Справа № 466/2242/20 Головуючий у 1 інстанції: Донченко Ю.В.
Провадження № 22-ц/811/1471/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року Львівський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

Секретар Іванова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові у відсутності учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 15 квітня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Львів),,-

в с т а н о в и в :

25.03.2020 року представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова зі скаргою в якій просить визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Львів) щодо не направлення стягувачеві постанови про відкриття виконавчого провадження та зобов"язання до вчинення дій.

Скаргу обгрунтовує тим, що 29.01.2020 року ОСОБА_1 направила у Шевченківський відділ ДВС у м. Львові ЗМУМЮ ( м. Львів) до виконання виконавчий лист від 23.01.2020 року виданий Шевченківським районним судом м. Львова у справі № 466/1143/19 про стягнення боргу з ОСОБА_3 на її користь у розмірі 794 536, 25 грн. Вважає, що всупереч ст. 26 ч. 5 , а.3 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем не направлено скаржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, також вважає дії державного виконавця у відповідності до ст. 18 ч. 1 Закону України "Про виконавче провадження" неправомірними, тому просить скаргу задовольнити.

Оскаржуваною ухвалою у задоволенні скарги відмовлено.

Ухвалу оскаржив представник заявника ОСОБА_2 . В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала є незаконною. Стверджує, що суд дійшов помилкового висновку про дотримання державним виконавцем вимог ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» надіславши постанову про відкриття виконавчого провадження стягувачу простою поштою.

Стверджує, що відповідно до вимог зазначеної норми закону постанова про відкриття виконавчого провадження повинна надсилатися лише рекомендованим листом, а тому дії виконавця є неправомірними. Просить скасувати ухвалу та задовольнити скаргу.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоч належним чином повідомлені про дату час та місце судового засідання шляхом надіслання судових повісток на офіційну електронну адресу.

Згідно з ч.2 ст.372 ЦПК України Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено такі обставини.

29.01.2020 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до Шевченківського ВДВС м. Львова із заявою та виконавчим листом про виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20.08.2019 року у справі № 466/1143/19 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 коштів у сумі 794 536, 25 грн. та долученням до даної заяви виконавчого листа від 23.01.2020 року у справі № 466/1143/19. ( а.с. 2,3).

10.02.2020 року старший державний виконавець Бойчук І.О. прийняв постанову,якою відкрив виконавче провадження ВП № 61152241 на підставі виконавчого листа № 466/1143/19 виданого 23.01.2020 року Шевченківським районним судом м. Львова в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу в розмірі 794 536, 25 грн.(а.с.14).

Відповідно до відповіді начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Львів) Савойника Р.П. від 14.04.2020 року, яка долучена до матеріалів скарги постанова про відкриття виконавчого провадження від 10.02.2020 року направлена стягувачу ОСОБА_1 простою кореспонденцією за адресою вказаною у виконавчому документі.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції виходив в з того, що заявник не надала суду доказів , які підтверджують обставини на які вона посилається, зокрема щодо неправомірності дій державного виконавця.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду.

Ст.447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (принцип диспозитиивності).

Як вбачається з мотивів скарги така подана лише з підстав не направлення постанови про відкриття виконавчого провадження стягувачу, а тому суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги. Жодних вимог щодо направлення копії постанови рекомендованим листом скаржник не заявляла.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За змістом частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

На підставі викладеного суд дійшов правильного висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення державним виконавцем прав заявника.

Доводи апеляційної скарги не мають правового значення для правильного вирішення зазначеного процесуального питання, оскільки такі аргументи втрачають правовий сенс за встановлених судами обставин.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Тобто визначальним у даній ситуації є відкриття виконавчого провадження та виконання рішення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право людини на доступ до правосуддя, а ст. 13 Конвенції - ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

З матеріалів справи встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження надіслана на електронну адресу представника заявника ОСОБА_2 . Ознайомитися з постановою учасники виконавчого провадження мають можливість в мережі Інтернет на сайті Міністерства юстиції в Автоматизованій системі виконавчого провадження.

Крім цього, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Однак, з матеріалів справи встановлено, що матеріали виконавчого провадження №61152241 з примусового виконання виконавчого листа 466/1143/19 передано в Жидачівський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), що унеможливлює зобов`язати державного виконавця Шевченківського ВДВС у м.Львові ЗМУ МЮ (м.Львів) надіслати постанову про відкриття виконавчого провадження заявнику.

Враховуючи наведене, підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Згідно з ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 15 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сил из дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Головуючий суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк