Провадження № 2/161/4299/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Олексюка А.В.,

при секретарі Самсонюк Ю.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьк цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності на Ѕ житлового будинку, -

ВСТАНОВИВ:

30.09.2021 позивач звернувся в суд з вищевказаним позовом до відповідача з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за ним, ОСОБА_1 , право власності на іншу Ѕ частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що спірна частка у майні належить відповідачу, однак будучи співвласниками, сторони не дійшли згоди щодо порядку користування та володіння даним майном. Зважаючи на те, що будинок не може бути поділений, спільне постування та володіння майном є неможливе, вважає, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

19.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено провадження у справі.

07.12.2021 відповідачем до суду в порядку ч. 4 ст. 174 ЦПК України була подана заява в якій позовні вимоги визнав, просила здійснити розгляд справи за його відсутності відсутності. Одночасно з цим в нотаріально засвідченій заяві зазначив, що підтверджує факт отримання ним від ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 26 690 грн. в рахунок компенсації за Ѕ частку житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач також подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що спірний житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходиться у спільній частковій (у рівних частках по Ѕ частки) власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що стверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №132886973 від 01.08.2018, виданого Ківерцівською районною державною адміністрацією (а.с.20).

Позивач зазначає, що даний будинок є неподільним, сторони не змогли домовитись про порядок користування даним майном, відповідач за вказаною адресою не проживає.

Згідно заяви відповідача від 29.11.2021, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, р.н. 891, ОСОБА_2 не заперечує що визнання права власності на спірну частку нерухомого майна за ОСОБА_1 , оскільки компенсацію вартості такої частки позивач вже здійснив, а відтак будь-які майнові претензі у відповідача щодо позивача відсутні.

У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України).

Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України «майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно)».

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України).

Статтею 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Судом встановлено, що частки сторін не можуть бути виділені в натурі.

Неможливе і спільне користування сторонами належним їм на праві спільної власності майном, оскільки не вбачається можливим використання даного будинку двома власниками.

Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки від 15.06.2021, вартість цілого будинку становить 53 379 грн, а Ѕ частки такого майна відповідно 26 689, 50 грн. (а.с.20).

Позивачем компенсовано відповідачу вартість Ѕ частки такого майна, що ним стверджується у відповідній нотаріально посвідченій заяві від 29.11.2021, і є гарантією недопущення порушень прав співвласника права якого припиняються в порядку ч.1 ст.356 ЦК України.

Разом з тим, суд звертає увагу на те що в межах розгляду даної справи та оцінюванні доказів наданих сторонами у справі, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція), яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

До того ж, суд враховує правову позицію Верховного суду України у справі за № 6-37 цс 13, відповідно до якої для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх позовних вимог.

Оскільки, відповідач визнав позов та враховуючи, що спільне володіння і користування майном між сторонами є неможливим, припинення права власності не завдасть істотної шкоди відповідачу, а також те, що позивачем компенсовано відповідачу вартість Ѕ частки такого житлового будинку, то суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 200, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Припинити право спільної власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на іншу Ѕ частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15.12.2021.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк