Справа № 496/899/21
Провадження № 2/496/1273/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Буран В.М.,

при секретарі Стрілец Ж.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що йому на праві приватної власності належить будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 08.12.2017 року. У вказаному будинку зареєстровані мати позивача ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 , однак з 2010 року в будинку він не проживає, особистих речей відповідача в будинку немає, що підтверджується довідкою з виконавчого комітету Біляївської міської ради Біляївського району Одеської область. Тому позивач, як власник будинку змушений звернутись до суду з вищевказаною вимогою, з метою усунення перешкод у користування і розпорядженні своїм майном.

Позивач у судове засідання не з`явився, але до суду надано заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає (а.с. 28).

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до договору дарування від 08.11.2017 року позивач ОСОБА_1 отримав в дар житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5), що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 103106461 від 08.11.2017 року (а.с.6).

Згідно довідки виданої виконавчого комітету Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області № 1167 від 24.05.2021 року за адресою по АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 1968 р.н, який був наймачем (а.с.23).

Згідно акту міської ради Біляївського району Одеської область від 15.02.2021 року складеного та підписано депутатом в присутності жителів м. Біляївки що згідно домової книги за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 однак фактично в даному будинку проживає ОСОБА_3 , а громадянин ОСОБА_2 фактично проживає в Росії (а.с.7-13,14).

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку.

Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки факт не проживання відповідача в житловому будинку доведено належними і допустимими доказами.

Керуючись ст. ст. 10, 76, 259, 264-265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, ч. 16, 319, 321, 391 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Біляївським РВ ГУМВС України в Одеській області від 06.02.2009 року) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: будинок АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Біляївського районного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 10.12.2021 року.

Суддя Буран В.М.