СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/14293/20

пр. № 2/759/1322/21

04 лютого 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Гаєвської Н.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

пресдтавника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

прдставника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів за минулий період,

ВСТАНОВИВ:

у серпні 2020 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки аліменти за минулий період з 18.09.2016 по 18.09.2019 на загальну суму у розмірі 68708 (шістдесят вісім тисяч сімсот вісім) грн 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29.01.2020 у справі про стягнення аліментів на неповнолітню дитину було призначено аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн 00 коп. починаючи з 18.09.2019, при цьому з 2011 р. позивач неодноразово зверталася до відповідача із проханням надати фінансову підтримку, проте останній ігнорував такі прохання, а також відмовлявся приймати листи, які містили інформацію про витрати та прохання про фінансову підтримку і відмітки про їх отримання не ставив, після чого у 2016 р. мати позивача отримала травму на підставі чого стала прикутою до ліжка і потребувала постійного догляду на підставі чого позивач постійно здійснювала такий догляд до 25.05.2019, а тому звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів не мала, внаслідок чого вона звернулася із таким позовом лише після смерті матерів ІНФОРМАЦІЯ_1 , крім цього позивач вважає за необхідне врахувати трирічний термін, а саме з вересня 2016 р. по вересень 2019 р. з місячного розрахунку 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від 6 до 18 років, таким чином розмір аліментів за вказаний період становить 68708 грн 00 коп.

27.08.2020 ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін (а.с. 20).

13.10.2020 від відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву в якому він зазначив, що не визнає позовних вимог з підстав того, що позивачем не надано до суду доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку із ухиленням останнього, а докази які надала позивач про хворобу та смерть матері не може слухати таким доказом, також з мотивувальної частини рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29.01.2020 про стягнення аліментів не вбачається з боку відповідача заперечень щодо розміру та часу, крім цього із вказаного рішення вбачається, що однією із позовних вимог позивача було стягнення аліментів з аминулий період починаючи з 18.09.216, яка була подана клопотанням про збільшення позовних вимог. Але позивач в подальшому відмовилася від цих позовних вимог та подала заяву про залишення в цій частині позовних вимог без розгляду, а покази свідків не можуть бути доведені обставини зазначені у позовній заяві, так як позивач жодного разу не надавала будь-яких листів з інформацією щодо витрат на утримання дитини та не зверталася за відшкодуванням таких витрат, а тому твердження позивача є неправдивими та надуманими (а.с. 23-25).

09.11.2020 позивачем подано відповідь на відзив в якому вона зазначила, що твердження відповідача про те, що позивач начебто за власною ініціативою відмовилася від одержання аліментів і добровільно повністю взяла на себе тягар з утримання доньки не відповідають дійсності, оскільки через скрутне матеріальне становище в якому перебувала позивач та її сім`я не дозволяло їй самостійно належним чином утримувати доньку, також відповідач є особою працездатного віку, а тому мав можливість сплачувати аліменти на утримання доньки, при цьому відповідач за вказаний період постійно проживав у тому ж будинку, що і позивач за який остання разом з донькою постійно зустрічали його як в самому будинку так і біля нього та повідомляли йому неодноразово усно про вкрай скрутне матеріальне становище, а також позивач повідомляла відповідача, про необхідність сплати аліментів, однак відповідач усі ці звернення ігнорував і ухилявся від сплати (а.с. 35-37).

17.11.2020 відповідачем по справі продано заперечення на відповідь на відзив, зазначив, що не визнає позовних вимог у повному обсязі, а також підтримує свою позицію викладену у відзиві, при цьому зазначив, що є недоцільним обтяжувати відповідача аліментами за минулий період, якщо позивач не вживав заходи щодо одержання з особистих мотивів, крім цього докази, які надала позивач про хворобу та смерть своєї матері, а також заборгованість по кредитним угодам з ПАТ «Приватбанк» довідку про заборгованість за комунальні послуги не може слугувати доказом того, що позивач вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку із ухиленням останнього, а єдиний раз коли позивач вживала такі заходи є позовна заява про стягнення аліментів у справі №759/17132/19, яка була задоволена (а.с. 44-46).

Ухвалою суду від 09.12.2020 по справі відкрито загальне позовне провадження (а.с. 49).

Ухвалою суду від 04.02.2021 підготовче провадження по справі (а.с. 65).

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, вважають їх такими, що підлягають до задоволення, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідач та його представник у судовому засіданні, проти позовних вимог заперечували, посилаючись на позицію викладену у відзиві, запереченнях та поданих доказів до суду, просили відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав безпідставності та необґрунтованості.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 згідно свідоцтва про народження є спільна дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29.01.2020 присуджено до стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі розмірі 4000 грн 00 коп. починаючи з 18.09.2019 та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 26-29).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно довідки №2167/37-02/12 від 02.09.2019 виданої Святошинської РДА у м. Києві УПСЗН ОСОБА_1 перебувала на обліку в управлінні з 20.01.2015 по 30.06.2019 на підставі чого їй призначено компенсаційну виплату як непрацездатній особі, що не працює і здійснює догляд за інвалідом І-групи або особи похилого віку, а саме за ОСОБА_6 , 1930 року народження (а.с. 12).

Згідно висновку ЛКК Святошинського району м. Києва (протокол №7 від 15.01.2015 ОСОБА_7 потребує постійного стороннього нагляду та не здібна до самообслуговування (а.с. 13).

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла (а.с. 10).

В якості скрутного матеріального становища позивач по справі подала до суду довідку видану ПАТ КБ «Приватбанк» про заборгованість на суму 6068 грн 26 коп., а також довідку про нарахування та сплату по особовому рахунку НОМЕР_1 за період з 01.01.2018 по 01.08.2019 на загальну суму 9919 грн 48 коп. (а.с. 38-40).

Згідно відомостей від 10.11.2020 №1920/П/26-15-57-04-17 ОСОБА_1 за період з першого кварталу 2016 року по 4 квартал 2019 одержувала державну та соціальну матеріальну допомогу (а.с. 53, 54).

Проте, обставини щодо скрутного матеріального становища не стосуються предмету доказування в рамках зазначених позовних вимог, а тому на підставі ч. 4 ст. 77 суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно характеристики виданої учениці 11-А класу ліцею №142 м. Києва ОСОБА_5 , 2002 року народження, за період навчання доньки батько жодного разу не був присутнім на батьківських зборах і не виявляв інтересу до її навчання та виховання (а.с. 41).

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Такий обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Тлумачення ст. 199 СК України дозволяє зробити висновок, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

При цьому аналіз ст.191 СК України свідчить, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині.

Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст.ст. 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

У постанові від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, що «СК виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно із ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За ч. 2 ст. 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення».

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

У відповідності до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Однак позивачем в судовому засіданні не доведено, що нею вживалися заходи щодо одержання аліментів, але вона не могла отримати у зв`язку з ухиленням відповідача від їх сплати, до того ж слід зазначити, що позивач зверталася до суду про стягнення аліментів на утримання спільної доньки, проте, заявлені позовні вимоги в частині стягнення аліментів за минулий період в якості збільшення позовних були залишені без розгляду на підставі заяви позивача, що було встановлено у рішенні Святошинського районного суду м. Києва від 29.01.2020

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а обставини, на які позивач посилається, недоведеними належними та допустимими доказами.

За т. 141 ЦПК України сума сплаченого судового збору не відшкодовується.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 180, 185, 189-192, 194-197, 199, 201 СК Українист.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 280, -283, 353 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

у позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів за минулий період відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст судового рішення складено 09.02.2021.