УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/11364/20

Номер провадження 2/712/747/21

22 лютого 2021 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Марцішевської О.М.

за участю секретаря судового засідання Шевченко О.П.

представника позивача адвоката Татарінова О.С.

представника відповідача Назаренка С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа: АТ КБ "Приватбанк" про зняття арешту,

ВСТАНОВИВ:

17 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 228498084 від 17.10.2020 р., ОСОБА_1 на праві приватної власності належить наступне майно квартира 79,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою реалізації своїх прав на вказане нерухоме майно, у вересні 2020 р. ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса, де йому стало відомо про наявну заборону відчуження всього майна, що належить позивачу на підставі постанови Придніпровського ВДВС від 14.02.2013р. про відкриття виконавчого провадження № 36344831.

Згідно з інформацією, яка міститься в Державному реєстрі речових прав за критерієм пошуку « ОСОБА_1 », 14.02.2013р. внесено запис № 139842 про накладенні арешту на все майно, що належить ОСОБА_1 заборона здійснювати відчуження на підставі постанови Придніпровського ВДВС Черкаського МУЮ від 14.02.2013р. про відкриття виконавчого провадження № 36344831.

Придніпровський відділ ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) листом № 64826 від 12.10.2020 р. повідомив, що згідно даних АСВП на виконанні у Придніпровському відділі державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження № 36344831 з примусового виконання виконавчого листа № 2-6628 від 29.11.2012р., виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 236 099,59 грн., яке завершене 18.03.2013р. на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «про виконавче провадження».

Отже, на даний час на виконанні в органах державної виконавчої служби не перебувають виконавчі провадження, де Позивач є боржником та у якого є невиконанні зобов`язання перед третіми особами. Даний факт також підтверджується відсутність відомостей про боржника в Єдиному реєстрі боржників.

Просить суд скасувати арешт за номером 139841 накладений постановою Придніпровського ВДВС 14.02.2013 року та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про державну реєстрацію заборон № 139842 зареєстрований 14.02.2013 р.

30 листопада 2020 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси позовну заяву залишено без руху.

07 грудня 2020 року представником позивача скерована до суду заява про усунення недоліків.

16 грудня 2020 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

13 січня 2021 року відповідачем до суду поданий відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обгрунтування заперечення проти позовних вимог вказує, що в провадженні Придніпровського ВДВС пербували виконавчі провадження по виконаню виконавчого листа № 2-6628, виданого Шевченківським районним судом м.Києва 29.11.2012р. про стягнення коштів з ОСОБА_1 в розмірі 236 099,59 грн. на користь ПАТ КБ "Приватбанк". 13.08.2013р. державним виконацем закінчено виконавче провадження в зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу Деснянського районного управління юстиції в м.Києві. Відсутні передбачені законом України "Про викоанвче провадження" підстави для зняття спірного арешту відповідачем. З метою з`ясування наслідків виконання виконавчого документа позивачу роз`яснювалось право звернутись до Деснянського районного відділу ДВС у місті Києві, однак на момент подачі позову відстуні будь-які дані з цього приводу.

02 лютого 2021 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси залучено в якості третьої особи АТ КБ "Приватбанк".

Представник АТ КБ "Приватбанк" Назаренко С.М. в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у справі. Зазначав, що вимоги про зняття арешту, накладеного на майно позивача як боржника у виконавчому провадженні не підлягають розгляду в порядку позовного провадження цивільного судочинства, оскільки законодавством України у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник позивача адвокат Татарінов О.С. заперечував проти задоволення клопотання.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у Придніпровському відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження № 36344831 з примусового виконання виконавчого листа № 2-6628 від 29.11.2012 року, виданого Шевченківським р-с м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі філії «Черкаське головне регіональне управління» ПАТ КЬБ «ПриватБанк» боргу у сумі 236 099, 59 грн., яке завершене 18.03.2013 року на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст.447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно з чч.35 ст.59 закону «Про виконавче провадження» в разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно з п. 1, 2 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Аналогічне положення міститься уст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»: рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07.02.2014 року, боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2014 року, у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням ст. ст.57,58 Закону України «Про виконавче провадження».

Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту.

У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду у постанові 28 жовтня 2020 року у справі №204/2494/20 вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розд.VII ЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця у межах виконавчо-процесуальних відносин між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем. Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Враховуючи викладене, слід дійти висновку, що в даному випадку вимоги про зняття арешту, накладеного на майно позивача як боржника у виконавчому провадженні не підлягають розгляду в порядку позовного провадження цивільного судочинства, оскільки законодавством України у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Доводи представника позивача про те, що за наявної у позивача інформації виконавче провадження є завершеним, не змінює характеру правовідносин, оскільки за змістом поданої позовної заяви між сторонами немає спору про право власності (користування) на майно, на яке накладено арешт і таке право позивача ніким не оспорюється, тобто арешт майна не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби.

Вимоги про зняття арешту, накладеного на майно боржника у виконавчому провадженні не можуть розглядатися у позовному провадженні, оскільки в такому випадку позивач одночасно має бути й відповідачем, бо його майно арештовано державним виконавцем як боржника за виконавчим провадженням, що є неможливим відповідно до вимог стст.42, 48, 175, 447 ЦПК.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі на № 340/25/19 від 22 січня 2020 року.

За таких обставин суд вважає, що клопотання представника третьої особи про закриття провадження у справи підлягає до задоволення з роз`ясненням позивачу його права на звернення до суду зі скаргою на дії, рішення державного виконавця в порядку приписів ст.447 ЦПК розділом VII ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 255, 260, 261 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа: АТ КБ "Приватбанк" про зняття арешту- закрити.

Роз`яснити позивачу його право на звернення в порядку Розділу VII "СУДОВИЙ КОНТРОЛЬ ЗА ВИКОНАННЯМ СУДОВИХ РІШЕНЬ" ЦПК України до суду із скаргою, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено його права чи свободи.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення (підписання) ( ч.ч.1,2 ст.261 ЦПК України).

Ухвала може бути оскаржена в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду через місцевий суд (з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Черкаського апеляційного суду) протягом п`ятнадцяти дня з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст ухвали виготовлено 26 лютого 2021 року.

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.