Провадження № 2/522/9675/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., розглянувши заяву Акціонерного товариства «Укрсиббанк» про забезпечення позову,

ВСТАНОВИЛА:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Укрсиббанк» (надалі АТ «Укрсиббанк», банк) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛІЦ 2011», ОСОБА_3 про визнання іпотекодержателем майна, скасування державної реєстрації права власності, скасування рішень державного реєстратора.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд заборонити державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що звернення з даним позовом обумовлене незаконним та безпідставним припиненням іпотечного обтяження квартири без фактичної згоди іпотекодержателя, що призвело до неодноразового відчуження указаної квартири та неможливості задоволення прав іпотекодержателя за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки та неможливості виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_3 шляхом звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , яка перереєстрована за новим власником ОСОБА_4 .

Зазначає, що банку стало відомо, що у вересні 2017 року невідомою особою з указаної квартири були зняті обтяження та неодноразово відчужено нерухомість. Обставини неодноразового переходу права власності на указану квартиру підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно з якою 17.05.2017 зареєстровано припинення обтяження заборони на нерухоме майно та зареєстровано припинення обтяження іпотекою; 25.05.2017 зареєстровано право власності за ОСОБА_5 ; 07.07.2017 зареєстровано право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «БЛІЦ 2011»; 31.08.2017 зареєстровано право власності за ОСОБА_2 ; 28.09.2017 зареєстровано право власності за ОСОБА_4 ; 21.05.2018 квартира перереєстрована у нежитлове приміщення на праві власності за ОСОБА_4 . Наведене свідчить про імовірність чергового відчуження указаної квартири чи передання її у іпотеку іншим особам, а невжиття заявленого заходу забезпечення позову може призвести до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного судового захисту прав та позбавить можливості позивача захистити права в межах одного судового провадження без нових звернень до суду. На виконання вимог п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України вважає недоцільним застосування зустрічного забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При оцінці зазначеної співмірності, слід ураховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

З огляду на викладене, для вирішення питання про наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та вжиття відповідних заходів має значення правильне визначення предмета спору.

Оскільки АТ «Укрсиббанк» звернулося до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 81 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Предметом спору у даній справі є об`єкт нерухомого майна, право власності на який наразі зареєстроване за ОСОБА_4 ; предметом позову є вимоги АТ «Укрсиббанк» щодо визнання іпотекодержателем майна, скасування державної реєстрації права власності, скасування рішень державного реєстратора щодо квартири АДРЕСА_1 .

З урахуванням положень ч. ч. 1, 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідач, якій згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, у разі невжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову, може у будь-який час розпорядитися своїм майном шляхом його відчуження на користь інших осіб. При цьому, у разі відчуження під час розгляду даної справи квартири її право власності буде припинено в силу закону на підставі ч. 1 ст. 346 ЦК України, такі відомості підлягатимуть внесенню до Державного реєстру речових прав в силу вимог ст. 26 Закону, що матиме наслідком унеможливлення відновлення прав позивача, на захист яких подано цей позов, у разі висновку про наявність підстав для такого захисту, та потребуватиме необхідності подання аналогічного позову до нового власника.

Отже, заявлений позивачем вид забезпечення позову стосується предмету позову та за цією ознакою є такими, що відповідає вимозі адекватності заходів забезпечення. Крім того, вимога позивача про заборону проведення реєстраційних дій є співмірним заходом забезпечення позову.

Також суд зазначає, що у даному випадку заборона вчиняти реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомості, по суті спрямована на збереження існуючого наразі стану речей, відтак такий захід є ефективним засобом запобігання неможливості чи утруднення ефективного захисту прав позивача у разі задоволення позовних вимог.

Така заборона має логічний зв`язок з предметом заявлених позовних вимог і такий захід може забезпечити ефективний захист прав та інтересів позивача в разі ухвалення рішення про задоволення позову.

З огляду на викладене, завлений захід забезпечення позову відповідає приписам процесуального законодавства, зокрема, вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін та за даних фактичних обставин справи є співмірним із заявленими вимогами, за наявності передумов для висновку про імовірність утруднення ефективного захисту прав позивача.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заява АТ «Укрсиббанк» про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд враховує, що згідно із ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зі змісту ч. 1 ст. 154 ЦПК України слідує, що суд має право, однак він не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Випадки обов`язкового застосування зустрічного забезпечення встановлені частиною третьою статті 154 ЦПК України, відповідно до якої суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зазначена правова позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 61-11274св18.

У матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують обставини, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення.

Керуючись ст. ст. 149-154, 157 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

1. Заяву Акціонерного товариства «Укрсиббанк» про забезпечення позову задовольнити.

2. Заборонити державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

3. Ухвала підлягає негайному виконанню.

4. Примірник ухвали про забезпечення позову для виконання надіслати Управлінню державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, буд. 6).

5. Копію ухвали направити іншим учасникам справи до відома.

6. Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Т. Ю. Федчишена