КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №382/1142/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Денисенко Н.О.

Провадження №22-ц/824/13442/2021 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

14 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Гаращенка Д.Р.

суддів Сліпченка О.І., Сушко Л.П.,

за участю секретаря Стеблиненко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою старшого державного виконавця Яготинського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сидоренка Олександра Васильовича на ухвалуЗгурівського районного суду Київської області від 28 липня 2021 року в справі заскаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сидоренка Олександра Васильовича, заінтересована особа: ОСОБА_2 , на незаконне рішення державного виконавця та службове підроблення,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сидоренка Олександра Васильовича, в якій просив:

- визнати акт від 06 березня 2021 року незаконним;

визнати дії державного виконавця Сидоренка О.В. незаконними у заповненні частини «встановлено» (акту державного виконавця від 06 березня 2021 року), оскільки там було зафіксоване те, чого не було насправді, а саме, що рішення №382/1142/16-ц від 03 травня 2018 року Яготинського районного суду Київської області про встановлення ОСОБА_1 в частині побачення кожну першу суботу місяця з 9 години до 13 години за місцем проживання сина ОСОБА_3 АДРЕСА_1 виконано.

В обґрунтування скарги зазначав, що він у суботу 06 березня 2021 року приїхав на зустріч із своїм сином за місцем його проживання, що визначено рішенням суду від 03 травня 2018 року.

Перевірку виконання рішення суду здійснював старший державний виконавець Сидоренко О.В.

О 09 год 00 хв. його колишня теща ОСОБА_4 повідомила про те, що в час, коли мала бути відбутись його зустріч із сином, вона із його сином ОСОБА_3 йдуть на навчання в Центр «Планета Щастя» з 09 год 30 хв. до 12 год 30 хв.

ОСОБА_4 пояснила, що він матиме час на спілкування із сином по дорозі до навчального закладу та під час перерви між уроками.

Під час перерви вихователь повідомила йому, що вона могла б займатися з дитиною і в інші години, однак її попросили займатися саме у цей час.

Після закінчення занять державний виконавець склав акт перевірки, у який вніс неправдиві відомості про те, що його побачення з сином відбувалося з 09 год 30 хв. до 13 год 00 хв. по місцю проживання сина. Його заперечення державний виконавець не взяв до уваги. Відтак, вніс неправдиві відомості в документ, вчинивши службове підроблення, передбачене ст. 366 КК України.

На прохання державного виконавця ОСОБА_4 знайшла двох свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яким він наголосив, щоб вони читали, що підписують.

Боржник ОСОБА_2 у судах вказує, що ніде не працює, оскільки доглядає за дитиною, однак у суботу була відсутня. Для баби ОСОБА_4 не знайшлося в акті місця для підпису.

Таким чином, зазначений акт від 06 березня 2021 року є незаконним та може слугувати підставою для припинення виконавчих дій з огляду на те, що рішення суду виконується, що в свою чергу не відповідає дійсності.

Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 28 липня 2021 року скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сидоренка Олександра Васильовича, заінтересована особа ОСОБА_2 на незаконне рішення державного виконавця та службове підроблення задоволено частково.

Визнано акт від 06 березня 2021 року та дії старшого державного виконавця Яготинського районного відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сидоренка Олександра Васильовича щодо внесення до акту від 06 березня 2021 року даних про місце побачення ОСОБА_1 із сином ОСОБА_3 за місцем проживання сина ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 незаконними.

У задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції старший державний виконавець Яготинського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сидоренко О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду, якоювизнано акт від 06 березня 2021 року та дії старшого державного виконавця Яготинського ВДВС ЦМУМЮ (м. Київ) Сидоренка О.В. щодо внесення до акту від 06 березня 2021 року даних про місце побачення ОСОБА_1 із сином ОСОБА_3 за місцем проживання сина ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 незаконними.

В обґрунтування зазначив, що державним виконавцем у відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» було вжито всі передбачені цим Законом заходи щодо примусового виконання рішення суду, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчинено виконавчі дії.

Вказав, що державним виконавцем при складанні акту було зафіксовано лише факт побачення батька з сином без зазначення всіх деталей зустрічі.

Тобто, державний виконавець своїми діями не вийшов за рамки судового рішення про визначення способу побачень та ОСОБА_1 міг своєчасно оскаржити даний акт у відповідності ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» до начальника відділу для подальшого реагування.

ОСОБА_2 подала заяву, в якій зазначила, що апеляційну скаргу державного виконавця підтримує у повному обсязі, оскільки право ОСОБА_1 складанням акту від 06 березня 2021 року порушено не було, а рішення Яготинського районного суду Київської області від 03 травня 2018 року було виконано - зустріч із сином відбулася.

ОСОБА_1 не висловлював своїх заперечень щодо відвідування разом із сином Центру «Планета щастя». По дорозі та під час перерв у навчанні ОСОБА_1 спілкувався з дитиною та був присутній на заняттях, саме ОСОБА_1 повернув дитину додому за місцем його фактичного проживання.

Тобто, спілкування батька з дитиною розпочалося і закінчилося за місцем проживання дитини, що відповідає змісту акту від 06 березня 2021 року.

У судовому засіданні представник Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скаргу підтримала та просила її задовольнити.

ОСОБА_1 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_2 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Яготинського районного суду Київської області із зазначеною скаргою на дії старшого державного виконавця посилаючись на те, що він у час, визначений рішенням суду від 03 травня 2018 року, приїхав 06 березня 2021 року на побачення із своїм сином за місцем його проживання. Перевірку виконання рішення суду здійснював старший державний виконавець Сидоренко О.В.

О 9 год 00 хв. колишня теща заявника ОСОБА_4 повідомила його про те, що вона та його син ОСОБА_3 йдуть на навчання в Центр «Планета щастя» з 9 год 30 хв. до 12 год 30 хв. Проте, у цей час мало відбутися його побачення із сином. Відтак ОСОБА_4 пояснила, що він матиме час на спілкування із сином по дорозі до навчального закладу та під час перерви між уроками. Вихователь повідомила йому, що вона могла б займатися з дитиною в інші години, однак її попросили займатися саме у цей час.

Після закінчення занять державний виконавець склав акт перевірки, у який вніс неправдиві відомості про те, що його побачення з сином відбувалося з 9 год 00 хв. до 13 год. 00 хв. по місцю проживання сина. Його заперечення державний виконавець не взяв до уваги, відтак вніс неправдиві відомості в документ, вчинивши службове підроблення, передбачене ст. 366 КК України.

Із зазначеним актом від 06 березня 2021 року ОСОБА_1 не згоден та вважає його незаконним, а дії старшого державного виконавця Сидоренка О.В. незаконними у заповненні частини «встановлено» (акту державного виконавця від 06 березня 2021 року), оскільки там було зафіксоване те, чого не було насправді, а саме, що рішення №382/1142/16-ц від 03 травня 2018 року Яготинського районного суду Київської області про встановлення ОСОБА_1 в частині побачення кожну першу суботу місяця з 9 години до 13 години за місцем проживання сина ОСОБА_3 АДРЕСА_1 виконано.

Судом першої інстанції встановлено, щорішенням Яготинського районного суду Київської області від 03 травня 2018 року визначено спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_3 шляхом встановлення ОСОБА_1 побачень із сином: кожну першу та третю суботу місяця з 9 години до 13 години за місцем проживання дитини в АДРЕСА_1 .

06 березня 2021 року старшим державним виконавцем Сидоренко О.В. було складено акт за адресою: АДРЕСА_1 , у присутності понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та матері боржника ОСОБА_4 , у якому було зазначено, що при примусовому виконанні виконавчого листа №382/1142/16-ц, виданого Яготинським районним судом Київської області, встановлено, що рішення суду про встановлення ОСОБА_1 в частині побачення кожну першу суботу місяця з 09 год до 13 год за місцем проживання ОСОБА_3 у АДРЕСА_1 виконано. Стягувач ОСОБА_1 відмовився підписувати акт.

Задовольняючи скаргу частково суд першої інстанції прийшов до висновку, що акт та дії державного виконавця щодо внесення до акту від 06 березня 2021 року даних про місце побачення заявника із сином за місцем проживання сина є незаконними, оскільки в дійсності побачення відбулося не за місцем проживання дитини, що підтверджується поясненнями учасників справи та дослідженими у судовому засіданні доказами.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 03 травня 2018 року визначено спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_3 шляхом встановлення ОСОБА_1 побачень із сином: кожну першу та третю суботу місяця з 9 год до 13 год за місцем проживання дитини в АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 273 ЦПК України зазначене рішення набрало законної сили та є обов`язковим для виконання. Виконання рішення здійснюється у порядок та спосіб визначений у рішенні суду.

Згідно із ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Встановлено, що за роз`ясненням рішення суду ніхто не звертався. Тобто, рішення Яготинського районного суду Київської області від 03 травня 2018 року повинно бути виконано у порядок та спосіб, встановлений у ньому, не змінюючи його смисл та встановлений порядок.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Доводи апелянта щодо дій державного виконавця у відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» із вжиттям усіх передбачені Законом заходів щодо примусового виконання рішення суду суд апеляційної інстанції не приймає.

Так, у відповідності зі ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Апеляційний суд вважає, що державний виконавець не роз`яснив стороні боржника порядок та спосіб виконання рішення суду, обов`язковість його виконання у той саме спосіб та у тому порядку як зазначено у рішенні.

Таким чином суд апеляційної інстанції вважає, що державний виконавець своїми діями вийшов за рамки судового рішення про визначення способу побачень ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість ухвали не впливають, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 375, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу старшого державного виконавця Яготинського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сидоренка Олександра Васильовича залишити без задоволення.

Ухвалу Згурівського районного суду Київської області від 28 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2021 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді О.І. Сліпченко

Л.П. Сушко