Справа № 618/1189/20
Провадження № 2/618/10/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року Дворічанський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді Гніздилова Ю. М., за участю секретаря судового засідання - Рябенко Л. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Дворічна в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 618/1189/20 за позовною заявою ОСОБА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , до ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, обґрунтовуючи її таким.

28 квітня 2012 року вона з відповідачем перебувала у шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Куп`янську реєстраційної служби Куп`янського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, від якого мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 04 жовтня 2013 року позивачка з відповідачем придбали однокімнатну квартиру, вартістю 39680 грн 00 коп., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 18,9 кв.м., загальною площею 37,2 кв.м., при якій є комора у підвалі № XXVII з з/б блоків, загальною площею 9,8 кв.м. Договір купівлі-продажу посвідчено державним нотаріусом Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області.

Рішенням Дворічанського районного суду Харківської області від 02 лютого 2016 року шлюб між ними було розірвано і 21 жовтня 2017 року позивачка уклала шлюб із ОСОБА_4 , який був зареєстрований у Куп`янському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, після чого її прізвище змінилося на ОСОБА_1 .

Оскільки вказана квартира була придбана в період шлюбу, а при поділі спільного майна сторони у справі не досягли взаємної згоди, позивачка просить суд визнати за нею в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя право власності на Ѕ частину однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 18,9 кв.м., загальною площею 37,2 кв.м., при якій є комора у підвалі № XXVII з з/б блоків, загальною площею 9,8 кв.м., та припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 18,9 кв.м., загальною площею 37,2 кв.м., при якій є комора у підвалі № XXVII з з/б блоків, загальною площею 9,8 кв.м., залишивши квартиру в цілому у власності ОСОБА_1 .

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. Окрім цього, надала квитанцію про платіж на рахунок ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 19939 грн 00 коп. у рахунок грошової компенсації Ѕ вартості квартири.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій визнав позовні вимоги, просив розглянути справу за його відсутності.

В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

За результатами судового розгляду на підставі повідомлених позивачкою обставин справи, наданих нею доказів, встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини.

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 31 жовтня 2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дворічанського районного управління юстиції Харківської області, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 .

Відповідно до рішення Дворічанського районного суду Харківської області від 02 лютого 2016 року (справа № 618/28/16-ц), шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який було зареєстровано 28 квітня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Куп`янську реєстраційної служби Куп`янського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, розірвано, після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишено прізвище ОСОБА_1 .

Згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 21 жовтня 2017 року, виданого Куп`янським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 21 жовтня 2017 року, про складено відповідний актовий запис за № 10.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 04 жовтня 2013 року, посвідченого державним нотаріусом Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області, ОСОБА_9 , що діє за себе особисто та від імені ОСОБА_10 (продавці) передали, а ОСОБА_1 (покупець) прийняла у власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею квартири 18,9 кв.м., загальною площею 37,2 кв.м., при якій є комора у підвалі № XXVII з з/б блоків, загальною площею 9,8 кв.м.

Згідно з п. 2 вищевказаного договору, продаж цієї квартири вчиняється за ціною 39680 грн 00 коп., які повністю сплачені покупцем до підписання цього договору продавцями.

Відповідно до п. 3 вищевказаного договору, експертна оцінка квартири становить 39680 грн 00 коп., відповідно до звіту про незалежну оцінку нерухомого майна, виданого товариством з обмеженою відповідальність «Ріелті-Брокерідж» 17 вересня 2013 року, м. Харків.

Згідно з п. 11 вищевказаного договору, цей правочин здійснюється за згодою чоловіка покупця ОСОБА_2 , що підтверджується його заявою, справжність підпису на якій засвідчена Дворічанською держнотконторою Харківської області 03 жовтня 2013 року, реєстр № 983, вх. № 468/02/03.

Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , виготовленого КП «Дворічанське бюро технічної інвентаризації» 17 вересня 2013 року, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , спільного заселення розташована на 1 поверсі 2-поверхового будинку та складається з 1 кімнати, житловою площею 18,9 кв.м., у тому числі 1-а кімната 18,9 кв.м., кухні площею 7,4 кв.м., вбиральні (сполученої) площею 3,2 кв.м., коридору площею 6,9 кв.м. Квартира обладнана балконом (терасою) 2,8х0,3=0,8 кв.м. Загальна площа квартири 37,2 кв.м. За квартирою закріплена комора у підвалі житлового будинку № XXVII (9,8 кв.м.).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 10294413 від 04 жовтня 2013 року, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить однокімнатна квартира в з/панельному житловому будинку, загальною площею 37,2 кв.м., житловою площею 18,9 кв.м., при якій є комора у підвалі № XXVII з з/б блоків, загальною площею 9,8 кв.м.розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки № 2196 від 03 листопада 2020 року, виданої виконавчим комітетом Дворічанської селищної ради, ОСОБА_1 разом з колишнім чоловіком - ОСОБА_2 та донькою - ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою № 2314 від 30 листопада 2020 року, виданою виконавчим комітетом Дворічанської селищної ради, розпорядженням Дворічанського селищного голови № 28 від 31 грудня 2015 року «Про перейменування вулиць», АДРЕСА_1 перейменована на АДРЕСА_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ст. 69 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Згідно зі ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

За статтею 372 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Спір у сторін виник з приводу поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, припинення права спільної сумісної власності на квартиру, залишення за позивачкою права власності на квартиру в цілому та стягнення грошової компенсації за Ѕ частину вартості квартири.

Враховуючи, що частка відповідача в однокімнатній квартирі не може бути виділена в натурі, оскільки однокімнатна квартира є неподільною, а спільне володіння і користування вищезазначеним майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, оскільки відповідач фактично у вищезазначеній квартирі не проживає, визначивши собі інше місце проживання на території іншої області.

Вартість квартири згідно зі договором купівлі-продажу від 04 жовтня 2013 року, в якому визначено, що експертна оцінка квартири проводилась відповідно до звіту про незалежну оцінку нерухомого майна, виданого товариством з обмеженою відповідальність «Ріелті-Брокерідж» 17 вересня 2013 року, м. Харків, становить 39680 грн 00 коп.

Вартість Ѕ частини вищезазначеної квартири становить 19840 грн 00 коп.

З позивачкою у квартирі зареєстрована та проживає їх спільна малолітня дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває на її утриманні.

Станом на сьогодні у позивачки та її дитини відсутнє на праві власності інше житло, призначене для постійного проживання.

Відповідач не заперечує проти поділу майна подружжя, припинення права спільної сумісної власності на квартиру, залишення права власності за позивачкою на квартиру в цілому, з виділенням йому грошової компенсації вартості Ѕ частини квартири, що становить 19840 грн 00 коп., оскільки надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав.

Положеннями п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

У п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина 4 ст. 71 СК України).

Судом встановлено, що позивачка здійснила платіж грошової суми у розмірі 19939 грн 00 коп. на рахунок ОСОБА_2 у рахунок грошової компенсації Ѕ вартості квартири.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Оскільки факт присудження відповідачу грошової компенсації Ѕ вартості квартири визнається учасниками справи, так як жодних заяв від відповідача чи позивачки щодо заперечення отримання чи надсилання грошових коштів до суду не надходило, та підтверджується квитанцією, поданою позивачкою до суду, тобто обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин не має, то суд вважає за можливе на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України визнати факт присудження відповідачу грошової компенсації Ѕ вартості квартири як такий, що визнається учасниками справи, звільнивши таким чином позивачку від доказування вказаного факту.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

На підставі ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд роз`яснює відповідачу наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин суд дійшов висновку, що поділ спільного майна подружжя є можливим, відповідає їх інтересам та інтересам дитини, тому позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 82, 89, 200, 206, 263-265 ЦПК України, ст. 60, 69-72 СК України, ст. 372 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя право власності на Ѕ частину однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 18,9 кв.м., загальною площею 37,2 кв.м., при якій є комора у підвалі № XXVII з з/б блоків, загальною площею 9,8 кв.м.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 18,9 кв.м., загальною площею 37,2 кв.м., при якій є комора у підвалі № XXVII з з/б блоків, загальною площею 9,8 кв.м., залишивши квартиру в цілому у власності ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Дворічанський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Ю. М. Гніздилов