Дата документу 19.02.2021
Справа № 334/6605/20
Провадження № 2/334/985/21
19 лютого 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: Фетісова М.В., за участі секретаря судового засідання: Боднар А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Запорізької міської ради до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову: Комунальне підприємство «Наше місто» Запорізької міської ради, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Директор Департаменту правового забезпечення Запорізької міської ради Зломинога В.М. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що будинок АДРЕСА_2 є власністю територіальної громади м. Запоріжжя, в особі Запорізької міської ради та знаходиться на обслуговуванні і в господарському віданні КП «Наше місто» ЗМР. Згідно ордеру від 04.12.2014 №979 серія «Г», виданого виконавчим комітетом Запорізької міської ради, кімната №209 (житловою площею 17,7 кв.м.) по АДРЕСА_2 була надана ОСОБА_1 , у зв`язку з чим на його ім`я було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Відповідно до відповіді департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 15.05.2020 №669 01-71, підтверджена реєстрація ОСОБА_1 у кімнаті № НОМЕР_2 по АДРЕСА_2 . Проте, згідно актів складених комісією КП «Наше місто» від 10.04.2019,13.06.2019,14.08.2019,17.10.2019,15.09.2020 встановлено, що ОСОБА_1 за місцем реєстрації не проживає з січня 2019 року. Інше місце проживання та місце находження ОСОБА_1 невідоме. За наданою інформацією КП «Наше місто» ЗМР, станом на 01.02.2020 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 відкритого на спірну кімнату рахується заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у сумі 5185,86 гривень. З огляду на вказане, вбачається, що відповідач не проживає в кімнаті АДРЕСА_1 , в якій зареєстрований. Перешкод у користуванні житловим приміщенням відповідачу ніхто не чинив та не чине, житловим приміщенням ОСОБА_1 не користується, за місцем реєстрації не проживає без поважних причин, відомості про місце його перебування на теперішній час відсутні, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись з відповідним позовом до суду.
Відповідач відзив на позов не надав.
Ухвалою суду від 07.12.2020 відкрите провадження у справі.
Представник позивача у судове засідання не з`явилася. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання 19.01.2021 та 19.02.2021 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі не надав.
Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили, клопотання про розгляд справи без їх участі не надали.
Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Ст.47 Конституції України та ст.1, 9 ЖК України гарантує громадянам право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно з ч.4, 5 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
За змістом ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Згідно зі ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Судом встановлено, що гуртожиток за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві власності територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.
Відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 494 від 26.08.2016р. гуртожиток знаходиться на обслуговуванні КП «Наше місто».
Згідно з ордером від 04.12.2014 №979 серії «Г», виданого виконавчим комітетом Запорізької міської ради, кімната АДРЕСА_1 житловою площею 17,7 кв.м. була надана ОСОБА_1 . Особовий рахунок № НОМЕР_1 на вищезазначену кімнату відкритий на ОСОБА_1 , нарахування ведеться на 1 особу.
Відповідно до виписки з особового рахунку, заведеного на вказану кімнату, за період з вересня 2016 року по листопад 2020 року наявна заборгованість за послуги з утримання будинку, постачання газу та електричної енергії на суму 5185,86 гривень.
З актів обстеження житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , складених комісією Комунального підприємства «Наше місто» від 10.04.2019, 13.06.2019, 14.08.2019, 17.10.2019, 15.09.2020 встановлено, що ОСОБА_1 у кімнаті № НОМЕР_2 не проживає з січня 2019 року.
Повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням сукупність наданих доказів в їх взаємозв`язку і достатності, належності та допустимості, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог.
При цьому, суд виходить з того, що правовий режим гуртожитків, жилі приміщення яких підлягають приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», прирівняний до правового режиму жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, тому на мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються норми ст.71, 72 ЖК УРСР.
Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.
Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до житлового приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. Таким чином, у разі встановлення судом факту лише тимчасової відсутності наймача за місцем мешкання, строк якого не перевищує шести місяців, підстав для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщення немає.
Під тимчасовою відсутністю розуміються такі випадки, коли особа протягом певного часу не проживає в жилому приміщенні, але інтересу щодо користування ним не втрачає в силу закону. Тимчасова відсутність повинна нести безперервний характер. Якщо особа повертається на місце проживання, вважається, що переривається і строк тимчасової відсутності. Разом з тим, обставиною, яка перериває шестимісячний строк, не може вважатися епізодичні появи особи не з метою постійного проживання, а з метою лише утримати за собою житло.
Законодавство не містить переліку підстав, які вважаються поважними причинами відсутності за місцем мешкання понад шість місяців, і за наявністю яких особа не може бути визнана такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Поважність причин відсутності особи за місцем мешкання, визначаються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи. При цьому, встановлення причин відсутності понад встановленні законом строки має відбуватися тільки після встановлення факту відсутності відповідача в зазначені строки.
Відносно доказів, які можуть бути прийняті судом на підтвердження факту не проживання особи за місцем мешкання протягом певного часу, слід виходити з загальних положень глави 5 ЦПК України.
На підтвердження факту відсутності відповідача ОСОБА_1 за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , позивачем долучено акти обстеження житлового приміщення за вказаною адресою.
Суд вважає, що наявність поважних причин, з якими чинне законодавство України пов`язує можливість збереження житлового приміщення за ОСОБА_1 , не встановлено.
Відомостей про те, що ОСОБА_1 цікавиться спірним житлом, або даних про те, що він звертався до правоохоронних органів або суду відносно захисту своїх житлових прав та інтересів не встановлено.
Згідно з інформацією, наданою на запит суду, за відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 03.12.2020, місце проживання відповідача, зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 .
В ході розгляду даної справи, на підставі належних, допустимих та достовірних доказів судом встановлено, що відповідач у строк понад шість місяців не проживає в житловому приміщенні, ці обставини не спростовано відповідачем.
Відповідачем не надано доказів того, що існували поважні причини його відсутності в житловому приміщенні у строк протягом більше шести місяців. Не містять матеріали справи також і будь - яких доказів того, що позивач перешкоджав відповідачу у користуванні житловим приміщенням, або ж доказів наявності підстав для збереження житлового приміщення за наймачем протягом більш тривалого періоду, передбачених пунктами 1-7 частини 3 статті 71 ЖК України.
Згідно з п.4 ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ст.2 ЦПК України)
Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. (ст.89 ЦПК України)
Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню, ухвалюючи рішення суд визнає ОСОБА_1 таким, що втратив право користування кімнатою АДРЕСА_1 , оскільки відповідач не проживає в спірному житлі понад шість місяців без поважних причин, за комунальні послуги не сплачує, не несе інших витрат по утриманню житла, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування спірним житловим приміщення.
Згідно зі ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору.
Керуючись ст. 3, 4, 10, 11, 76-81, 89, 141, 280-284 ЦПК України, суд, суд-
Позов Запорізької міської ради до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову: Комунальне підприємство «Наше місто» Запорізької міської ради, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1 .
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Запорізької міської ради понесені витрати зі сплати судового у сумі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач Запорізька міська рада, місцезнаходження: пр. Соборний, буд. 206, м. Запоріжжя, ідентифікаційний код юридичної особи 02140892, р/р №UA0034816 в УДКСУ в Запорізькій області, банк: Державна казначейська служба України м. Київ.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

- Комунальне підприємство «Наше місто» Запорізької міської ради, місцезнаходження: вул. Українська, буд.29-А, м. Запоріжжя, ідентифікаційний код юридичної особи 40545596.

- Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, місцезнаходження: вул. Олександрівська, буд.84, м. Запоріжжя, ідентифікаційний код юридичної особи 40302133.

Суддя: