Справа № 739/523/21
Номер провадження 2/739/252/21
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2021 року м.Новгород-Сіверський
Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді Кочура О.О.,
при секретарі Головня І.О.,
за участі: позивача - ОСОБА_1 ,
відповідачки - ОСОБА_2 ,
розглянувши в загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, ВСТАНОВИВ :
14.04.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом та просить розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 07.02.1998 року вони уклали шлюб, який був зареєстрований у Новгород-Сіверському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану. Від шлюбу у них народилися діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час вже повнолітні. На протязі останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання між сторонами припинено і збереження шлюбу з відповідачкою суперечить його інтересам. У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав, та наполягав на розірванні шлюбу, зазначив що не потрібно стягувати з відповідачки на його користь сплачений судовий збір.
Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні позов про розірвання шлюбу визнала, зазначила, що вони з позивачем досягли домовленості щодо належного їм майна та утримання дітей, що продовжують навчання і за даних обставин вона не заперечує проти розірвання шлюбу. Також просила залишити їй прізвище « ОСОБА_5 ».
Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачкою та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне. 07.02.1998 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб у Новгород-Сіверському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), актовий запис № 10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 19.03.2021 року серії НОМЕР_1 року (а.с.4). Як постає з позовної заяви, від шлюбу сторони мають двох синів - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які вже повнолітні.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодекс. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ст.110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї, фактично їх сім`я розпалась, вони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують. Позивач в судовому засіданні наполягав на розірванні шлюбу, відповідачка не повідомила суду жодних заперечень щодо цього, що свідчить про дійсну волю чоловіка та дружини. Тому суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.
Відповідачка, відповідно до положень ст. 113 СК України, має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, тому суд вважає обґрунтованим її бажання залишити прізвище « ОСОБА_5 ». У відповідності до п.14 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року. У випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. Та враховуючи, що на час розгляду справи, сторони досягли згоди щодо їх майнових прав та обов`язків, а саме що: 1) до моменту закінчення навчання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позивач зобов`язується сплачувати кошти за їх навчання та надавати матеріальну допомогу дітям; 2) квартира, яка являється спільною власністю подружжя за адресою: АДРЕСА_1 залишається у приватній власності ОСОБА_2 ; 3) ОСОБА_2 може залишатись працювати продавцем у приміщенні магазину запчастин по АДРЕСА_2 на умовах, які було узгоджено сторонами. У разі якщо ОСОБА_2 , протягом встановленого законом терміну не буде звертатись до суду з приводу розподілу спільно нажитого мана, ОСОБА_1 зобов`язується сплатити їй 5 (п`ять) тисяч доларів США. Тому суд приходить до висновку про відсутність інших питань, які мають бути вирішені разом з вимогою про розірвання шлюбу.
Судові витрати суд розподіляє на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, але враховуючи позицію позивача, суд приходить до висновку про відсутність необхідності стягнення з відповідачки на користь позивача, сплачений ним судовий збір.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 104, 110, 112, 113 СК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити. Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований 07.02.1998 року у Новгород-Сіверському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), актовий запис № 10 розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище відповідачки залишити « ОСОБА_5 ».
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя О. О. Кочура