Провадження № 2-з/522/56/21
УХВАЛА

про забезпечення позову

22 лютого 2021 року Суддя Приморського району м. Одеси Свячена Ю.Б., розглянувши заяву представника позивача АТ « Ощадбанк» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом АТ «Державний ощадний банк України» особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Змисловської Тетяни Василівни, ОСОБА_1 за участі третьої особи без самостійних вимог спору ОСОБА_2 про визнання рішень незаконними, та відновлення становища, яке існувало до порушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільна справа за позовом АТ «Державний ощадний банк України» особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Змисловської Тетяни Василівни, ОСОБА_1 за участі третьої особи без самостійних вимог спору ОСОБА_2 про визнання рішень незаконними, та відновлення становища, яке існувало до порушення надійшла в провадження судді Свяченої Ю.Б. для розгляду.

Ухвалою суду від 17 січня 2021 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

До суду від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладенням арешту на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційних номер нерухомого майна : 00; забороною державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , реєстраційних номер нерухомого майна : 00.

В обґрунтування заяви представником позивача зазначено, що 27 серпня 2008 року між AT «Ощадбанк» та ОСОБА_3 був укладений договір про іпотечний кредит № 3268-н відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 1 800 000.00 грн з терміном його повернення до 26 серпня 2018 року. В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором 27 серпня 2008 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_3 укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Муть Н.С. зареєстрований в реєстрі за N 1076, предметом якого нерухоме є квартира АДРЕСА_1 . На підставі Іпотечного договору були зареєстровані: обтяження (заборона на нерухоме майно) в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за реєстраційним номером 7804908. зареєстроване 27 серпня 2008 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Муль Н.С.; іпотека в Державному реєстрі іпотек за реєстраційним номером 87805319, зареєстроване 27 серпня 2008 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Муль Н.С. Станом на 04 жовтня 2020 року за кредитним договором наявна прострочена заборгованість в сумі 3 414 235,07 грн (без врахування штрафних санкцій), в т.ч.: 1 800 000.00 гри - заборгованість за основним боргом та 1614 235,07 грн - заборгованість за процентами. Однак, на думку представника позивача, внаслідок неправомірних дій приватного нотаріуса були припиненні вищезазначені обтяження на предмет іпотеки. Тому, на підставі вищевикладеного, представник позивача вважає, що існує ризик, того, що вказаний об`єкт нерухомості може бути відчужений на користь третіх осіб, що в свою чергу зробить неможливим виконання рішення суду в подальшому.

Суд, проаналізувавши матеріали заяви, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню входячи з наступного.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 243088892 від 04 лютого 2021 року вбачається, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 . Право власності ОСОБА_1 набуте на підставі договору купівлі-продажу від 10 березня 2017 року серія та номер 2017 засвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельник Н.О.

Предметом позовної заяви, окрім іншого, є скасування рішень № 27100115, № 27101319 від 15 грудня 2015 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Змисловської Т.В. щодо припинення обтяження іпотекою № 7805319 від 27 серпня 2008 р та заборони № 7804908 від 27 серпня 2008 року предметом яких є квартира АДРЕСА_2 , тому суд вважає пов`язаним предмет позову з заходами забезпечення позову, шляхом накладенням арешту та забороною державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , реєстраційних номер нерухомого майна : 00.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових Інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачам.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до ч. ч. 1, 3-7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, яких заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку про його обґрунтуваність, тому невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, для відновлення прав позивачу необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а відтак й порушить права позивача на судовий захист, а забезпечення позову навпаки виступають запорукою виконання можливого рішення суду.

Виходячи із пов`язаності заходів забезпечення позову з його предметом, а також з тим, що в суду є всі підстави вважати, що невжиття цих заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому, суд вважає за можливим забезпечити позов шляхом накладенням арешту та забороною державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , реєстраційних номер нерухомого майна : 00.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

При цьому суд звертає увагу, що забезпечення позову направлений на охорону матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, і не є обмеженням права власності особи в повній мірі та носить тимчасовий характер.

У відповідності до ч. 1-3 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Застосовані судом заходи забезпечення позову не спричинять в подальшому збитків відповідачу, тому суд вважає застосування зустрічного забезпечення не доцільним.

При викладених обставинах та керуючись ст. ст. 149-154, 157, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача АТ « Ощадбанк» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом АТ «Державний ощадний банк України» особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Змисловської Тетяни Василівни, ОСОБА_1 за участі третьої особи без самостійних вимог спору ОСОБА_2 про визнання рішень незаконними, та відновлення становища, яке існувало до порушення- задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом :

-накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційних номер нерухомого майна : 00;

-заборони державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , реєстраційних номер нерухомого майна : 00

Копію ухвали направити до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Черняховського, 6) для негайного виконання та сторонам для відома.

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її підписання суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Ю.Б. Свячена