Справа №392/1280/19
Провадження №2/392/60/21
У Х В А Л А

05 лютого 2021 року Маловисківський районний суд Кіровоградської області у складі:

Головуючої: судді Кавун Т.В.

при секретарі Стець Т.М.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м.Мала Виска справу за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Державної іпотечної установи про визнання забов`язання припиненим,

ВСТАНОВИВ:

04.09.2019 року в провадження судді надійшла справа за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 22/PGN8-12-07 від 14.12.2007 року в сумі 200188 грн. 96 коп.

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 09.09.2019 року по вказаній справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 03.02.2020 року об`єднано в одне провадження позовну заяву Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором із зустрічним позовом ОСОБА_1 до Державної іпотечної установи про визнання забов`язання припиненим.

07.04.2020 року представником позивача Державної іпотечної установи за первісним позовом подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просять суд стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на їх користь заборгованість за кредитним договором № 22/PGN8-12-07 від 14.12.2007 року в сумі 216735 грн. 33 коп.

Представником Державної іпотечної установи, в ході підготовчого засідання, подано до суду клопотання про закриття провадження у справі, яке обгрунтовано тим, що 18.05.2020 року між Державною іпотечною установою та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" укладено нотаріально посвідчений договір про внесення змін та доповнень №1 до договору відступлення права вимоги № 17/4-В від 11.02.2015 року. За умовами даного договору, новий кредитор відступив первісному кредиторові право вимоги за кредитним договором № 22/PGN8-12-07 від 14.12.2007 року та похідними договорами, що були укладені між первісним кредитором та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Таким чином, Державна іпотечна установа не є кредитором по кредитному договору № 22/PGN8-12-07 від 14.12.2007 року та іпотекодержателем за іпотечним договором № 22/PGN8-3 від 14.12.2007 року, а правовідносини між сторонами по справі за вказаним кредитним договором припинилися.

Представник ОСОБА_1 надіслав заяву, згідно якої не заперечив проти задоволення поданого клопотання про закриття провадження у справі за первісним позовом, а також просить закрити провадження у справі за зустрічним позовом та вирішити питання розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно п.1 ч.2 ст.49 ЦК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог).

Відповідно до п.2 ч.2 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно ч.3 ст.206 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п.2 ч.1, ч.2 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Що стосується розподілу судових витрат, слід зазначити наступне.

Державна іпотечна установа понесла судові витрати, які складаються зі сплати судового збору в розмірі 3002 грн. 83 коп., та 2102 грн. 00 коп. за збільшення позовних вимог.

ОСОБА_1 поніс судові витрати, які складаються зі сплати судового збору за зустрічним позовом в сумі 768 грн. 40 коп., та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

У ОСОБА_2 відсутні понесені судові витрати.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про судовий збір", який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Враховуючи, що Державна іпотечна установа просить закрити провадження у справі за первісним позовом у зв`язку з відсутнім предметом спору, а відповідачем судові витрати понесено у з`язку із поданим зустрічним позовом як способом захисту, тому суд вважає за можливе повернути сторонам сплачений судовий збір.

Що стосується витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, то згідно ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Крім того, дана вимога закріплена і в ч.3 ст.175 ЦПК України, відповідно до якої позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно ч.2 ст.174 ЦПК України, заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

У зустрічній позовній заяві зазначено, що ОСОБА_1 поніс, крім судового збору, витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн.

У Договорі № б/н від 25.10.2019 року, укладеному між Адвокатським об`єднанням "ПРАВЕКС ПАРТНЕР" в особі голови Омелькіна Олександра Михайловича та ОСОБА_1 зазначено, що останній зобов`язується сплатити виконавцю грошову суму - гонорар в розмірі 10000 грн. за надання правничої допомоги.

При цьому, в матеріалах справи міститься копія квитанції № 78 від 25.10.2019 року, відповідно до якої ОСОБА_1 сплатив 2000 грн. Адвокатському об`єднанню "ПРАВЕКС ПАРТНЕР" за надання правової допомоги.

Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постанові КАС ВС від 11.06.2020 по справі №821/227/17, а також у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.

Тобто, ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт сплати грошової суми - гонорару в розмірі 10000 грн. за надання правничої допомоги, матеріали справи містять докази про сплату 2000 грн. за надання правової допомоги, тому суд вважає за можливе стягнути з Державної іпотечної установи на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн., враховуючи, що подання первісного позову зумовило відповідача подати зустрічний позов.

Суд також звертає увагу сторін, що у відповідності до ст.256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Керуючись ст.ст. 255, 258,260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за первісним позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Державної іпотечної установи про визнання забов`язання припиненим.

Повернути Державній іпотечній установі сплачений судовий збір в сумі 3002 грн. 83 коп., відповідно до платіжного доручення № 13509 від 12.08.2019 року.

Повернути Державній іпотечній установі сплачений судовий збір в сумі 2102 грн. 00 коп., відповідно до платіжного доручення № 15007 від 27.03.2020 року.

Повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. відповідно до квитанції №ПН611 від 12.11.2019 року.

Стягнути з Державної іпотечної установи на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Ухвалу суду може бути оскаржено до апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Т.В. Кавун