_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-к/947/6/21
УХВАЛА

20.12.2021

Суддя Київського районного суду м. Одеси Бескровний Я.В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2021 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 відповідно до якої просить визнати на території України рішення іноземного суду, а саме визнати рішення Верховного Суду Британської Колумбії, Канада, справа №Е-210557 яке набрало законної сили 17.07.2021, яким було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 08.09.2017 Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що 08.09.2017 складено відповідний актовий запис за №1395.

Відповідно до вимог ч.1 ст.465 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або відповідно до міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником).

Дослідивши зміст поданого клопотання та доданих до нього документів суд дійшов висновку, що воно підлягає залишенню без розгляду та поверненню заявнику з наступних підстав.

Судом встановлено, що в поданому клопотанні заявник просить визнати на території України рішення Верховного Суду Британської Колумбії, Канада, справа №Е-210557 .

Частиною 2 ст.472 ЦПК України визначено, що до клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, додаються такі документи:

1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про визнання якого порушується клопотання;

2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили, якщо це не зазначено в самому рішенні;

3) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частинами 2, 3 ст. 466 ЦПК України визначено, що до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи:

1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання;

2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні);

3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи;

4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше);

5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником);

6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

Документи, які необхідно надати на територію іншої держави, підлягають спеціальному оформленню. Залежно від законів і підзаконних актів держави, що приймає документи, існують процедури проставлення необхідних штампів і печаток для визнання їх легальними на території цих країн.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні у разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Статтею 3 цієї Конвенції передбачено, що єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що оформлення документів для їх можливого використання як за кордоном так і на території України є проставлення апостиля, запровадженого Гаазькою Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року, до якої приєдналися більше ніж 90 країн (Австрія, Сполучене Королівство Великобританії та Північної Ірландії, Данія, Італія, Іспанія, Греція, Німеччина, Португалія, Південна Корея, США, Франція, Швейцарія, Швеція та інші).

Гаазька Конвенція, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року, згода на обов`язковість якої надана Законом України від 10 січня 2002 року "Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів", набула чинності між Україною і державами-учасницями Конвенції, що не висловили заперечень проти її приєднання, з 22 грудня 2003 року.

Як вбачається Канада не приєдналася до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, а тому документи, видані компетентними органами Канади для подальшого їх використання на території України мають бути легалізовані. Консульська легалізація - це дві печатки, першу з яких ставить Міністерство закордонних справ Канади, а другу - консульський відділ.

Однак, до поданого клопотання заявником не долучено належно засвідчених в установленому порядку документів, а саме: копію рішення іноземного суду, про визнання якого порушується клопотання, копію свідоцтва про розірвання шлюбу та засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою.

Відповідно до ч. 4 ст. 466 ЦПК України суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Виходячи з того, що клопотання про визнання рішення іноземного суду не оформлено відповідно до вимог, передбачених ст. 466 ЦПК України, суд, дійшов висновку, що дане клопотання підлягає поверненню особі, яка його подала.

Керуючись ст. ст. 260, 466, 471, 472, 353-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню - залишити без розгляду.

Повернути заявнику ОСОБА_1 клопотання разом з документами, що додані до клопотання.

Роз`яснити заявнику, що залишення заяви без розгляду не позбавляє його права повторного звернення до суду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Бескровний Я. В.