2/465/2417/21
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

21.12.2021 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова, в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Лозинському Т.-Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника - ОСОБА_2 до Львівської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Максьнова Галина Валеріївна, про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування, а саме визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину будинку по АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3 на момент смерті на підставі Договору пожиттєвого утримання від 07.06.1994 р., укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідченого П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за №1-2649 в порядку спадкування за законом.

Уточнені позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 05.05.2020 р., виданим Франківським районним у м. Львові відділом державної реєстрації актівцивільного стану Західного міжрегіонального управлідння юстиції.

На момент смерті ОСОБА_3 на праві власності належала Ѕ частина будинку по АДРЕСА_1 на підставі Договору пожиттєвого утримання від 07.06.1994р., укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідченого П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за №І-2649. Право власності за ОСОБА_3 зареєстровано ЛМБТІ та записано в реєстрову книгу №3 за реєстровим №416 від 22.06.1994р.

02 листопада 2020 року, позивач, як спадкоємець першої черги за законом, звернулась до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Максьонової Галини Валеріївни із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, а саме Ѕ частини будинку по АДРЕСА_1 .

15.03.2021 року позивач отримала відмову у видачі Свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із здійсненою покійним чоловіком реконструкцією (надбудовою), хоча позивачка хотіла оформити право власності виключно на 1/2 частину будинку, що належала покійному чоловікові на підставі Договору пожиттєвого утримання від 07.06.1994р., (без надбудови).

На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити.

В судовому засіданні представники позивача просили задоволити позовні вимоги. Проти заочного рішення не заперечили.

Представник відповідача та третя особа в судове засідання повторно не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень представника позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст.223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

Суд, заслухавши думку представників позивачів та дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завдання цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 чоловік позивачки ОСОБА_1 , що стверджується свідоцтіом про одруження.

На момент смерті ОСОБА_3 на праві власності належала Ѕ частина будинку по АДРЕСА_1 на підставі Договору пожиттєвого утримання від 07.06.1994р., укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідченого П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за №І-2649. Право власності за ОСОБА_3 зареєстровано ЛМБТІ та записано в реєстрову книгу №3 за реєстровим №416 від 22.06.1994р.

Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 41 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею ст. 1261 ЦК України, передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку.

Статтею 1297ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

Враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року N 7 та листа ВССУ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» , на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину.

Судом встановлено, що позивачка 02.11.2020 р. подала письмову заяву про прийняття спадщини за законом до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Максьнової Галини Валеріївни.

15.03.2021 року позивач отримала відмову у видачі Свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із здійсненою покійним чоловіком реконструкцією (надбудовою).

За вимогами статті 12,80,81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно з ч. 1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Статтею 316 ЦК України дано визначення поняття права власності, згідно якого правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як зазначено у ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном закріплений у ст.41Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так як доводи позивача знайшли своє відображення та такі не спростовані відповідачем, суд приходить до переконання, що заявлений позов є підставним та підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 13,81,257, 258, 259, 280-284,354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в особі представника - ОСОБА_2 до Львівської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Максьнова Галина Валеріївна, про визнання права власності в порядку спадкування, - задоволити.

визнання права власності в порядку спадкування, а саме визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину будинку по АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3 на момент смерті на підставі Договору пожиттєвого утримання від 07.06.1994 р., укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідченого П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за №1-2649 в порядку спадкування за законом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , іпн НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Львівська міська рада, , що розташована за адресою: м. Львів, пл. Ринок,1.

Третя особа: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Максьонова Галина Валеріївна.

Повний текст рішення складено 22.12.2021 р.

Суддя Ванівський Ю.М.