Справа № 304/80/21 Провадження № 2/304/170/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Чепурнова В. О.,

з участю секретаря судового засідання Гавій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі у порядку спрощеного позовного провадження суду цивільну справу № 304/80/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої вимоги мотивує тим, що 24 листопада 2007 року зареєструвала з відповідачем шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №78. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначає, що причиною звернення з даною позовною заявою послужило те, що у них з відповідачем різні характери, погляди на сімейне життя, що призводило до частих непорозумінь та сварок, незважаючи на всі намагання зберегти сім`ю, у них нічого не вийшло. Надалі так жити наміру не має, питання розірвання шлюбу нею обдумане остаточно. Крім цього просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина, вказує, що інших утриманців відповідач не має, аліменти нікому не сплачує, в той же час офіційно працевлаштований та отримує чималий дохід. На підставі наведеного просила позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог у повному обсязі.

У судове засіданні відповідач ОСОБА_2 також не з`явився, однак подав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив розглянути справу без його участі.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

У судовому засіданні встановлено, що 24 листопада 2007 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 78, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області 24 листопада 2007 року (а. с. 4).

Також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 18 квітня 2013 року (а. с. 9).

Як встановлено наявними матеріалами справи, подружнє життя у сторін не склалося. Про це свідчать ті обставини, що позивач та відповідач сімейних стосунків не підтримують, неявку сторін у судове засідання суд розцінює як байдуже ставлення до шлюбу.

Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони повністю втратили почуття поваги, любові та довіри один до одного і їх сім`я розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи зі змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їх малолітньої дитини, суд вважає, що шлюб між ними слід розірвати.

Крім цього, згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) (далі Конвенція) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно.

Так, позивач просила стягнути з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі однієї чверті доходу відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки такий офіційно працевлаштований на ТДВ «Перечинський ЛХК», де отримує заробітну плату.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 184 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 2 статті 184 СК України регламентує, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 1 січня 2021 року установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 2 395 гривень.

При визначенні розміру аліментів суд виходить з матеріального становища дитини, яка не має інших доходів, крім утримання батьків.

Крім цього при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у відповідача постійного офіційного місця роботи та відповідно щомісячного доходу, відсутність відомостей про наявність у нього інших дітей чи непрацездатних батьків, стан його здоров`я, матеріальне становище відповідача, і матеріальне становище позивача, у зв`язку з чим приходить до висновку, що є підстави для визначення розміру аліментів на дитину у частці від заробітку (доходу) його батька, а саме у розмірі однієї чверті щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 24, 56, 105, 112, 180, 182 СК України, статтями 6-13, 76, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 24 листопада 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №78, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_6 ».

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 21 січня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) грн судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 908 (дев`ятсот вісім) грн судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених ЦПК України), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП № НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ; місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий: Чепурнов В. О.