Єдиний унікальний номер 333/3834/21
провадження № 2/336/4354/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14.12.2021 м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Карабак Л.Г., при секретарі Тимошенко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за позовом Дніпровського державного медичного університету до ОСОБА_1 про стягнення витрат на навчання,

ВСТАНОВИВ:

Дніпровський державний медичний університет звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить стягнути з відповідача витрати понесені на його навчання в розмірі 137 860,26 грн.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотань будь-якої зі сторін про інше.

Відповідачем відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подано. Заяв та клопотань до початку розгляду справи не надходило.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановленийсудом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, проситьзадовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України.

Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі рішення приймальної комісії від 10.08.2009, наказом ректора Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України» №500-ос від 10.08.2009 ОСОБА_1 зарахований на перший курс Дніпропетровської державної медичної академії МОЗ України.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України №473 від 16.03.2021 змінено тип та перейменовано Державний заклад «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України» на Дніпровський державний медичний університет.

01.09.2009 між сторонами укладено угоду про підготовку фахівців з вищою освітою без номеру.

Згідно з умовами укладеної угоди відповідач зобов`язався прибути після закінчення вищого закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років, а у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати відповідно до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку.

Згідно наказу ректора ДЗ «ДМА» №506-ос від 23.06.2015 «Про випуск спеціалістів 2015» відповідачу присуджено освітньо-кваліфікаційний рівень за спеціальністю, виданий документ про вищу освіту у зв`язку із завершенням навчання.

На виконання умов укладеної угоди згідно з направленням на роботу №4 Міністерства охорони здоров`я України від 18.03.2015 відповідача, як молодого спеціаліста, направлену на роботу до КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча клінічна лікарня №5» Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації на посаду лікаря-бактеріолога.

Згідно наказу Департаменту охорони здоров`я населення Запорізької обласної державної адміністрації від 04.10.2018 №01-3/2081 відповідач звільнився з місця направлення 01.10.2018 за власним бажанням. Таким чином, відповідач не дотримав умов угоди про підготовку фахівців з вищою освітою від 01.09.2009, в частині зобов`язання відпрацювати після закінчення вищою навчальною закладу три роки відповідно до направлення на роботу, тобто він порушив добровільно взяті на себе цивільно-правові зобов`язання.

Відповідно до розрахунку грошових коштів, які підлягають поверненню за навчання за державним замовленням витрачено коштів з державного бюджету на навчання відповідача 137 860,26 грн.

Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої стаття 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно пунктами 1, 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідач, закінчивши навчання на бюджетній формі у ДДМУ не відпрацював 3 роки за направленням на роботу.

Отже відповідачем не було дотримано вимог законодавства України та Угоди про підготовку фахівців з вищою освітою від 01.09.2009.

Згідно з частиною другою статті 52 Закону України від 23.05.1991 «Про освіту», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов`язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Обов`язок випускника відшкодувати до державного бюджету повну вартість навчання за умов, що були погоджені між сторонами, передбачено частиною другою статті 52 Закону України «Про освіту» (яка була чинною з 23.03.1996 по 06.09.2014, у тому числі на час укладення типової угоди про підготовку фахівця з вищою освітою від 01.09.2008 № 84.

Зазначеними вище нормативними актами визначено, що випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направлені на роботу; незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов`язку прибути на роботу за призначенням; у разі, якщо його звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов`язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

Розмір витрат, які мають бути відшкодовані у зв`язку із порушенням зобов`язання про відпрацювання за направленням, визначено на підставі фактичних затрат на навчання одного студента медичного факультету за державним замовленням випуску 2015 у сумі 137 860,26 грн. за період навчання у вищому навчальному закладі з вересня 2009 по червень 2015.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Дніпровського державного медичного університету (код ЄДРПОУ , ідентифікаційний код 02010681) витрати на навчання у розмірі 137 860,26 грн. (сто тридцять сім тисяч вісімсот шістдесят грн. 26 коп.) на розрахунковий рахунок № 7931, банк: ДКСУ м. Київ, та судовий збір в сумі 2270 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Строк на апеляційне оскарження може бути також продовжений з підстав, викладених у п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.Г.Карабак