Провадження № 2/512/266/21
"21" грудня 2021 р. смт. Саврань
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Савранський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Брюховецького О.Ю.,

за участю секретаря - Шаповал Н.Г.,

представника позивача - адвоката Животовської Г.М.

представника відповідачки - адвоката Остапишеної Л.С.

відповідачки - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Савранський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про виключення з актового запису відомостей про батьківство та припинення стягнення аліментів на неповнолітню дитину -

ВСТАНОВИВ:

05.10.2021 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Савранський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в якому просить:

- виключити з актового запису про народження №5 від 12.05.2011 зареєстрованого виконавчим комітетом Байбузівської сільської ради Савранського району Одеської області його батьківство щодо ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- Савранський відділ державної РАЦС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відповідні зміни в актовий запис №5 від 12.05.2011 зареєстрованого виконавчим комітетом Байбузівської сільської ради Савранського району Одеської області про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ;

- припинити стягнення аліментів з нього на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно рішення Савранського районного суду Одеської області.

В обґрунтування позову зазначається, що з 2008 року позивач зустрічався з відповідачкою. Восени 2010 позивачу стало відомо, що відповідачка вагітна. 08.02.2011 між позивачем ОСОБА_4 та відповідачкою ОСОБА_1 виконавчим комітетом Байбузівської сільської ради Савранського району Одеської області був зареєстрований шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачка народила дитину - ОСОБА_3 . У свідоцтві про народження батьком дитини вказаний позивач.

Шлюбне життя з відповідачкою не склалося у зв`язку з цим, в 2015 році рішенням Савранського районного суду Одеської області шлюб між позивачем та відповідачкою був розірваний.

Після розірвання шлюбу позивачу стало відомо, що дитина у відповідачки не від нього. Відповідачка даний факт ніяк не коментувала.

Згодом, після розірвання шлюбу відповідачка почала чинити перешкоди позивачу в побаченні з дитиною та не дозволяла спілкуватися з нею. Через це, позивач звернувся до медичного центру для встановлення батьківства.

Відповідно до результатів експертного висновку про біологічне батьківство № MGT33 аналізу ДНК на батьківство від 03.10.2016 ймовірність того, що позивач є біологічним батьком дитини ОСОБА_3 становить 0%.

Крім того, відповідно до рішення Савранського районного суду Одеської області від 21.06.2016 з позивача на користь відповідачки на утримання доньки стягуються аліменти в розмірі ј частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Посилаючись на викладене, позивач просить задовольнити його вимоги.

Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 25.10.2021 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 17.11.2021. В подальшому підготовче судове засідання було призначене на 08.12.2021.

Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 08.12.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 21.12.2021.

В судовому засідання представник позивача адвокат Животовська Г.М. підтримала позовну заяву та просила суд задовольнити її в повному обсязі.

Відповідачка та її представник адвокат Остапишена Л.С. в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи Савранського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, проте 10.11.2021 подала до канцелярії суду заяву в якій просила провести розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с.26).

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд встановив, що 08.02.2011 виконавчим комітетом Байбузівської сільської ради Савранського району Одеської області був зареєстрований шлюб між позивачем ОСОБА_2 та відповідачкою ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис про шлюб №1 (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідачки народилась дитина - ОСОБА_3 що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 12.05.2011, яке видане виконавчим комітетом Байбузівської сільської ради Савранського району Одеської області (а.с.8).

Рішенням Савранського районного суду Одеської області від 30.01.2013 шлюб між позивачем та відповідачкою був розірваний.

Крім того, відповідно до виконавчого листа виданого на підставі рішення Савранського районного суду Одеської області від 21.06.2016 з позивача на користь відповідачки на утримання доньки стягуються аліменти в розмірі ј частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с.9).

Відповідно до результатів експертного висновку про біологічне батьківство № MGT33 аналізу ДНК на батьківство від 03.10.2016 Медичного центру «Medical genomics», ймовірність того, що позивач є біологічним батьком дитини ОСОБА_3 становить 0% (а.с.10).

Стосовно позовних вимог про виключення з актового запису про народження відомостей про батька та внесення відповідних змін в актовий запис.

Відповідно до статті 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства.

Згідно зі статтею 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Статтею 136 СК України визначено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Згідно частинами 3-5 статті 136 СК України оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав (частина 1 статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).

Оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (стаття 136 СК України), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

ОСОБА_2 дотримано вимог статті 136 СК України, доказів обізнаності позивачки про відсутність кровного споріднення між ним та дитиною станом на день подання заяви про реєстрацію його батьком дитини, суду не представлено.

Згідно з пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (стаття 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (стаття 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Пунктом 2.13.1 наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» №96/5 від 12.01.2011 року підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Щодо предмету доказування у даній категорії справі, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про оспорювання батьківства так само як і при визнанні батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, оспорювання батьківства можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від іншої особи.

Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог та не підтвердила, що позивач є батьком дитини. В частині стягнення з неї судових витрат зазначила про своє скрутне матеріальне становище та просила їх визначити на розсуд суду.

Суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 1 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

За приписами частини 1 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року зазначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Отже, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому може бути прийняте судом.

За встановлених вище обставин справи суд дійшов висновку, про обґрунтованість позовних вимог про виключення відомостей про позивача як батька дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стосовно позовної вимоги про припинення стягнення аліментів.

Згідно з положеннями статті 140 СК України стягнення з особи, яка записана батьком, матір`ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про неї як батька, матері дитини з актового запису про її народження.

Пункт 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказує звернути увагу судів на те, що відповідно до статті 140 СК стягнення за рішенням суду з особи, записаної батьком або матір`ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про них як батька або матері з актового запису про народження цієї дитини.

Відповідно до статті 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Згідно з частиною 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

В постанові Верховного Суду від 15.05.2019 р. (справа №511/219/18) зазначено, що факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо виховання та утримання дитини, визначених розділом ІІІ Сімейного кодексу України, у тому числі обов`язків щодо утримання дитини. За загальним змістом цих норм обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитині саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком. Такого обов`язку у особи, яка не визнана батьком дитини, не виникає. Виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що ця особа не є біологічним батьком дитини, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку особи, яка була зазначена у свідоцтві про народження, як батько.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо припинення правовідносин зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за на підставі рішення Савранського районного суду Одеської області від 21.06.2016 підлягають задоволенню, так як з виключенням відомостей про батьківство ОСОБА_2 , відносно ОСОБА_6 відпали підстави для стягнення з нього аліментів, тобто обов`язок позивача утримувати ОСОБА_6 припинився.

Такого ж висновку дійшов Верховний суд у постанові від 29.07.2020 при розгляді справи №551/574/18.

Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеним сторонами, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд, з урахуванням факту визнання відповідачкою позовних вимог, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Стосовно витрат на професійну правничу допомогу.

У позовній заяві та в судовому засіданні представник позивача - адвокат Животовська Г.М. просила суд стягнути з відповідачки на користь позивача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу.

На підтвердження витрат позивача на правову допомогу представником позивача в позовній заяві зазначено про попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат позивача у зв`язку із розглядом справи (а.с.5), детальний опис робіт (наданих послуг, виконаних адвокатом для надання правничої допомоги (а.с.45-46), договір на представництво адвокатом інтересів клієнта при розгляді справи (а.с.44) а також ордер на надання правничої (правової) допомоги (а.с. 14).

За змістом частин 1 - 6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України закріплено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи положення статей 137 та 141 ЦПК України, сторона має право на відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката за умови подання нею до суду заяви про відшкодування таких судових витрат, яка подана до судових дебатів у справі, подання доказів таких витрат (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, здійснені ним витрати, необхідних для надання правничої допомоги, тощо) до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем у позовній заяві було зазначено про те, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу становить 14 000 грн. Проте враховуючи, що відповідач та її представник не заперечували проти задоволення позовних вимог та, відповідно, нівелювання доцільності призначення судово-медичної генетичної експертизи, представник позивача - адвокат Животовська Г.М. в судовому засіданні просила стягнути з відповідачки на користь позивача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 900, 00 грн.

Докази понесених судових витрат на правничу допомогу подано стороною позивача у строк, передбачений частиною 8 статті 141 ЦПК України.

Водночас, суд зауважує, що клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, у зв`язку з їхньою неспівмірністю, стороною відповідачки подано не було, а відповідною нормою ЦПК України не передбачено зменшення такого розміру судом за відсутності відповідного клопотання.

Відтак, суд вважає, що вимога про стягнення із відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 понесених судових витрат на правничу допомогу в сумі 4 900, 00 грн є обґрунтованою та підтвердженою належними доказами, а, отже, такою, що підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в сумі 1 816, 00 грн за подання позовної заяви.

Відтак, ухвалюючи рішення, суд присуджує стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 816, 00 грн, які сплачено позивачем при зверненні до суду з цим позовом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 76-81, 258-259, 264-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Савранський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про виключення з актового запису відомостей про батьківство та припинення стягнення аліментів на неповнолітню дитину - задовольнити частково.

Виключити відомості про батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Балтським РС ГУДМС 20.05.2015, РНОКПП - НОМЕР_4 з актового запису про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № 5, складеного 12.05.2011 року виконавчим комітетом Байбузівської сільської ради Савранського району Одеської області.

Встановити порядок виконання рішення, відповідно до якого після набрання рішенням законної сили воно є підставою для Савранського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести в актовий запис про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № 5 від 12.05.2011 зміни: в графі «батько» відомості про батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - виключити.

Припинити стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Балтським РС ГУДМС 20.05.2015, РНОКПП - НОМЕР_4 аліментів на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_5 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Савранським РВ УМВС України в Одеській області 28.02.2011 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до рішення Савранського районного суду Одеської області від 21.06.2016.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_5 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Савранським РВ УМВС України в Одеській області 28.02.2011) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Балтським РС ГУДМС 20.05.2015, РНОКПП - НОМЕР_4 документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 816,00 (тисяча вісімсот шістнадцять) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_5 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Савранським РВ УМВС України в Одеській області 28.02.2011) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Балтським РС ГУДМС 20.05.2015, РНОКПП - НОМЕР_4 у відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 4 900 (чотири тисячі дев`ятсот) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення складене та підписане головуючим суддею 22.12.2021.

Суддя: О.Ю. Брюховецький