Справа № 524/5331/21
Провадження №2/524/3195/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого - судді Предоляк О.С.

при секретарі судового засідання Лапік К.В.,

за участю представників: позивача-відповідача ОСОБА_1 , відповідача-позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5 , про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності, стягнення вартості частки квартири та стягнення витрат на утримання квартири та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області», про усунення перешкод в користуванні квартирою, надати доступ, зобов`язання провести інвентаризацію квартири та привести її в попередній стан, стягнення орендної плати,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2021 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_5 про припинення права спільної часткової власності ОСОБА_4 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , у якій просить визнати за ОСОБА_3 право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 . Стягнути з неї на користь відповідача вартість 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 в сумі 146 043 грн. Стягнути з відповідача на її користьвитрати на утримання квартири (комунальні послуги) в сумі 17597,59 грн. та у повернення сплачених судових витрат: на проведення будівельно-технічної експертизи у розмірі 1700 грн., судового збору 1215,99 грн.

Зазначає, що їй, її сину ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить кожному по 1/3 частки спірної квартири. Відповідач більше 10 років у спірній квартирі не мешкає, витрати зі сплати комунальних послуг не несе. 19 травня 2020 року представник відповідача адвокат Філатова О.В., звернулась до них з вимогою щодо укладення договору про поділ в натурі помешкання, запропонувавши сплату грошової компенсації у сумі 10 тисяч доларів США. Вважає, що спільне володіння та користування квартирою є неможливим, оскільки вони не є членами сім`ї , не ведуть спільного господарства, ОСОБА_4 не несе витрати щодо утримання майна. Вказане майно є неподільним, грошовий еквівалент розміру частки визначений експертом, яку вона має фінансову можливість сплатити. Посилаючись на приписи ст. 365 ЦК України, з огляду на те, що ОСОБА_4 спірним помешканням не користується, сплата грошової компенсації не завдасть істотної шкоди просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 30.07.2021 по справі відкрито спрощене провадження.

Ухвалою суду від 30.07.2021 вжито заходи забезпечення позову накладено арешт на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_4 .

16.09.2021 ОСОБА_4 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні спірною квартирою шляхом вселення та передачею ключів від вхідних дверей. Комунальному підприємству «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області» провести інвентаризацію квартири на підставі проведеної інвентаризації привести спірну нерухомість у попередній стані за рахунок відповідачів через три місяці після вступу рішення в законну силу. Стягнути з відповідачів на її користь орендну плату у розмірі 36 000 грн.

Ухвалою суду від 27.09.2021 зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області», про усунення перешкод в користуванні квартирою, зобов`язання провести інвентаризацію квартири та привести її в попередній стан, стягнення орендної плати прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Об`єднано в одне провадження первісний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_5 , про припинення права на частку у спільному майні та стягнення витрат на утримання квартири із зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області», про усунення перешкод в користуванні квартирою, зобов`язання провести інвентаризацію квартири та привести її в попередній стан, стягнення орендної плати.

18.10.2021 представником ОСОБА_3 адвокатом Ульяновою Ю.А. подано відзив на позов. Вважає позов необґрунтованим.

Ухвалою суду від 20.10.2021 ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 21.10.2021 року витребувано від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (01601, м.Київ, вул. Володимирська, 26) інформацію про перетинання державного кордону України ОСОБА_4 , за період з 01.12.2015 по 27.09.2021 року.

Ухвалою суду від 15.11.2021 закрито підготовче провадження у справі.

22.11.2021 представником ОСОБА_4 адвокатом Філатовою О.В. подано відзив на позов. Наполягає на задоволенні зустрічного позову. Додатково звертає увагу щодо свого належного представництва.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Ульянова Ю.А. первісний позов підтримує, просить задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, що зазначені у позові. У задоволенні зустрічного позову просить відмовити за безпідставністю.

Представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Філатова О.В. зустрічний позов підтримує, просить задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, що зазначені у позові. У задоволенні первісного позову просить відмовити.

Третя особа без самостійних вимог на стороні позивача відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_5 у судове засідання не прибув, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином засобами рекомендованого поштового зв`язку.

Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача за зустрічним позовом - КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області» у судове засідання не прибув.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 по 1/3 частки кожному (а.с. 7,8).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , відомості про частку ОСОБА_4 відображені у КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Полтавської області» набули в порядку спадкування право власності на 1/3 частину спірної квартири кожний, вид спільної власності спільна часткова (а.с. 64,65).

З технічного паспорту вбачається, що спірна квартира є трикімнатною, загальна площа 61,4 кв.м., житлова площа 48,4 кв.м., з яких кімната - приміщення №5, площею 17,2 кв.м., кімната - приміщення №6, площею 13,9 кв.м., кімната - приміщення №7, площею 17,3 кв.м., передня приміщення №1, площею 3,9 кв.м., туалет приміщення №2, площею 1,1 кв.м., ванна приміщення №3, площею 2,1 кв.м., кухня приміщення №4, площею 5,9 кв.м. (а.с. 25-27).

Згідно висновку експерта № 10/2-21 судового експерта Шлапак С.Л. від 18.10.2021 року за результатами проведеної оціночно-будівельної експертизи ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 , складає 438127 грн. (а.с. 155-161).

За висновком експерта № 4/3-21 судового експерта Шлапак С.Л. від 19.04.2021 щодо можливості поділу майна у відповідності до вимог ДБН В 2.2 -15.2019 «Житлові будинки. Основні положення» виділ в натурі 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , що становить 20,47 кв.м. загальної площі зазначеної квартири неможливий, оскільки виділити співвласникам ізольовані приміщення з облаштованими окремими виходами назовні, які можуть бути використані як дві окремі квартири, чи які можна переобладнати в такі квартири зі складом приміщень, зазначених в п.п. 5.19,5.20 ДБН В 2.2-15.2019, а саме: кухнею, санвузлом, обладнані самостійними системами інженерного забезпечення у відповідності з діючими на дату проведення експертизи будівельними нормами не представляється можливим. (а.с. 66-69).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частинами першою, другою статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).

За приписами ч 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Матеріали справи свідчать про те, що на даний час зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_4 є АДРЕСА_2 (а.с.48 )

За даними Головного Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України у період з 22.10.2016 по 27.09.2021 ОСОБА_6 перетинала державний кордон України транзитом.

Листом від 19.05.2020 року представник ОСОБА_4 - адвокат Філатова О.В. звернулась до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 з пропозицією укласти договір про виділ у натурі її частки в спільній квартирі.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 виїхала за межі України, місце проживання її невідомо, як пояснила у судовому засіданні її представник, остання має намір повернутись до України, зокрема у м. Кременчук та проживати у вказаній квартирі, однак жодних доказів на підтвердження вказаного факту матеріали справи не містять.

До матеріалів справи долучена квитанція про внесення на депозитний рахунок суду ринкову вартість 1/3 частки спірного помешкання 146 043 грн. (а.с. 189-201), як грошову компенсацію.

Згідно з інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкті нерухомого майна, ОСОБА_4 не має у власності іншого житла окрім 1/3 частки у праві власності на спірну квартиру.

Позивач за первісним позовом та її син, не мають у власності іншого житла окрім 2/3 частки у праві власності на спірну квартиру

Згідно із частинами першою, другою, четвертою статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до частин першої, другої, шостої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно із статтею 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд ухвалює рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених підпунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, алеза умови, що завдана внаслідок такого припинення шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

У постанові від 18 грудня 2018 року у справі №908/1754/17 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що відсутність у статті 365 ЦК України конструкції «за наявності одночасно» свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пп.1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених підпунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності.

Подібні за змістом правові висновки Верховний Суд навів у постановах від 18 липня 2019 року у справі №210/2236/15-ц, 19 жовтня 2019 року у справі № 750/11178/17, 26 грудня 2019 року у справі №303/4849/16-ц.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 суд враховує, що ОСОБА_4 не має іншого майна, крім 1/3 частки у праві власності на квартиру, вказана квартира не є житлом у розумінні Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки вона не проживає у спірній квартирі, зареєстрована за іншою адресою, спірна квартира є неподільною, внесення на депозитний рахунок грошової компенсації ринкової вартості частки, третя особа ОСОБА_5 є членом сім`ї ОСОБА_3 та одноособово використовують належну частку у праві власності на квартиру для проживання, належна їм частка становить 2/3 у праві власності, що у сукупності дає підстави вважати що припинення права власності ОСОБА_4 на 1/3 частку у праві власності на спірну квартиру не завдасть істотної шкоди її правам та інтересам, як співвласника житлового приміщення.

Судом застосовано висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17; Верховним Судом у постановах від 30 травня 2018 року у справі № 760/8958/15-ц, від 18 липня 2019 року у справі № 210/2236/15-ц, від 26 грудня 2019 року у справі № 303/4849/16-ц.

Щодо вимог позивача про визнання за нею права власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 необхідно зазначити наступне.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

За змістом ст. 316, 317, 392 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Здійснення власником свого права власності передусім полягає в безперешкодному, вільному та на власний розсуд використанні всього комплексу правомочностей власника, визначених законом, - володіння, користування, розпорядження майном.

Підстави набуття права власності врегульовано ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки суд задовольняє вимоги позивача про припинення права власності відповідача на 1/3 частки у праві спільної власності на квартиру, то саме в цій частині підлягає задоволенню і вимога про визнання права власності позивача на цю частку.

У зв`язку з задоволенням первісного позову зустрічні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_7 про усунення перешкод у користування житлом, шляхом вселення, провести інвентаризацію квартири та зобов`язати ОСОБА_3 та ОСОБА_5 привести її в попередній стан та передати ключі, задоволенню не підлягають.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача-позивача ОСОБА_4 адвоката Філатової О.В., на те, що висновок експерта Шлапак С.Л. № 4/3-21 від 19.04.2021не є належним доказом по справі з посиланням, що дослідження проводилось методом зовнішнього натурного обстеження та без врахування здійснених перепланувань, та вважає його обґрунтованим, логічним, послідовним, оскільки в ньому, значаться обрані методики та метод дослідження, яке проведене з врахуванням технічної документації, приведені необхідні характеристики та інші необхідні відомості.

Інших звітів чи висновків, а також жодних доказів на підтвердження перепланувань здійснених у спірній квартирі представником відповідача-позивача суду не надано.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на важливість дотримання принципу процесуальної економії, відповідно до якого штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим (пункт 58 постанови від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-б, пункт 63 постанови від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18).

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 333/6816/17 зазначено, що ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Не відповідатиме завданням цивільного судочинства звернення до суду з позовом, спрямованим на оцінювання доказів, зібраних в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі (для встановлення у судовому рішенні обставин, які би не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи). Недопустимим з огляду на завдання цивільного судочинства є ініціювання позовного провадження з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у іншій справі.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Тому спосіб захисту інтересу, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися лише в разі недоступності позивачу можливості захисту його права.

Позивач за зустрічним позовом не довела наявності окремого спору, а отже, і наявності свого правомірного інтересу в правовій визначеності, у зв`язку з чим суд вважає, що позивач не довела порушення свого права або інтересу, у зв`язку із чим зустрічний позов в цій частині не підлягає задоволенню, а обставини викладені в ньому суд враховує як заперечення на первісний позов.

Щодо позовних вимог про стягнення витрат на утримання квартири.

З долучених до матеріалів справи позивачем копій квитанцій, вбачається, що ОСОБА_3 за період з січня 2018 року по грудень 2020 року здійснено оплату житлово-комунальних послуг на утримання квартири АДРЕСА_1 , на загальну суму 32738, 77 грн.

Згідно вимог ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Правовідносини з приводу користування та утримання квартир, у тому числі тих, що належать громадянам на праві власності, регулюються, зокрема, Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Правилами надання населенню послуг з газопостачання.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник. За положеннями вищевказаного Закону, власником приміщення є фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням. У разі спільної власності кількох співвласників рішення щодо управління майном приймається відповідно до закону. Споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Статтею 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачений обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та одержувати від виконавця вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ч. 4 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Таким чином, зважаючи на те, що споживачі житлово-комунальних послуг зобов`язані сплачувати за них кошти та нести усі необхідні витрати по утриманню квартири, частка ОСОБА_4 за період січень 2018 грудень 2020 року включено, яку вона має сплатити позивачу, з урахуванням частки 1/3 спірної нерухомості визначається шляхом ділення загальної суми сплаченої позивачем за спірний період на три, відповідно до кількості співвласників та становить 17597,89 (52738,77/3) грн. Зауважень щодо проведеного розрахунку представник ОСОБА_4 ОСОБА_2 не мала та зазначила, що ОСОБА_4 не несе витрат на утримання майна, оскільки чиняться перешкоди у користуванні квартирою.

Щодо вимог зустрічного позову про стягнення орендної плати.

Як зазначає у зустрічному позові ОСОБА_4 , оскільки після смерті брата ОСОБА_4 всією квартирою користується сім`я ОСОБА_3 вважає що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 повні сплатити орендну плату за користування квартирою у розмірі 36 000 грн. з розрахунку 1 000 грн. у місяць за 2018, 2019 та 2020 роки.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач за зустрічним позовом не довів наявність будь-яких домовленостей щодо найму житла, відсутній письмовий договір оренди, розмір встановленої орендної плати ґрунтується на припущеннях. При цьому, суд враховує, що порядок користування спірним помешканням встановлений судовим рішенням 09.01.2021 року. Враховуючи викладене зустрічні вимоги про стягнення орендної плати задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1215,99 грн.

У відповідності до приписів ст. 155 ЦПК України вжиті ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 30.07.2021 рокузаходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 322, 356, 358, 360, 365 ЦК України, ст. ст. 2,4,5,10, 11,12,13, 76-81, 89, 141, 229, 256-257, 259, 263-265, 267, 273, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5 , про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності, стягнення вартості частки квартири та стягнення витрат на утримання квартири задовольнити частково.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_4 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути зОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 вартість 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 в сумі 146 043 (сто сорок шість тисяч сорок три) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на утримання квартири в сумі 17597 (сімнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто сім)грн. 59 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у повернення сплачених судових витрат: на проведення будівельно-технічної експертизи у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. та у повернення сплаченого судового збору 1215 (одна тисяча двісті п`ятнадцять) грн. 99 коп.

У задоволенні позову в частині визнання права власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області», про усунення перешкод в користуванні квартирою, надати доступ, зобов`язання провести інвентаризацію квартири та привести її в попередній стан, стягнення орендної плати відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору віднести на рахунок ОСОБА_4 .

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука,а саме зняти арешт з 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач-відповідач: ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач-позивач: ОСОБА_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору: КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області», , місцезнаходження: м.Кременчук, вул. Гагаріна, буд. 14.

Суддя О.С. Предоляк