Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.02.2021 Справа №607/16519/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області
у складі головуючого судді Грицай К.М.,
за участю секретаря судового засідання Стус К.І.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Козівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Тернопільського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про відшкодування матеріальних збитків та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів Козівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Тернопільського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про відшкодування матеріальних збитків та стягнення моральної шкоди.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду у справі № 819/1232/18 від 18 жовтня 2018 року визнано бездіяльність Козівського районного військового комісаріату по не включенню в списки для отримання грошової допомоги відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії та їх соціальний захист» за 2017 рік ОСОБА_1 неправомірною та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 подати додатковий список на отримання грошової допомоги відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2017 рік до Управління праці та соціального захисту населення Козівської районної державної адміністрації, включивши в нього ОСОБА_1 , а Управління праці та соціального захисту населення Козівської районної державної адміністрації зобов`язано виплатити ОСОБА_1 дану допомогу. Вказує, що оскільки Козівський районний військовий комісаріат керувався при складенні списку листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.03.2017 року, що не є нормативним актом, а через незаконні дії останніх позивач не отримав допомоги за 2016 рік, то для ефективного захисту його законних прав та інтересів просить стягнути з солідарно відповідачів матеріальну шкоди в сумі, що відповідає розміру допомоги за 2016 рік, а саме 920 грн. Також, внаслідок незаконних дій відповідачів позивачу було спричинено моральну шкоду, яку останній визначає у розмірі 375,00 грн., що розраховується, виходячи з наступного: розмір допомоги за 2019 рік мінус розмір допомоги за 2016 рік, тобто 1295 грн. = 375 грн., яку просить солідарно стягнути з відповідачів.
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

29 листопада 2019 року представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 подав відзив на позовну заяву, у якому він заперечує щодо задоволення позовних вимог з наступних підстав. ІНФОРМАЦІЯ_1 звертався із запитом до Управління праці та соціального захисту населення Козівської районної державної адміністрації з питання, щодо виплати разової грошової допомоги до 5 травня ОСОБА_1 . Згідно наданої відповіді виплати здійснено у період з 2017 по 2019 роки. Рішенням окружного адміністративного суду зобов`язано Козівський РВК подати додатковий список, а Управління праці та соціальною захисту населення виплатити дану допомогу за 2017 рік, виплату за 2017 рік у розмірі 1200 грн. виплачено у 2019 році. Разова грошова допомога у 2016 році не надавалась у зв`язку з відсутністю звернення. Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захист" і «Про жертви нацистських переслідувань» «Забезпечити подання до 1 квітня 2016 року органам соціального захисту населення таких переліків осіб, які мають право на одержання грошової допомоги: Міністерством оборони...». Громадянин ОСОБА_1 , отримав статус учасника бойових дій у квітні 2016 року, під час проходження військової служби. Згідно даних, які містяться в обліковій картці, ОСОБА_1 прийнятий на військовий облік військовозобов`язаних 3 серпня 2016 року. В вищезазначеній постанові немає жодного пункту, який би зазначив, що громадянин має право отримати грошову допомогу пізніше 5 травня, а це означає, що ІНФОРМАЦІЯ_4 не порушив вимог Закону, прав, свобод і законних інтересів позивача.

Ухвалою суду від 17 червня 2020 року суд призначив судову-психологічну експертизу. 31.08.2020 року матеріали справи поверненням експертом без виконання через неоплату.

Протокольною ухвалою суду від 26 жовтня 2020 року суд скасував дану експертизу у зв`язку із не підтриманням позивачем клопотання про проведення експертизи.

Протокольною ухвалою суду від 12 лютого 2021 року було залучено до участі у справі правонаступника відповідача Козівського районного військового комісаріату Козівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки та правонаступника відповідача Тернопільського обласного військового комісаріату Тернопільський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача Козівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заперечує щодо задоволення позовних вимог з підстав, які наведені у відзиві на позовну заяву.
Представник відповідача Тернопільського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Онищак У.М. в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог. Вказала, що позивачу не було виплачено одноразову грошову допомогу до 5 травня у зв`язку з тим, що станом на час виплати позивач перебував на військовій службі та йому виплата допомоги повинна була здійснюватись органами праці та соціального захисту за місцем проходження служби за списками, поданими військовою частиною. Позивач був поставлений на облік у Козівському районному військкоматі 03 серпня 2016 року після подання списків для її виплати військкоматами, які подаються у квітні, крім того, позивач не звертався до військкоматів за місцем проживання за виплатою такої допомоги. Також вказала, що дії відповідачів щодо невиплати позивачу одноразової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році в суді не були визнані судом неправомірним, тому підстави для стягнення матеріальної та моральної шкоди з відповідачів відсутні.

Суд, заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

06 квітня 2016 року позивач ОСОБА_1 отримав статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с. 23).

Судом встановлено та підтверджено обліковою карткою до військового квитка, що 23 січня 2005 року позивач був прийнятий на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.04.2015 року знятий з обліку у зв`язку із проходженням військової служби в в/ч НОМЕР_2 з 24 квітня 2015 року до 29 липня 2016 року, 03 серпня 2016 року знову прийнятий на облік (а.с. 51).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду № 819/1232/18 від 18.10.2018 року, визнано бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 по не включенню в списки для отримання грошової допомоги відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2017 рік ОСОБА_1 неправомірною та зобов`язано Козівський районний військовий комісаріат подати додатковий список на отримання грошової допомоги відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2017 рік до Управління праці та соціальної захисту населення Козівської районної державної адміністрації включивши в нього ОСОБА_1 , а Управління праці та соціальної захисту населення Козівської районної державної адміністрації зобов`язати виплатити ОСОБА_1 дану допомогу.(а.с.7-10).

Даним рішенням суду встановлено, що 03 серпня 2016 року прийнятий на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_1 і з даного моменту даний військовий комісаріат повинен був включити позивача в списки для отримання грошової допомоги відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Дане рішення не оскаржувалось та набрало законної сили.

Листом від 10.03.2017 року №10/2/17-19 ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 , адресованого Військовим комісаріатам Тернопільської області вказано, що допомога виплачується районними (міськими) управліннями праці та соціальної політики до 05 травня щороку через поштові відділення зв`язку за місцем проживання цих громадян на підставі списків, поданих районними (міськими) районними військовими комісаріатами. Військовим комісарам ОРМВК організувати роботу щодо оформлення документів, необхідних для виплати визначеної грошової допомоги 100% громадян України, які проживають на території, що відноситься до компетенції РМВК та не являються пенсіонерами. Витребувати від зазначених учасників бойових дій наступні документи, зокрема, заяву (Додаток 2) Військовим комісаріатам за місцем проживання учасників бойових дій до 15 квітня 2016 року 1-і-й примірник списку подати в міське (районне) управління праці та соціальної політики. (а.с. 41).

Листом від 22.07.2019 року №02-03/2702 Управління праці та соціального захисту населення Козівської районної держадміністрації до ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомлено, що виплата разової грошової допомоги до 5 травня ОСОБА_1 здійснювалась за 2017 рік в сумі 1200 грн., за 2018 рік в сумі 1265 грн., за 2019 рік в сумі 1295 грн., виплата за 2017 рік здійснена в 2019 році, виплата за 2016 рік не проводилась в зв`язку з відсутністю звернення. (а.с. 52).

Судом встановлено, що позивачем в судове засідання не подано рішення суду, яким би були підтверджені чи визнані неправомірними дії чи бездіяльність відповідачів ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не включення у списки для отримання грошової допомоги відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ОСОБА_1 за 2016 рік та її невиплати.

Відповідно до статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

У статті 19 Конституції України вказано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до вимог діючого законодавства шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Вказаною статтею визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

При цьому, як вбачається з тексту статті 1174 ЦК України, для відшкодування особі шкоди за її положеннями, обов`язковою умовою є заподіяння особі шкоди саме незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень.

Згідно ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ч. 4. ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У рішенні Тернопільського окружного суду від № 819/1232/18 від 18.10.2018 року, вирішуючи вимоги позивача щодо невиплати позивачу грошової допомоги відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016-2017 роки, суд встановив обставини справи та чітко вказав, що Козівський районний військовий комісаріат лише з моменту, коли він був прийнятий на військовий облік, а саме з 03 серпня 2016 року, повинен був включити позивача в списки для отримання даної одноразової грошової допомоги.

Таким чином, позивачем ОСОБА_1 на підтвердження обґрунтування позовних вимог не подано жодних належних та допустимих доказів, зокрема рішень суду, про визнання неправомірною бездіяльність відповідачів щодо не включення його у списки для отримання грошової допомоги відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та її невиплати за 2016 рік.

Щодо вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Частина 1 статті 27 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. (ч. 4 ст. 27 ЦК України)

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. (ч. 5 ст. 27 ЦК України)

У відповідності до вимог ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з положеннями пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Проте, позивачем в судове засідання не подано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності такої шкоди, протиправності діяння її заподіювача, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, також не доведено характеру та обсягу страждань, немайнових втрат, яких зазнав позивач внаслідок дій відповідача.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що позивачем не доведено, а судом не встановлено неправомірності бездіяльності відповідачів, якою йому було заподіяно шкоду, що є підставою для її відшкодування, поряд з тим, відповідачем доведено обґрунтованість їх заперечень, тому суд приходить до переконання, що в даному випадку не було порушено права позивача, а отже відсутні правові підстави для задоволення позову.

Керуючись статтями ст. 56 Конституції України, ст. 22, 23, 27, 280, 1167, 1174 ЦК України, ст. 13, 76, 81, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Козівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Тернопільського обласного центру комплектування та соціальної підтримки про відшкодування матеріальних збитків та стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач: Козівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, місцезнаходження: вул. Тернопільська, 9, смт. Козова, Козівський район, Тернопільська область, .
Відповідач: Тернопільський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, місцезнаходження, вул. Січових Стрільців 2, м. Тернопіль, .
Повний текст судового рішення складений 22.02.2021.
Головуючий суддяК. М. Грицай