РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Кремінна

01 березня 2021 року Справа № 414/1842/20

Провадження № 2/414/19/2021

Кремінський районний суд Луганської області у складі

головуючого судді Акулова Є.М.,

за участі секретаря судового засідання Білан Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кремінна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання договору частково недійсним, зобов"язань за ним припиненими та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з вказаним позовом в якому зазначає, що 11.06.2020 року між ним та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 був укладений договір за №СВ 00361, за яким остання зобов`язалася виготовити і передати їй у власність ПВХ конструкції, загальною площею 6,742 кв.м., вартістю 19467 грн. На виконання умов договору позивачем у якості завдатку було перераховано відповідачу 6000 грн., проте, детально ознайомившись із умовами, вона вирішила відмовитись від договору та повернути завдаток, про що повідомила відповідача у телефонному режимі. Відповідач відмовилась повернути передплату, посилаючись на п.4.2 вказаного договору, згідно якого у даному випадку завдаток не повертається. Вважає, що умови договору, згідно з якими не передбачене право споживача на розірвання договору, в той час коли виконавець має право на розірвання договору в односторонньому порядку несправедливими та такими, що порушують її права. Крім того, зазначає, що при укладенні договору їй не було надано усієї необхідної та доступної інформації про замовлення, з договору неможливо визначити як саме повинна виглядати ПВХ конструкція, ніяких специфікацій до договору не було надано.

Вважає, що включення у договір положення про внесення замовником грошових коштів у якості завдатку не відповідає положенням ЦК України.

Крім того у телефонній розмові, їй було повідомлено, що Виконавець не приступив до виконання робіт згідно з договором № СВ 00361 від 11.06.2020 року, оскільки борг «до передачі у власність» не сплачений.

Разом з тим, вважає, що і додаток №1 до договору № СВ 00361 від 11.06.2020 року порушує п.6 ч.1 ст.3 ЦК України в частині не передбаченого права споживача на розірвання договору, в той час коли виконавець має право на розірвання договору в односторонньому порядку є несправедливим та такими, що порушують загальні засади цивільного судочинства такі як справедливість, добросовісність та розумність.

Тому просить визнати недійсним договір з індивідуальним номером замовлення СВ 00361 від 11.06.2020 року, укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 у частині положень четвертого речення пункту 4.2 та додаток №1 до договору з індивідуальним номером замовлення СВ 00361 від 11.06.2020 року в частині заборони на розірвання договору. Визнати припиненими зобов`язання за вищевказаним договором та стягнути з відповідача на його користь грошові кошти (завдаток) в сумі 6000,00 грн.

Позивач в судове засідання не з"явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення напідставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. З огляду на викладене суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та ухвалення рішення. 01 березня 2021 року постановлено ухвалу про заочний розгляд.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Як встановлено в судовому засіданні 11 червня 2020 року між ОСОБА_1 і ФОП ОСОБА_2 був укладений договір, індивідуальний номер замовлення СВ 00361, за яким остання зобов`язалася виготовити і передати замовнику у власність ПВХ конструкції, загальною площею 6,742 кв.м., вартістю 19467 грн (а.с.7,8).

Позивач сплатила ФОП ОСОБА_2 , яка зареєстрована у встановленому порядку саме як фізична особа - підприємець, завдаток у розмірі 6000 грн (а.с.9,10,11).

З пояснень позивача, вона зверталася до ФОП ОСОБА_2 з приводу виконання замовлення, а у телефонній розмові їй було повідомлено, що відповідач (виконавець) не приступив до виконання робіт згідно з договором № СВ 00361 від 11.06.2020 року, оскільки борг «до передачі у власність» не сплачений.

Згідно до ст.6 ЦК України,

1. Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

2. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

3. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

4. Положення частин першої, другої і третьої цієї статті застосовуються і до односторонніх правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ст. 628 ЦК України,

1. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

2. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з приписами ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів»,

1. Споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на:

Абзац перший частини першої статті 4 в редакції Закону № 122-IX від 20.09.2019\

1) захист своїх прав державою;

2) належну якість продукції та обслуговування;

3) безпеку продукції;

4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної";

Пункт 4 частини першої статті 4 в редакції Закону № 2704-VIII від 25.04.2019\

4-1) обслуговування державною мовою відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної";

Частину першу статті 4 доповнено пунктом 4-1 згідно із Законом № 2704-VIII від 25.04.2019\

5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону;

Пункт 5 частини першої статті 4 в редакції Закону № 3390-VI від 19.05.2011\

6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав;

Пункт 6 частини першої статті 4 із змінами, внесеними згідно із Законом № 5463-VI від 16.10.2012\

7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів).

2. Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів.

3. Споживачі зобов`язані:

1) перед початком експлуатації товару уважно ознайомитися з правилами експлуатації, викладеними в наданій виробником (продавцем, виконавцем) документації на товар;

2) в разі необхідності роз`яснення умов та правил використання товару - до початку використання товару звернутися за роз`ясненнями до продавця (виробника, виконавця) або до іншої вказаної в експлуатаційній документації особи, що виконує їх функції;

3) користуватися товаром згідно з його цільовим призначенням та дотримуватися умов (вимог, норм, правил), встановлених виробником товару (виконавцем) в експлуатаційній документації;

4) з метою запобігання негативним для споживача наслідкам використання товару - застосовувати передбачені виробником в товарі засоби безпеки з дотриманням передбачених експлуатаційною документацією спеціальних правил, а в разі відсутності таких правил в документації - дотримуватися звичайних розумних заходів безпеки, встановлених для товарів такого роду.

Згідно п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини з приводу побутового підряду, відносини урегульовано окрім договору, параграфом 2 Глави 61 ЦК УКраїни, зокрема ст 865-874.

Оспорюваний позивачем договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних його умов, без зауважень, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Умови договору викладені чітко, простою для будь якого пересічного споживача мовою та з повною інформацією стосовно прав, обов`язків сторін, предмету договору та умов його виконання.

Своїми підписами сторони погодились з умовами договору, порядком оплати та підписали його добровільно, без застережень.

Позивач в свою чергу даний факт не спростував та не надав належних та допустимих доказів на підтвердження викладених ним в позові обставин щодо недійсності правочину. Навпаки, саме позивачем не виконано умови зазначеного договору, не внесено коштів на рахунок виконавця робіт.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позивачем не надано заслуговуючих на увагу доказів задля визнання договору недійсним, а зобов"язань за ним припиненими.

На переконання суду, не підлягає покладенню на відповідача відповідальність шляхом стягнення на користь позивача грошових коштів, зазначених у договорі як завдаток, з огляду на невиконання саме позивачем умов договору.

Посилання позивача в позові, що правовідносини побутового підряду, а саме розрахунки за договором, не передбачають такого поняття як завдаток і з цих підстав вимагання його повернення, не заслуговують на увагу з огляду на приписи ч2 ст 873 ЦК України, що за згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладанні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, питання щодо стягнення судових витрат вирішити в порядку ст. 141 ЦПК України, тобто віднести їх за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.6,203,509,626,627,628 ЦК України, ст. 4, 10,12,13,76,77,81,141,258,259,263-265,268,273,280-283,352,354,355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити за необґрунтованістю в задоволенні позову ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання договору частково недійсним, зобов"язань за ним припиненими та стягнення грошових коштів.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду небуло врученеу день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів здня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Є. М. Акулов