"25" лютого 2021 р.
Справа № 642/5763/20
Провадження № 2/642/58/21
25 лютого 2021 року м. Харків
Ленінський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Гримайло А.М.,
за участю секретаря Самотой В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої ОСОБА_2 , 2008 р.н. Свої вимоги мотивує тим, що вона є бабусею дитини, у батьків якої Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 23.09.2019 року по справі 644/2826/19 вона була відібрана без позбавлення прав та передана позивачу на виховання.
Батько дитини, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 03.06.2020.
За весь час, з моменту відібрання дитини, відповідач жодного разу не з`являвся к дитині, ні особисто, ні по телефону не цікавився життям доньки. У зв`язку з чим, позивча просить позбавити відповідача батьківських прав.
Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, однак подали до суду заяву згідно якої просили розгляд справи проводити за відсутності позивача та її предстаника, позовні вимоги задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений судом належним чином, про причину неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, надавши суду письмову заяву, в якій повністю підтримала позов, який просила задовольнити та проханням про слухання справи за її відсутності з посиланням на висновок № 624 від 15.12.2020 р.
Суд вважає, що відповідач двічі не з`явився до суду без поважних причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача та відповідачів, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 народилася донька ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 17.09.2008є
ОСОБА_4 , ОСОБА_6 разом з дитиною ОСОБА_7 проживали разом в орендованій квартирі на АДРЕСА_1 . Коли дитині виповнилось близько чотирьох років матір покинула їх з батьком у зв`язку з тим, що останній часто вживав алкогольні напої та їх подружнє життя не складалося.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.09.2019р. по справі №644/2826/19 ОСОБА_2 було відібрано від батьків та передано її бабусі - ОСОБА_1 (далі - Позивач) у зв`язку з тим, що проживання дитини з батьком було небезпечним для її життя та здоров`я, свідомим нехтуванням батьками своїми обов`язками щодо дитини та визнанням позовних вимог матір`ю.

11.12.2019 рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради №923 було прийнято рішення про надання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 статусу позбавленої батьківського піклування.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про його смерть.

Станом на сьогоднішній день дитина перебуває на повному утриманні позивача. Відповідач зовсім не відвідує дитину, не приймає участі у її вихованні; не спілкується з нею в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, а всі ці обов`язки замість неї виконує позивач - ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою директора Харківської гімназії №172 ХМР Харківської області №01-24/788 від 22.10.2020р., копія якої додається та відповіддю головного лікаря КНП «Міська дитяча поліклініка №23» ХМР, під наглядом фахівців якої перебуває ОСОБА_7 .

За змістом роз`яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Таким чином, ОСОБА_3 , навіть після відібрання дитини продовжує ухилятися від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, її матеріального забезпечення та здобуття нею повної загальної середньої освіти, а всі ці обов`язки замість неї продовжує виконувати бабуся дитини - ОСОБА_1 .

Окрім цього, ОСОБА_1 з 02.04.2015р., як і на час винесення рішення про відібрання дитини тик і на сьогоднішній день є директором товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Магнолія», що займається роздрібною торгівлею фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах (аптеках). ОСОБА_1 зареєстрована та проживає разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в квартирі АДРЕСА_2 , яка належить їй на праві спільної сумісної власності (копія свідоцтва надається). Зазначене підтверджує можливість у ОСОБА_1 забезпечити ОСОБА_2 , окрім любові та турботи ще й всім необхідним для її навчання та розвитку.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою ВР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків.

Відповідач ніяким чином не піклується про донечку, не проявляє зацікавленості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини. її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування. Це негативно впливає на духовний та фізичний розвиток нашої донечки, як складову виховання дитини. Відповідач не спілкується з донечкою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає донечці доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання донечкою освіти. Вся ця бездіяльність відповідача наносять суттєву шкоду інтересам та здоров`ю дитини.

Згідно висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської радивід 15 грудня 2020 року, Управління служб у справах дітей вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню.

Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно статтей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст.. 150 СК України.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Суд вважає доведеним, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньки, не піклується про неї, не забезпечує її матеріально, і в подальшому не має наміру цього робити.

Таким чином, беручи до уваги усе вище викладене, суд вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 76-83, 142, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України, ст.ст. 164, 165 СК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочне рішення може бути переглянуто Ленінським районним судом м. Харкова за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти діб з дня проголошення рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 Розділу VII «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.М.Гримайло