Справа №487/5816/20
Провадження №2/487/657/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2021 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання Ященко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова Ольга Іванівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

06.10.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «Банк Форвард», в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1802 від 30.08.2019, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. про стягнення з неї заборгованості в сумі 33 083,12 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що АТ «Банк Форвард», який є правонаступником ПАТ «Банк Руский Стандарт» звернувся до приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумової О.І. з заявою про вчинення виконавчого напису. Так, з неї на підставі виконавчого напису №1802, виданого 30.08.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І., стягнуто на користь АТ «Банк Форвард» заборгованість у розмірі 33 083,12 грн. При цьому будь-якої вимоги щодо погашення заборгованості до неї не надходило, їй не зрозуміло з якого договору випливають зобов`язання за яким утворилась вказана заборгованість. Вважає, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису №1802, було порушено вимоги Закону України «Про нотаріат», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, відсутні докази, що підтверджують безспірність заборгованості, та взагалі не доведено сам факт надання грошових коштів в кредит, оскільки відсутній кредитний договір, крім того, нотаріусом не перевірено строків звернення за стягнення заборгованості, тому виконавчий напис вчинено після спливу строку на пред`явлення вимог.

Дані обставини послугували підставою для її звернення до суду з зазначеним позовом.

Разом пред`явленням позову, позивач подала до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом та зняття арешту з її рахунків до завершення судового розгляду.

Ухвалою суду від 13.10.2020 заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено частково, зупинено стягнення у виконавчому провадженні №60611138 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумової О.І. №1802, виданого 30.08.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 33 083,12 грн, до набрання рішення законної сили. В решті вимог заяви відмовлено.

Крім того, ухвалою суду від 13.10.2020 позовну заяву залишено без руху.

01.12.2020 ОСОБА_1 надала до суду заяву на виконання ухвали про залишення позову без руху.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.12.2020 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумової О.І. копії документів, на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис.

Ухвалою суду від 14.05.2021 витребувано у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. матеріали виконавчого провадження щодо ОСОБА_1 , а саме засвідчені належним чином копії документів на підставі яких 30.08.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1802, яким стягнуто із ОСОБА_1 на користь до АТ «Банк Форвард» заборгованість за договором кредиту у сумі 33 083,12 грн, а також з АТ «Банк Форвард» засвідчені належним чином копії документів на підставі яких 30.08.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1802, яким стягнуто із ОСОБА_1 на користь до АТ «Банк Форвард» заборгованість за договором кредиту у сумі 33 083,12 грн.

14.06.2021 на адресу суду надійшла заява АТ «Банк Форвард» про виконання ухвали від 14.05.2021 з додатками, в якій відповідач надав пояснення по суті справи, а саме те, що виконавчий напис вчинений на безспірну заборгованість з дотриманням законодавства.

15.06.2021 від позивача на адресу суду надійшла заява про закриття підготовчого провадження по справі та призначення справи до судового розгляду.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

22.06.2021 від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. надійшла заява про долучення доказів до справи.

15.07.2021, 15.09.2021, 19.10.2021 від позивача до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи.

22.12.2021 від представника позивача до суду надійшла заява, в якій остання зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні, розгляд справи просила проводити за її відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суду не повідомив.

Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова О.І. та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. у призначене судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумової О.І. №1802 від 30.08.2019 запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованість, що виникла по кредитному договору укладеному 29.08.2011 між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Руский Стандарт» за № НОМЕР_1 в сумі 33 083,12 грн.

Згідно матеріалів справи, виконавчий напис №1802 від 30.08.2019 було винесено на підставі: заяви (оферти) №91409909 від 26.08.2011, заяви про вчинення виконавчого напису вих. №1/1/1-1011/16 від 29.08.2019, довідки про відкриття рахунку клієнта, виписки з рахунку боржника.

З тексту оспорюваного виконавчого напису №1802 від 30.08.2019 вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 за №1172.

Крім того, встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. від відкрито виконавче провадження №60611138 з примусового виконання виконавчого напису №1802 від 30.08.2019.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку).

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Отже, підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника.

В постановах Верховного Суду (від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц (провадження №14-84цс19); від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17 (провадження №14-278гс18) та від 15 січня 2020 року у справі №305/2082/14-ц (провадження №14-557цс19)) з подібних правовідносин зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17.

Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин передбачено пунктом 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), згідно якого для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що 29.08.2011 між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Руский Стандарт» був укладений кредитний договір №91409909, за яким остання отримала кредит у розмірі 5 367,00 грн.

Вищезазначене свідчить про те, що ОСОБА_1 дійсно є стороною у кредитному договорі №91409909 від 29.08.2011.

Однак вбачається, що приватним нотаріусом було винесено оскаржуваний виконавчий напис без перевірки умови, щодо звернення відповідача з заявою про вчинення нотаріального напису в межах строку позовної давності, відповідно до ст. ст. 256, 257, 259 ЦК України.

Окрім того, в наданих суду документах на підставі яких було вчинено виконавчий напис №1802 від 30.08.2019 відсутні докази отримання позивачем повідомлення відповідачем про повернення боргу, а також не надано доказів про передачу права вимоги від ПАТ «Банк Руский Стандарт» до АТ «Банк Форвард».

Доказів протилежного до суду не надано.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що виконавчий напис нотаріуса здійснено з порушеннями чинного законодавства.

З огляду на наведене, даючи оцінку наданим доказам в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 1 261,20 грн.

Керуючись ст. ст. 76, 81 89, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова Ольга Іванівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1802, вчинений 30.08.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою Ольгою Іванівною, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості в сумі 33 083,12 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Банк Форвард» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1 261,20 грн.

Рішення набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Банк Форвард», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 105.

Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова Ольга Іванівна, місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна, місцезнаходження: м. Київ, вул. Ю. Поправки, 6, оф. 15.

Суддя: С.М. Афоніна