Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.02.2021 Справа №607/22825/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Вийванко О. М.

за участю секретаря судового засідання Хримко У. А.

учасників справи

представника позивача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до відповідачів Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності, обґрунтовуючи тим, що їй належить 3/6 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 72,4 кв. м, житловою площею 59,7 кв. м. Однак, вищевказаний будинок належав колгоспному двору та складається з шести членів двору. Разом з тим, чоловік позивача ОСОБА_3 та її дві дочки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 мають по 1/3 частки у майні вищевказаного колгоспного двору, однак вони не мають на меті реалізовувати своє право на реєстрацію права власності на свої частки у нерухомому майні та дійшли спільної згоди, щоб позивач ОСОБА_2 здійснила реєстрацію на все майно за собою та була одноосібним власником даного будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З цих підстав, позивач просить суд визнати за нею право власності на 3/6 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, загальною площею 72,4 кв. м., житловою площею 59,7 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали відзиви на позов, в яких зазначили, що позов визнають в повному обсязі та вказали, що спільним сімейним обговоренням вони дійшли спільної згоди та відмовились від своїх часток на користь ОСОБА_2 , погодившись, щоб право власності на житловий будинок позивач зареєструвала за собою та була одноосібним власником будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві та просили позов задовольнити.

Представник Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської областіу судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій позов визнав повністю, не заперечив проти його задоволення та просили справу розглянути без участі їх представника.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні позов визнали з підстав, зазначених у відзиві на позов.

Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи визнання відповідачами позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що є усі законні підстави ухвалити рішення про задоволення позову.

При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.08.2020, справа № 607/12622/20 вирішено визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/6 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 72,4 кв. м, житловою площею 59,7 кв. м.

На підставі даного судового рішення, позивачем було зареєстровано право власності на 1/2 (3/6) частки вищевказаного майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 230606149 від 02.11.2020.

Відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою:АДРЕСА_1 , який був виготовлений 25.02.2020 на замовлення ОСОБА_2 . Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, вбачається, що загальна площа будинку становить 72,4 кв. м., житлова площа становить 59,7 кв. м.

Згідно з інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна від 04.03.2020 № 315, виданої Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації, будинковолодіння, що знаходиться за адресою:АДРЕСА_1 , складається із таких будівель і споруд: А - житловий будинок з верандою, підвалом (1974 року побудови), Б - гараж (1900 року побудови), В - літня кухня (1983 року побудови), Г - господарська будівля (1978 року побудови), Д - господарська будівля з підвалом (1978 року побудови), Е - вбиральня (1991 року побудови), 1-3 - огорожа, 4 - криниця.

Як вбачається з висновку про ринкову вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальна вартість вказаного будинковолодіння разом з господарськими будівлями становить 62 990,00 грн.

Згідно з довідки № 321 від 18.06.2020, виданої виконавчим комітетом Великобірківської селищної ради Тернопільського району, житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_7 та станом на 01.07.1990 року був колгоспним двором (згідно погосподарської книги), членами якого були: голова двору - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ); дружина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ); дочка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; зять - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; онука - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; онука - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Згідно ч, 1 ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу),

Відповідно до змісту ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.

Положеннями ст. 126 ЦК УРСР встановлено, що працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 № 20, положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.08.2020, справа № 607/12622/20 за ОСОБА_2 визнано право власності на 3/6 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 72,4 кв. м, житловою площею 59,7 кв. м., оскільки їй належала 1/6 частки як колишньому члену колгоспного двору, а 2/6 частки вона успадкувала після смерті батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Разом з цим, ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , за якими залишились права на 1/3 частки кожному у майні колишнього вищевказаного колгоспного двору, подали заяви про те, що не мають наміру реалізовувати своє право власності, шляхом реєстрації в державному реєстру прав на нерухоме майно та відмовляються від своїх часток.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 347 ЦК особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 121 ЦК Української PCP (в редакції 1963 року) володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

За вказаних обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги те, що відповідачі визнають позов, однак позивач не може зареєструвати за собою право власності на вказаний житловий будинок, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за ОСОБА_2 права власності на 3/6 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, загальною площею 72,4 кв. м., житловою площею 59,7 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з яких: 1/3 частки члена колишнього колгоспного двору - ОСОБА_3 , 1/3 частки члена колишнього колгоспного двору - ОСОБА_4 та 1/3 частки члена колишнього колгоспного двору - ОСОБА_5 .

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 328, 347 Цивільного кодексу України, -

У Х В А Л И В :

Задовольнити позов ОСОБА_2 до Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/6 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, загальною площею 72,4 кв. м., житловою площею 59,7 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідачі: Великобірківська селищна рада Тернопільського району Тернопільської області, місцезнаходження: смт. В.Бірки вул. Грушевського, 53 Тернопільського району Тернопільської області;

ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 01 березня 2021 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко