ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/500/21 Справа № 704/232/18
УХВАЛА

01 березня 2021 р. м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в особі судді Новікова О.М., розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс Плюс» на ухвалу Тальнівського районного суду Черкаської області від 26 січня 2021 року про витребування доказів у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс Плюс», третя особа Приватний нотаріус Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області Береза Дарія Василівна, Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Левицька Елеонора Антонівна, про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною, скасування державної реєстрації речових прав,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області від 26 січня 2021 року витребувано документи (докази) за 2010-2015 роки, які містять підпис ОСОБА_3 , а саме: від Центрального відділення поштового зв`язку №1 м. Тальне Публічне акціонерне товариство «Укрпошта» (індекс 20401, вул. Соборна,47 м. Тальне, Черкаської області), виплатні документи (відомості на отримання пенсії), заяви із зверненням з інших підстав, які містять підпис гр. ОСОБА_3 .

При цьому суд керувався статтею 84 ЦПК України та задовольнив клопотання у зв`язку з неможливістю учасника справи самостійно надати докази.

На вказану ухвалу відповідач ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» подав апеляційну скаргу, зазначаючи, що відповідно до ст. 116 ЦПК України витребування доказів є способом забезпечення доказів. Відповідно до ст. 353 ЦПК України ухвала про відмову в забезпеченні доказів підлягає апеляційному оскарженню.

Однак, передбачені законом підстави для відкриття апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою відсутні з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів чи скасування ухвали про забезпечення доказів.

Суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим (частина перша статті 116 ЦПК України).

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Разом з цим, за змістом статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Зі змісту ухвали суду першої інстанції вбачається, що 11 березня 2020 року Тальнівським районним судом Черкаської області було винесено ухвалу про витребування доказів. На виконання вказаної ухвали ГУПФ України в Черкаській області було надано відповідь про те що ОСОБА_3 отримувала пенсію через поштове відділення, а тому всі виплатні документи (відомості на отримання пенсії) зберігаються на пошті. В судовому засіданні представник позивачів заявив клопотання про витребування виплатних документів (відомостей на отримання пенсії), які зберігаються на пошті щодо ОСОБА_3 .

При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що заявник мотивував клопотання про витребування доказів саме ризиком їх імовірної втрати в майбутньому. Підставою клопотання зазначено те, що заявник позбавлений можливості самостійно отримувати запитувані докази. При цьому, встановлено, що клопотання та ухвала обґрунтовані статтею 84 ЦПК України.

Таким чином, метою звернення позивача до суду першої інстанції із клопотанням була неможливість самостійно надати докази, а тому відсутні підстави вважати, що позивач звертався до суду першої інстанції із клопотанням про забезпечення доказів.

За таких мотивів, суд відхиляє посилання в апеляційній скарзі на те, що витребування доказів є способом забезпечення доказів, а відповідно до ст. 353 ЦПК України ухвала про відмову в забезпеченні доказів підлягає апеляційному оскарженню.

Частина 1 стаття 353 ЦПК України, містить виключний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду.

В переліку ухвал, які за ст. 353 ЦПК України можуть бути оскаржені в апеляційному переліку окремо від рішення суду, не міститься ухвала про витребування доказів відповідно до ст. 84 ЦПК України.

Згідно п.15.11 Перехідних положень ЦПК України у разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу слід повернути до суду першої інстанції, для виконання місцевим судом вимог пункту 15.11 Перехідних положень ЦПК України.

Керуючись ст. 353, п. 15.11 Перехідних положень ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс Плюс» на ухвалу Тальнівського районного суду Черкаської області від 26 січня 2021 року про витребування доказів у даній справі повернути до Тальнівського районного суду Черкаської області для виконання вимог пункту 15.11 Перехідних положень ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя