провадження №2/457/252/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі : головуючого судді Грицьківа В.Т.

секретар судового засідання Ринда О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей

за участю: позивачки ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем вони уклали шлюб 04.08.2005 року, який зареєстрований у відділі РАЦС Трускавецьким міського управління юстиції Львівської області, актовий запис № 66. Під час проживання в шлюбі у них народились доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після одруження вони проживали в квартирі відповідача. Впродовж останніх п`яти років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Фактично перебуваючи у шлюбі із нею, відповідач має іншу сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникали сварки під час яких, відповідач застосовував фізичне насильство, свідками якого нерідко ставали їхні діти, що тяжким чином впливає на їх психологічний стан та кожен раз спричиняє їй та дітям душевні страждання, будучи в нетверезому стані допускав лайки із застосуванням фізичного насильства не нормативної лексики, навіть в присутності їхніх дітей. Впродовж тривалого часу відповідач взагалі самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати свою сім`ю, зароблені ним кошти взагалі не надавав для потреб сім`ї.

Вона не зверталась жодного разу до правоохоронних органів, бо боялась руйнування сім`ї, однак 25.09.2020 року сталась чергова сварка, в ході якої відповідач самостійно прийняв рішення щодо їхнього з доньками переїзду до м. Харкова, словесно принижував її, не давав можливості забрати її особисті речі, одяг, взуття, пояснюючи тим, що нові речі вона купить собі сама. В цей же день вона разом з двома дітьми виїхала до своїх батьків в м. Харків де і мешкає разом з ними по сьогоднішній день. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено, подальшого сенсу підтримати сімейні відносини немає, оскільки у них на грунті сімейно-побутових проблем протилежні погляди на сімейне життя, виникла неприязнь одне до одного, втрачено почуття любові та поваги, тому вона просить розірвати шлюб.

На даний час доньки проживають з нею та перебувають на її утриманні. Оскільки відповідач останні пів року не надавав зароблені кошти на потреби сім`ї, в тому числі дітям, у неї є підстави вважати що відповідач і в подальшому в добровільному порядку буде ухилятись від матеріального утримання дітей, тобто сплати аліментів, тому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання доньок.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб з відповідачем та стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 04.08.2005 року, який зареєстрований у відділі РАЦС Трускавецького міського управління юстиції Львівської області, актовий запис № 114, що стверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 відж 09.10.2020 року виданого повторно, яке знаходиться в матеріалах справи. В шлюбі у сторін народилися дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 25.07.2006 року, яка знаходиться в матеріалах справи та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_3 від 12.08.2010 року, яка знаходиться в матеріалах справи.

Подружнє життя у сторін не склалося, як подружжя сторони не проживають більше року, не ведуть спільного господарства, на примирення не згідні. Відповідач не приймає участі в утриманні дітей.

У відповідності з ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Крім того, згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів, то така підлягає частковому задоволенню, оскільки в позові позивачка зазначила, що просить суд стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця і жителя Трускавець Львівської області, аліменти в її користь на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) на дитину, але не менше 1/3 всіх доходів на обох дітей, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.11.2020 року до дня досягнення дітьми 18 років, щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, однак в судовому засідання позивачка одночасно підтримала позовні вимоги і просила суд стягнувати з відповідача аліменти в її користь на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу).

З урахуванням встановлених обставин справи, віку дітей, їхні потреби, які не можуть бути меншими визначеного законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, рівність обов`язку обох батьків приймати участь в утриманні дітей до їх повноліття, доказів представлених сторонами у справі, виходячи з принципу справедливості та розумності, суд дійшов висновку про те, що відповідач, як батько, зобов`язаний приймати участь в утриманні своїх дітей шляхом сплати аліментів на користь позивачки у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Згідно ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 18.11.2020 року - дня звернення позивачки до суду.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача слід стягнути судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 840,40 грн. в користь позивачки за позовну вимогу про розірвання шлюбу та судовий збір в розмірі 840,40 грн. в користь держави за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 110, 112, 113, 115, 180, 184 СК України, ст.ст. 2, 10, 11, 141, 247, 263, 264, 265 ЦПК України, с у д,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований 04 серпня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції Львівській області, актовий запис № 114.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до Трускавецького відділу ДРАЦС у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 18.11.2020 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в розмірі 840.80 грн за подання позову.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 840.80 грн.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: В. Т. Грицьків