РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області

в складі:

судді Безрук Т.В.

за участю секретаря судового засідання Чемезовій Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Волноваха цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди дійсною та визнання права власності,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_3 звернувся у суд до відповідача із вказаним позовом, та свої доводи мотивує тим, що 10.09.2009 року позивач домовився з ОСОБА_4 , матір`ю відповідача, про ціну та всі інші істотні умови договору купівлі-продажу належного їй житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . На підтвердження правочину представник позивача надав розписку ОСОБА_4 , у якій та підтвердила отримання нею грошей від позивача в сумі 10 000 грн. та передала будинок, ключі від нього позивачеві та пообіцяла нотаріально посвідчити укладений між ними договір купівлі-продажу житлового будинку в строк до 01.03.2010 року. З того часу позивач безперешкодно користується будинком. В подальшому ОСОБА_4 заявила про втрату нею документів на будинок та обіцяла їх відновити, після чого належним чином оформити договір купівлі-продажу будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

Спадкоємцем першої черги за законом та заповітом є відповідач син померлої ОСОБА_2 , який нотаріально прийняв спадщину та 03.08.2010 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру в смт.Рокитне Київської області. На будинок в АДРЕСА_1 він таке свідоцтво не отримував.

Враховуючи, що договір купівлі-продажу є укладеним та відбулося повне його виконання, але нотаріальне посвідчення договору на теперішній час неможливе, на підставі ст. ст. 220, 334, 638 ЦК України просив визнати дійсним договір купівлі - продажу житлового будинку та визнати за позивачем право власності на нього.

Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, про причину неявки суд не інформував, тому суд визнає причину неявки відповідача неповажною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.

За згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступного.

Судом встановлено, що 10.09.2009 року ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_4 житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

На підтвердження правочину ОСОБА_3 надав розписку, у якій ОСОБА_4 підтвердила отримання нею грошей від ОСОБА_3 в рахунок укладення договору-купівлі продажу будинку. Сторони домовились, що до 01.03.2010 року нотаріально оформлять договір купівлі-продажу будинку. Позивач отримав від ОСОБА_4 документи і ключі від будинку та став ним користуватися.

Право власності ОСОБА_4 на житловий будинок підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за заповітом /реєстр №1530/АВК №244005 від 20.04.2000 року, посвідченим державним нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 26.01.2010 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рокитнятськго РУЮ Київської області.

Спадкоємцем першої черги за заповітом є відповідач син померлої ОСОБА_2 , який нотаріально прийняв спадщину та 03.08.2010 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру в смт.Рокитне Київської області. На будинок в АДРЕСА_1 він таке свідоцтво не отримував.

Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилася щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення договору, суд може визнати такий договір дійсним.

Згідно ч.2 ст.219 ЦК України суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що відповідав справжній волі особі яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі.

Згідно розписки від 10.09.2009 року ОСОБА_4 отримала від позивача ОСОБА_3 10 000,00 грн. за продаж будинку АДРЕСА_1 .

Будинком з того часу фактично володіє позивач, безперешкодно по теперішній час користується ним.

Викладені докази приводять суд до впевненості, що між позивачем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , спадкоємцем якої є її син відповідач ОСОБА_2 , відбулася угода купівлі-продажу житлового будинку, у зв`язку зі смертю власника нотаріально посвідчити договір неможливо, і тому договір повинен бути визнаний дійсним, а за позивачем визнано право власності на вказану нерухомість.

Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які впливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст. 220, 334, 392, 638 ЦК України, керуючись ст. 12, 13, 19, 48, 81, 89, 263, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України,

ухвалив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди дійсною та визнання права власності, задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Т.В. Безрук