Ухвала

22 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 757/24445/21-ц

провадження № 61-20743ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року в частині призначення експертизи у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства та про внесення змін до запису про батька дитини,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання батьківства та про внесення змін до запису про батька дитини.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17 червня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 , який не брав участі у справі, оскаржив його в апеляційному порядку.

Оскарженою ухвалою Київського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року клопотання ОСОБА_4 про призначення у справі судової молекулярно-генетичної експертизи задоволено частково та призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу. Провадження по справі зупинено на час проведення експертизи.

20 грудня 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2., на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року, у якій, посилаючись на порушенням судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу до апеляційного суду для продовження розгляду.

Ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу. Скарги на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи постанови суду апеляційної інстанції, включаються до касаційної скарги на відповідне рішення чи постанову. У разі подання касаційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення чи постанови суду, суд повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу (частина перша та другастатті 406 ЦПК України).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали (пункти 2 та 3 частини першої статті 389 ЦПК України).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Системне тлумачення пунктів 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України та частини першої та другої статті 406 ЦПК України свідчить, що оскаржена ухвала Київського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року в частині призначення експертизи не підлягає оскарженню окремо від рішення чи постанови суду.

На підставі викладеного, згідно частини другої статті 406 ЦПК України, касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року в частині призначення експертизи підлягає поверненню, у зв`язку з тим, що не підлягає оскарженню окремо від рішення чи постанови суду.

Керуючись статтями 260, 389, 406 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року в частині призначення експертизи у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства та про внесення змін до запису про батька дитини повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат