КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 року

справа № 758/9737/21

провадження № 22-ц/824/13192/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Кулікової С.В., Болотова Є.В.

при секретарі: Русинчук І.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

треті особи: Служба у справах дітей Гостомельської селищної ради, Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 23 липня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Гостомельської селищної ради, Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини із батьком,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову шляхом визначення місця та часу спілкування малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , до винесення судом рішення:

- у будні дні: кожного вівторка та четверга з 16-00 години до 19-00 години;

- у вихідні дні: кожної суботи з 10-00 години до 20-00 години.

Зобов`язати матір, ОСОБА_2 , передавати малолітню дитину, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , батькові, ОСОБА_1 , за місцем її проживання згідно з визначеним судом часом спілкування;

заборонити Службі у справах дітей Димерської селищної ради розглядати заяву ОСОБА_2 про визначення місця проживання спільної неповнолітньої дитини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю в смт. Димер Вишгородського району Київської області.

В обґрунтування заяви зазначив, що до Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 буде подано позовну заяву до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Гостомельської селищної ради, Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини із батьком.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 23 липня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та вжити заходи забезпечення позову шляхом визначення місця та часу спілкування дитини з батьком, а також заборонити службі у справах дітей Димерської селищної ради розглядати заяву ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини разом із матір`ю.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_1 має намір звернутись до суду із позовом до ОСОБА_2 про визначення постійного місця проживання дитини ОСОБА_4 разом із батьком та зазначає, що ОСОБА_2 чинить перешкоди у спілкуванні дитини з батьком, що призводить до втрати контакту та емоційного зв`язку. Крім того, зазначає про неможливість ОСОБА_2 матеріально забезпечувати та утримувати доньку через відсутність постійного доходу.

Вважає ухвалу суду такою, що суперечить висновкам Верховного Суду у подібних правовідносинах.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечила, просила залишити ухвалу суду без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив із того, що вимоги ОСОБА_1 , зазначені у заяві про забезпечення позову, стосуються фактично встановлення режиму спілкування, участі батька у вихованні дитини та усунення перешкод у спілкуванні батька із дитиною, що за своєю суттю є позовними вимогами, які підлягають розгляду у порядку позовного провадження.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ч.3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову - це вжиття заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Їх вжиття гарантує реалізацію позовних вимог у разі їх задоволення і саме по собі не може порушувати права відповідача, оскільки носить тимчасовий характер.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно з п.п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Встановлено, що дитина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає із матір`ю ОСОБА_2 .

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 просить визначити місце та час спілкування з малолітньою дитиною та вказує про намір звернення із позовом про визначення місця проживання дитини із батьком.

Разом із тим, ОСОБА_1 не заперечує щодо наявності зустрічей із донькою, та надання матір`ю дитини батькові.

В судовому засіданні ОСОБА_2 також вказувала, що не заперечує проти зустрічей дитини з батьком, відтак останній не позбавлений можливості побачень із донькою.

Разом із тим, спір виник щодо побачень позивача із дитиною без присутності матері, що не може вирішуватись в порядку забезпечення позову, та є окремими самостійними позовними вимогами.

Заявником не наведено мотивів як невжиття заявлених ним заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у разі його задоволення.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення даного позову, у зв`язку з його необґрунтованістю та передчасністю.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 23 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді