_2 . Хоча з 14.01.2009 у квартирі встановлено та прийнято до обліку прилади обліку холодної та гарячої води. У КП «ХВК» не було підстав нараховувати заборгованість на підставі норм споживання, а не показань лічильника. Суд безпідставно послався на статтю7 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 та вважав, що ОСОБА_1 , як зареєстрована у приміщені особа, яка не є власником приміщення, зобов`язаний укласти договір про надання комунальних послуг та не може звільнятися від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих до укладання договору. Відповідач в силу вимог закону не має права укладати подібну угоду від свого імені. ОСОБА_1 не є власником квартири АДРЕСА_2 , тому всі правові, договірні, платіжні відносини за весь час існування особистого рахунку № НОМЕР_1 склалися між власником квартири ОСОБА_2 , на ім`я якої відкрито особовий рахунок, та КП «ХВК». Відповідач зареєстрований у квартирі, але не є власником, не проживає в даному приміщені і послугами КП «ХВК» не користується, не уповноважений вчиняти будь-які дії, в тому числі щодо контролю оплати комунальних послуг, не є належним відповідачем у справі, та не може виступати самостійно стороною у такому зобов`язанні. Також судом було порушено вимоги статті 267 ЦК України, відповідно до якої будь-яка зі сторін може подати заяву про збільшення строку позовної давності. В матеріалах наявна заява позивача про поновлення строку позовної давності, але ця заява судом розглянута не була.

КП « Харківводоканал» звернулося до суду з відзивом на апеляційну скаргу, у якому просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Відзив мотивований тим що, так як термін чергової повірки вузлів розподільного обліку гарячої та холодної води сплив 21.04.2012, КП «ХВК» проводило розрахунок використаних послуг відповідно до норм водоспоживання та водовідведення з розрахунку на кількість проживаючих осіб. ОСОБА_1 не надав доказів не користування послугами з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Законодавством передбачено надання однакових прав і обов`язків як власнику так і наймача орендаря жилого приміщення в частині оплати за отриманні комунальні послуги, тому ОСОБА_1 є належним відповідачем у цивільній справі № 646/2220/21. Законодавством передбачено, що зі спливом позовної давності зобов`язання щодо стягнення заборгованості за наданні послуги не припиняється, тож суд першої інстанції правильно це врахував при ухваленні рішення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого судді, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї в межах вимог, що були предметом дослідження в суді першої інстанції, уважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи, за відомостями Департаменту реєстрації Харківської міської ради.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку;

Посилання відповідача на те що він не проживає за адресою : АДРЕСА_1 , не знайшли свого підтвердження, адже матеріали справи не містять відомостей про інше місце проживання відповідача, зареєстроване у встановленому законом порядку.

Договір про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення між КП «Харківводоканал» та відповідачем не укладався, але житлово-комунальні послуги відповідачу надавались, адже він зареєстрований, тобто між сторонами наявні фактичні відносини з надання та отримання житлово-комунальних послуг.

Згідно з наданими КП «ХВК» розрахунками заборгованість відповідача перед позивачем складається з: -за надані послуги з централізованого водопостачання з 01.12.2013 по 31.01.2021 в розмірі 6 370,53 грн.; -за надані послуги з централізованого водовідведення з 01.12.2013 по 31.01.2021 в розмірі 4 055,34 грн. Крім того, розрахунком 3% річних та інфляційних витрат підтверджено нарахування: - на суму інфляційних витрат 656,81 грн.; -289,54 грн. - три відсотки річних від простроченої суми. Загальна сума - 11 372, 22 грн.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що відповідно до п.10 Постанови КМУ від 21.07.2005 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» «Справляння плати за нормами споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається».

З відомостей, викладених в відзиві на апеляційну скаргу, КП «ХВК» вказує, що термін чергової повірки вузлів розподільного обліку холодної та гарячої води сплив 21.04.2012. Інші дані в матеріалах справи не містяться, тому суд першої інстанції правильно врахував розрахунки надані КП «ХВК», адже використовувати дані не повірених лічильників не можливо.

Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 7 Закону України « Про житлово комунальні послуги» Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами;

Задовольняючи позов, суд першої інстанції правильно дійшов обґрунтованого висновку про наявність у відповідача обов`язку вносити плату за отримані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Статтею 526 ЦК України встановлені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Тому за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг боржник несе відповідальність, передбачену частиною другою статті 625 ЦК України.

Щодо посилання на пропущення строку позовної давності, то суд уважав, що 08.07.2021 ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву, до якого не додав заяву про застосування строків позовної давності до вимог КП «ХВК», тому відповідно до вимог законодавства застосування строків позовної давності неможливо.

У відповідності до ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 3 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідач заявляючи в апеляційній скарзі про застосування позовної давності, не вказав, чому ним не було подано заяву в суді першої інстанції. Ттому в Харківського апеляційного суду немає підстав задовольняти викладену в апеляційній скарзі заяву яка не була заявлена в суді першої інстанції.

Виходячи з вищенаведеного суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, та встановив обставини справи.

Щодо порушення судом норм процесуального права, суд виходить з наступного.

08.07.2021 відповідачем було подано відзив на позовну заяву, до якої він долучив клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням сторін.

Статтею 279 ЦПК України встановлено що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ст. 182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом.

Відповідно до п.10 ч.2 ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд вирішує заяви та клопотання учасників справи

Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Оскільки розгляд клопотання відповідача повинен був здійснюватися під час проведення підготовчого засідання, яке у цій справі не проводилось, відповідач скористався правом подати клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін в установленому законом строк і суд, до ухвалення рішення у цій справі мав його розглянути.

Колегія суддів погоджується з доводом апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції припустився порушення норм процесуального права, не розглянувши клопотання відповідача про розгляд справи з викликом сторін. Але відповідно до ч.2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Так як порушення норм процесуального права не призвели до неправильного вирішення справи, такі порушення не можуть бути покладені в основу скасування рішення суду першої інстанції.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків не спростовують, та фактично зводяться до переоцінки доказів здійсненої судом першої інстанції.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 належить залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 02.08.2021р.- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 22 грудня 2021 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук