Справа № 2102/4766/2012
Провадження № 6/648/103/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року Білозерський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого судді Сокирко Л.М., секретаря судових засідань Онофрійчук Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 Білозерського районного суду Херсонської області заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; боржник: ОСОБА_2 ; заінтересовані особи: Білозерський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія"; Акціонерне товариство "УкрСиббанк",

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду із заявою, в якій просить визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи у справі № 2102/4766/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" коштів в сумі 95 517 грн 23 коп. та судового збору в сумі 477 грн 59 коп.

В обґрунтування заяви зазначає, що 17 грудня 2012 року Білозерським районним судом Херсонської області постановлено рішення у справі № 2102/4766/2021, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" заборгованість в сумі 95 517 грн 23 коп. та з кожного окремо судовий збір по 477 грн 59 коп. На підставі вказаного рішення були оформлені та видані виконавчі листи.

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 7 вересня 2015 року замінено сторону виконавчого провадження з Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Довіра та Гарантія".

Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень (ВП-спецрозділ) на виконанні перебувало виконавче провадження № 47073328 з виконання виконавчого листа № 2102/4766/2012 виданого Білозерським районним судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" коштів в сумі 95 517 грн 23 коп. 24 березня 2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 6 січня 2015 року винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження на Товариство з обмеженою відповідальністю "Довіра та Гарантія". 30 грудня 2016 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження". У виконавчих провадженнях за номерами 47073441 та 47073328 закінчився строк зберігання. Інших виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 моніторингом Автоматизованої системи виконавчих проваджень не виявлено.

Відтак, з часу повернення стягувачу (з 30 грудня 2016 року) виконавчих листів минуло більше чотирьох років. Починаючи з 30 грудня 2016 року виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" коштів в сумі 95 517 грн 23 коп. згідно даних Єдиного реєстру боржників на виконанні не перебували, тобто стягувач не звертався до органів ДВС повторно із заявою про примусове виконання, а тому існують всі правові підстави для визнання зазначених вище виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою суду від 28 серпня 2021 року у справі відкрито провадження та ухвалено розгляд справи проводити з викликом сторін.

Представник заявниці просила суд розгляд справи здійснювати за її відсутності. Вимоги підтримує та просить задовольнити. Інші учасники в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" спрямував до суду клопотання, у якому просив розгляд справи проводити без його участі.

Враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, на підставі частини 2 статтті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 17 грудня 2012 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" задоволено та зокрема стягнуто: солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 11 березня 2008 року в сумі 95 517 грн 23 коп.; з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" судовий збір в сумі 477 грн 59 коп.; з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" судовий збір в сумі 477 грн 59 коп.

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 7 вересня 2015 року замінено сторону у виконавчих провадженнях, відкритих на виконання рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 17 грудня 2012 року у справі № 2102/4766/2012, провадження № 2/2102/1390/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 11 березня 2008 року із стягувача Публічне акціонерне товариство УкрСиббанк на стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" у виконавчих провадженнях: № 47073441, № 47095569, № 47073328, № 47095449 відкритих у ВДВС Білозерського районного управління юстиції у Херсонській області 24 березня 2015 року.

Згідно листа начальника Білозерського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) від 16 серпня 2021 року за вих. № 24490 зокрема вбачається, що згідно даних АСВП (ВП-спецрозділ) на виконанні перебувало виконавче провадження № 073328 з виконання виконавчого листа № 2102/4766/2012 виданого Білозерським районним судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" коштів в сумі 95 517 грн 23 коп.

24 березня 2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 6 січня 2016 року винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія".

30 грудня 2016 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження". Надати для ознайомлення виконавчі провадження та копії матеріалів виконавчого провадження зокрема № 47073328 неможливо у зв`язку із закінченням строку зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, визначеного пунктом 2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями. Моніторингом Автоматизованої системи виконавчих проваджень не виявлено інших виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Згідно Інформації з Єдиного реєстру боржників за параметрами запиту « ОСОБА_1 » інформація відсутня.

Після повернення 30 грудня 2016 року виконавчих листів стягувачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", стягувач до виконання виконавчі листи відносно ОСОБА_1 не подавав.

Відповідно до статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. (стаття 431 ЦПК України).

Відповідно частин 1, 2 статті 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи:

матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання);

процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року по справі № 755/15479/14-ц (провадження № 61-1592св17).

Верховний Суд зробив висновки, що при розгляді питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню умовами визнання виконавчого листа, таким, що не підлягає виконанню, є:

1) наявність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню;

2) необхідність відновлення порушених прав боржника в процедурі виконавчого провадження з одночасною неможливістю відновлення порушених прав боржника в процедурі виконавчого провадження в інший спосіб, крім визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до судової практики Європейського суду, судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у праві «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy), № 36813/97). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovak, №2132/02 від 13 червня 2006 року, «Ліпісвіцька проти України», заява № 11944/05, рішення від 12 травня 2011 року). Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28 липня 1999 року, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, § 40).

Згідно пункту 9 частини 1 статті 129 Конституції України, обов`язковість судового рішення є однією із основних засад судочинства.

Згідно статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання незалежно від факту звернення виконавчого документа до примусового виконання. Не виконання судового рішення у добровільному порядку змушує сторону, на користь якої прийнято судове рішення, звернутися у встановленому законом порядку до примусового виконання рішення, що створює для іншої сторони несприятливі наслідки, у тому числі у вигляді обов`язку сплати виконавчого збору.

Виходячи з викладеного вище, виконання судового рішення є обов`язком для кожного в Україні, невиконання судового рішення змушує сторону, на користь якої прийнято судове рішення, звертатися у встановленому законом порядку до примусового виконання рішення, наслідком чого є несприятливі наслідки для боржника - стягнення виконавчого збору до Державного бюджету України.

Таким чином, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню буде ставити під сумнів законність судового рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання.

Згідно з частиною 1, 2 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Судом встановлено, що: виконавче провадження № 073328 з виконання виконавчого листа № 2102/4766/2012 виданого Білозерським районним судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" коштів в сумі 95 517 грн 23 коп., яке перебувало на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області 30 грудня 2016 року було завершено, а саме винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", строк повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання закінчився 30 грудня 2019 року, однак після спливу зазначеного строку до відділу ДВС виконавчий лист на виконання не надходив, виконавче провадження не відкривалось; виконавчий лист не було видано помилково, про що свідчить рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 17 грудня 2012 року, ухвалене у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 11 березня 2008 року та це рішення суду набрало законної сили в установленому законом порядку; судове рішення до теперішнього часу не виконано, тобто обов`язок ОСОБА_1 виконати грошове зобов`язання перед кредитором не припинився, а отже відсутні, передбачені законом підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частини 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Слід зазначити, що саме пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на його пред`явлення має наслідком визнання листа таким, що не підлягає виконанню. В такому випадку повинно бути відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, строк пред`явлення якого на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження вже закінчився.

З викладених заявницею обставин та наданих документів, суд не вбачає підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, а відтак у заяві відсутні належні та допустимі докази про наявність обставин передбачених статтею 432 ЦПК України, а тому заява ОСОБА_4 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 247, 260, 353, 432 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; боржник: ОСОБА_2 ; заінтересовані особи: Білозерський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія"; Акціонерне товариство «УкрСиббанк» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Білозерський районний суд Херсонської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Сокирко Л.М.