РІШЕННЯ

іменем України

"22" лютого 2021 р. 145/1259/20

2/145/174/2021

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г.

за участю секретаря Мигдальської Н.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що їй на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок № 107 від 28.12.2004 року належить 1/2 частки жилого будинку з долею господарських будівель та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.02.2005 року, належить 1/2 частки жилого будинку з відповідною долею господарських будівель, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Право власності на житловий будинок зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 13.08.2020 року.

У вказаному будинку зареєстрована її донька - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка у 2004 році зареєструвала шлюб та змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ». За вказаною адресою відповідачка не проживає понад 20 років, що стверджується домовою книгою, довідкою виданою виконкомом Сутисківської селищної ради № 332 від 09.07.2020 р., та актом обстеження на факт проживання від 08.07.2020 р. Так, згідно з актом обстеження на факт проживання виданим Сутисківською селищною радою відповідачка, ОСОБА_3 , вона ж ОСОБА_2 за даною адресою не проживає з 2000 року, а тому є такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

На даний час вона має намір продати цей житловий будинок, але реєстрація відповідачки перешкоджає їй в цьому. Скасувати свою реєстрацію відповідачка не має можливості, оскільки вона проживає в м. Петах-Тіква, Ізраїль, і приїздить вкрай рідко.

Особистих речей відповідачки у будинку немає, витрат по утриманню будинку вона не несе.

Просить визнати її доньку - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, просить його задоволити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 двічі (19.01.2021 р. та 22.02.2021 р.) не з`явилася в судове засідання, хоч про слухання справи повідомлена своєчасно. Згідно заяви позовні вимоги визнає повністю, просить позовну заяву ОСОБА_1 про визнання її такою, що втратила право користування житлом задовольнити, в судове засідання з"явитися не має можливості, оскільки проживає в м. Петах-Тіква, Ізраїль.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

ОСОБА_3 є донькою позивачки ОСОБА_1 , що стверджується свідоцтвом про народження ( а.с. 10).

Згідно домової книги (а.с.17-19) на житловий будинок АДРЕСА_1 значиться зареєстрованою ОСОБА_3 . Відповідно до довідки №79 від 07.09.2020 року виданої виконавчим комітетом Сутисківської селищної ради (а.с. 24) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована, але не проживає в АДРЕСА_1 .

Згідно ксерокопії свідоцтва про укладення шлюбу виданого Республікою Сербія 21.05.2004 р. у муніципалітеті міста Суботиця запис за № 247 (а.с. 7-9) ОСОБА_3 уклала шлюб і змінила прізвище на " ОСОБА_5 ".

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім`ї.

Стаття 3 Сімейного кодексу України визнає сім`єю спільне проживання осіб, що пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки.

Згідно ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців, а згідно ст. 72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування даним житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла, або законом.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

ОСОБА_1 на праві власності належить будинок АДРЕСА_1 . з господарськими будівлями, що стверджується свідоцтвом про право власності на жилий будинок № 107 від 28.12.2004 р. (а.с. 16) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.08.2020 рокуу (а.с. 12).

В даному будинку також зареєстрована, але не проживає ОСОБА_6 , що стверджується актом обстеження на факт проживання в АДРЕСА_1 (а.с. 15), згідно якого відповідачка ОСОБА_2 в даному будинку зареєстрована, однак з 2000 року не проживає .

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, 71 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в буд. АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 02 березня 2021 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного судового рішення.

Суддя Мазурчак А. Г.