КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 року

справа № 759/14773/21

провадження № 22-ц/824/13355/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.

при секретарі: Русинчук І.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі: Кредитна спілка «Зараз», ОСОБА_2 , ОСОБА_3

треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Київ Косенко Микола Олександрович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Київ Гамаль Ірина Миколаївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гоменюк Олена Миколаївна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року, постановлену під головуванням судді Войтенко Ю.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Зараз», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Київ Косенко Микола Олександрович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Київ Гамаль Ірина Миколаївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гоменюк Олена Миколаївна про визнання окремих частин кредитного договору недійсним,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому просила визнати додаткову угоду до кредитного договору від 26.07.2018 року недійсною; визнати договори іпотеки від 26.07.2018 року, купівлі-продажу квартири від 06.06.2019 року, від 01.07.2019 року недійсними.

Крім того, позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій ОСОБА_1 просила накласти арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити виселення із вказаної квартири позивача та членів її родини а також заборонити вселяти до квартири третіх осіб.

Заява обґрунтована тим, що в зазначеній квартирі позивач фактично проживає разом зі своєю матір`ю та сином. 26 липня 2018 року між позивачем та Кредитною спілкою «Зараз» укладено кредитний договір №КВ-00128/07-18/2105 на загальну суму 80 000,00 грн. та договір іпотеки №3674 від 26.07.2018.

06 червня 2019 року за договором купівлі-продажу, квартиру було відчужено на користь ОСОБА_2 , яка в подальшому продала квартиру ОСОБА_3 . У вересні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про позбавлення права користування квартирою та виселення.

Позивач вказує що спірна квартира незаконно відчужена без згоди позивача та може бути повторно відчужена на користь третіх осіб, або можуть вчинятися протиправні дії, щодо фізичного виселення позивача, малолітньої дитини, матері позивача, які фактично проживають у даній квартирі, та невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року заяву позивача задоволено частково.

Накладено арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . В решті вимог заяви відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 просить ухвалу суду скасувати, та постановити нову, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що заява про забезпечення позову є безпідставною та необґрунтованою, заявником не надано доказів на підтвердження наявності спору між сторонами та те, що ОСОБА_3 вчиняє дії з приводу відчуження спірної квартири.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_1 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Забезпечуючи позов шляхом накладення арешту на квартиру, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ч.3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову - це вжиття заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Їх вжиття гарантує реалізацію позовних вимог у разі їх задоволення і саме по собі не може порушувати права відповідача, оскільки носить тимчасовий характер.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно з п.п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем оспорюються договори іпотеки, купівлі-продажу, предметом яких є квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності квартира АДРЕСА_1 , станом на час розгляду заяви належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Враховуючи зміст позовних вимог та запропоновані заходи забезпечення позову колегія суддів приходить до висновку, що накладення арешту на нерухоме майно, яке є предметом позову, є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Невжиття заходу до забезпечення позову може призвести до повторного відчуження спірного майна на користь інших осіб, що призведе до затягування розгляду справи та обмеження прав позивача на ефективний судовий захист.

Обраний позивачем вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно не призведе до невиправданого обмеження майнових прав власника спірного майна, оскільки арештоване майно фактично зберігається у володінні та у користуванні власника, а обмежується лише можливість розпорядитися ним.

Будь-яких доказів, що у зв`язку із застосуванням заходів забезпечення позову, будуть порушені права апелянта або інших осіб, суду апеляційної інстанції не надано.

Спосіб забезпечення позову, обраний заявником, є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Посилання апелянта на відсутність спору між сторонами спростовується поданим ОСОБА_1 позовом.

Відмовляючи у задоволені вимог позивача про заборону виселенння позивача та членів її родини, суд першої інстанції вірно виходив із того, що вказані вимоги підлягають розгляду в судовому порядку шляхом пред`явлення відповідного позову.

Вимоги щодо заборони вселення інших осіб правомірно відхилені судом, оскільки такі вимоги позивачем належним чином не обґрунтовані.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 12 липня 2021 року постановлена з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для їх скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді