Справа № 522/4473/19
Провадження № 2/522/4003/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Баланюк Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1497/0166 від 17.08.2007 року у розмірі 82 731,62 дол. США звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру за номером АДРЕСА_1 ; виселити відповідача із зазначеної квартири та зняти його з реєстраційного обліку; судові витрати покласти на відповідача.

Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем 17.08.2007 року був укладений кредитний договір № 1497/0166, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 60 000 дол. США на споживчі цілі зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом, строком на 120 місяців з кінцевим строком повернення до 17.08.2017 року.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між банком та майновим поручителем ОСОБА_1 ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, предметом якого стала двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 41,1 кв.м.

У зв`язку із тим, що позичальником умови кредитного договору не виконувались, банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1497/0166 від 17.08.2007 року, який рішенням Приморського районного суду від 24.03.2009 року задоволено.

Рішення набрало законної сили та були видані виконавчі листи.

Вищезазначене рішення виконано в добровільному порядку не було та банк звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та знаття з реєстрації, який заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07.05.2014 року задоволено.

Рішення набрало законної сили ти були видані виконавчі листи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 майновий поручитель іпотекодавець ОСОБА_2 померла, позивач неодноразово звертався до Другої Одеської державної нотаріальної контори з заявою по надання відомостей хто прийняв спадщину після ОСОБА_2 , однак відповіді не отримав.

Враховуючи те, що на момент смерті іпотекодавця у квартирі АДРЕСА_1 був зареєстрований та проживав її син позичальник ОСОБА_1 , який не подав відмову про прийняття спадщини, а отже прийняв її, тому у зв`язку із невиконанням позичальником умов кредитного договору виникла прострочена заборгованість, яка станом на 19.02.2019 року становить 82 731,62 дол. США, тому позивач звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення відповідача із зазначеної квартири та зняття його з реєстраційного обліку.

Ухвалою судді Приморського райнного суду м. Одеси від 29.03.2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою від 01.08.2019 року витребувано з Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі належним чином завірену копію спадкової справи № 191/2017 щодо ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та з Одеського державного нотаріального архіву належним чином завірену копію спадкової справи № 191/2017 щодо ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та з Комунального підприємства « ЖКС « Порто-Франківський» довідку, хто на дату смерті ОСОБА_2 ( станом на 18.10.2014 року) був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та відомості про зареєстрований осіб на теперішній час, які надійшли на адресу суду 24.03.2020 року та 13.04.2021 року.

Копія спадкової справи на адресу суду надійшла 09.11.2020 року.

29.06.2021 року відповідач надав письмові пояснення, де зазначив, що позовні вимоги не визнає оскільки з прийняття рішення Приморським районним судом м. Одеси від 07.05.2014 року у справі № 522/24200/13-ц позивач захистив своє порушене право, що виникло з кредитного та іпотечного договорів, та, заявивши аналогічні позовні вимоги в порядку цивільного судочинства, не обгрунтував наявності підстав для прийняття іншого судового рішення про звернення стягнення на той самий предмет іпотеки.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.06.2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Сторони по справі до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення якого повідомлені належним чином.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Верховний Суд у постанові від 1жовтня 2020року у справі №361/8331/18 виходив із того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті.

Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України.

По справі встановлені наступні фактичні обставини.

17.08.2007 року між ВАТ « Державний ощадний банк України» ( 07.06.2011 року зміненого на ПАТ) в особі заступника керуючого філії Одеське міське відділення № 7860 ВАТ « Ощадбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1497/0166.

Згідно п.1.1 Кредитного договору банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 60 000 дол. США, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати та повернути кошти, а також сплатити 12,5 % річних.

Відповідно до п.1.2 Кредитного договору, кредитні кошти надаються на 120 місяців зі строком остаточного повернення кредиту не пізніше 17.08.2017 року на споживчі цілі.

Згідно п.4.2.2 Кредитного договору при виникненні простроченої заборгованості за кредитом та процентами, а також в інших випадках, передбачених цим договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим Договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та майновим поручителем позичальника ОСОБА_1 іпотекодавецем ОСОБА_2 17.08.2007 року укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І., згідно якого банку було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 41,1 кв.м. та належала іпотекодавцю на підставі приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2001 року.

Через невиконання позичальником ОСОБА_1 умов кредитного договору № 1497/0166 від 17.08.2007 року банк звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1497/0166 від 17.08.2007 року у розмірі 58 397,89 дол. США.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24.03.2009 року по справі № 2-4057/09 позов задоволено та 29.05.2009 року видані виконавчі листи.

Через невиконання вищезазначеного рішення в добровільному порядку банк звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстрації.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07.05.2014 року по справі № 522/24200/13-ц позов банку задоволено частково, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ « Державний ощадний банк України» в особі Філії- ООУ АТ « Ощадбанк» за кредитним договором № 14-97/0166 від 17.08.2007 року у розмірі 55 826,48 дол. США та 975,26 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 41,1 кв.м., шляхом проведення прилюдних торгів/ продажу банком як іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки бідь-якій особі- покупцеві в порядку ст. 38 Закону України « Про іпоетку». Кошти отримані від реалізації предмета іпотеки направити на погашення кредитної заборгованості на користь ПАТ « Державний ощадний банк України» в особі Філії- ООУ АТ « Ощадбанк». Зазначеним рішенням встановлено початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності.

Вищезазначене рішення набрало законної сили та були видані виконавчі листи.

16.10.2014 року майновий поручитель іпотекодавець ОСОБА_2 померла, Другою Одеською державною нотаріальною конторою 16.05.2017 року заведена спадкова справа № 02-14 до майна померлої. Копія спадкової справи не містить заяв про прийняття спадщини або про відмову у прийнятті спадщини будь-яких осіб окрім заяв ПАТ « Державний ощадний банк України» з вимогами повідомити чи звертався хтось із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 ..

Позивач в позові зазначає, що на момент смерті іпотекодавця у квартирі АДРЕСА_1 був зареєстрований та проживав її син позичальник ОСОБА_1 , який не подав відмову про прийняття спадщини, а отже прийняв її, однак на виконання ухвали суду про витребування доказів з КП « ЖКС « Порто-Франківський№ надійшов лист, де зазначено що надати інформацію про склад сім`ї або зареєстрованих осіб у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 станом на 18.10.2014 року та на теперішній час не вбачається можливим, у зв`язку з її відсутністю на підприємстві.

Звертаючись до суду позивач наголошує на тому, що через невиконанням позичальником умов кредитного договору № 14-97/0166 від 17.08.2007 року виникла прострочена заборгованість, яка станом на 19.02.2019 року становить 82 731,62 дол. США, тому позивач звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки- квартиру АДРЕСА_1 , виселення відповідача із зазначеної квартири та зняття його з реєстраційного обліку.

Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як встановлено вище між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір, забезпечений порукою, строком дії до 17.08.2017 року.

Суд звертає увагу на те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24.03.2009 року у справі № 2-4057/09 розірвано кредитний договір №1497/0166 від 17.08.2007 року, укладений між ВАТ « Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 та стягнув з відповідача на користь банку заборгованість за даним договором в розмірі 449 663,75 грн.

Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не підлягають доказуванню при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом ( ч. ч ст. 82 ЦПК України.

Якщо кредитний договір розірвано в судовому порядку, суд, який розглядає справу, пов`язану з невиконанням зобов`язання за цим договором, зокрема про звернення стягнення на предмет іпотеки, переданий в іпотеку поручителем, зобов`язаний надати оцінку встановленим рішенням суду обставинам щодо розірвання кредитного договору та наслідком такого розірвання.

У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняється ( ч.2 ст. 653 ЦК України). Якщо договір розривається у судовому порядку, зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили ( ч.3 ст. 653 ЦК України).

Розірвання кредитного договору припиняє його дію на майбутнє, але не впливає на факти укладення та дії цього договору включно до моменту його розірвання. Тому з моменту розірвання кредитного договору у позичальника залишається обов`язок повернути банку заборгованість, нараховану за цим договором станом на день його розірвання, а кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені кредитним договором проценти та неустойку за період після розірвання цього договору.

Вищезазначений висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року по справі № 44/9519/12).

Після розірвання кредитного договору з огляду на те, що кредитор повністю виконав умови договору до його розірвання, не припиняються окремі зобов`язання сторін, спеціально передбачені для застосування на випадок порушення зобов`язань і після розірвання договору, але в обсязі, що відповідає заборгованості, яка існувала до моменту розірвання договору.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 09.09.2015 року у справі № 6-939цс15.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України « Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного суду від 13.06.2018 року по справі № 48/981/15-ц, розірвання кредитного договору має наслідком припинення на майбутнє зобов`язання кредитодавця та позичальника, а також припинення на майбутнє поруки і застави ( іпотеки) за обов`язками позичальника, які можуть виникнути, зокрема, за статтею 625 ЦК України після такого розірвання. Порука та застава ( іпотека) не припиняються за обов`язками позичальника щодо заборгованості за кредитним договором, процентів і неустойки, які існували на момент розірвання кредитного договору.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07.05.2014 року у справі № 522/24200/13-ц звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 17.08.2007 року, а саме двокімнатну квартиру, загальною площею 41,1 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів виконання або невиконання вищезазначених рішень.

Відповідно до ст. 23 Закону України « Про іпотеку» у разі переходу права власності ( права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведено інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця і має всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Згідно зі ст. 608 ЦК України, зі смертю боржника припиняється лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою.

Враховуючи, що іпотечні зобов`язання пов`язані не з особою іпотекодавця, а з належним йому майном , з його смертю іпотека не припиняється, а відповідний статус переходить до нового власника майна.

З наведеного вище слідує, що у разі наявності судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, зміна власника обтяжуваного іпотекою майна не свідчить про необхідність повторного доведення кредитором в судовому порядку наявності у нього відповідного права.

Враховуючи те, що існує рішення суду яким звернути стягнення на предмет іпотеки, після переходу права власності на обтяжене іпотекою майно, відбулась зміна іпотекодавця, що може бути підставою для заміни боржника у виконавчому провадженні, а не для звернення з новим позовом до нового власника.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей, що новим власником іпотечного майна є відповідач по справі.

Враховуючи наведені вище обставини та те, що з прийняттям Приморським районним судом м. Одеси рішення від 07.05.2014 року по справі 3 522/24200/13-ц позивач захистив своє порушене право, що виникло із кредитного та іпотечного договорів, позивач не навів наявності підстав для прийняття іншого рішення про звернення стягнення на той самий предмет іпотеки, з огляду на що суд вважає за необхідне в задоволені позову відмовити.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 559, 608 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 23.12.2021 року.

Суддя Р. Д. Абухін

13.12.21