Справа № 308/7089/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Стегней К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого заступником ст. нотаріуса Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Бучацькою Л.В. 09 червня 1993 року за р. № 2-6085, зареєстрованого в Ужгородському міжрайонному малому виробничому підприємстві технічної інвентаризації 16 липня 1993 року за номером 388, та Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Бучацькою Л.В. 09 березня 1999 року за р. № 2-977, зареєстрованого Ужгородським державним міжрегіональним виробничим підприємством технічної інвентаризації 26 березня 1999 року за номером 388.

ОСОБА_1 із відповідачкою ОСОБА_2 23 вересня 1999 року зареєстрували шлюб. Шлюб зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради Закарпатської області (актовий запис № 493 від 23 вересня 1999 року, свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 ).

З червня 2012 року шлюбні відносини між ними припинились. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 квітня 2020 року, шлюб між сторонами розірвано із відповідачкою ОСОБА_2 вже тривалий час подружнім життям не живуть, спільного господарства не ведуть, матеріально один одного не підтримуємо, за час перебування в шлюбі часто розходились, через відсутність взаємоповаги у нас неприязні стосунки, не спілкуємося, відповідачка постійно, без поважних причин затіває сварки, які вже несилу терпіти та ображає його негідними словами.

Відповідачка не є власником будинку, участі в оплаті комунальних платежів не приймає, самостійно дій щодо зняття з реєстрації місця проживання за вказаною адресою не здійснює, що порушує моє право як власника житла.

На прохання позивача в добровільному порядку виселитись та знятися із реєстрації місця проживання з його власного будинку відповідачка відмовляється. Добровільно вирішити спір не бажає.

Вищевикладені обставини змусили ОСОБА_1 звернутися з таким позовом до суду, оскільки оформити субсидію через реєстрації у будинку відповідача, він змоги не має.

Позивач та його представник в судове засідання не прибули, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи були судом належним чином повідомлені. Від його представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не прибула, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи її було повідомлено належним чином. Проте від неї на адресу суд надійшла заява

Судове засідання у справі було призначене на 02.11.2021 року на 16 год. 30 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як п`ять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 15.11.2021 року (через перебування головуючого судді у відпустці з 08.11.2021 по 15.11.2021 року).

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків,

З матеріалів справи вбачається, що право власності на будинок за адресою АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (індексний номер витягу 211451125), свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого заступником ст. нотаріуса Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Бучацькою Л.В. 09 червня 1993 року за р. № 2-6085, зареєстрованого в Ужгородському міжрайонному малому виробничому підприємстві технічної інвентаризації 16 липня 1993 року за номером 388, та Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Бучацькою Л.В. 09 березня 1999 року за р. № 2-977, зареєстрованого Ужгородським державним міжрегіональним виробничим підприємством технічної інвентаризації 26 березня 1999 року за номером 388.

Як вбачається з акту про не проживання особи за місцем реєстрації, від 14 березня 2020 року, який підписано ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відповідач - ОСОБА_2 не проживає у будинку АДРЕСА_2 з 9 листопада 2019 року.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 квітня 2020 року, у справі № 308/13770/19, шлюб між сторонами розірвано, із відповідачкою ОСОБА_2 вже тривалий час подружнім життям не живуть, спільного господарства не ведуть, матеріально один одного не підтримуємо, за час перебування в шлюбі часто розходились, через відсутність взаємоповаги у нас неприязні стосунки, не спілкуємося, відповідачка постійно, без поважних причин затіває сварки, які вже несилу терпіти та ображає мене негідними словами.

За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що члені сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Позивач самостійно здійснює витрати щодо утримання будинку, сплачує комунальні послуги. В свою чергу відповідач, спільного господарства з мешканцями будинку не веде, комунальних послуг не оплачує та не бере участі в утриманні майна, не є членом сім`ї власника майна. Факт реєстрації відповідача, тягне за собою додаткові матеріальні витрати на оплату комунальних послуг, що завдає позивачу матеріальну шкоду та неможливість оформлення пільг у визначеному законом порядку.

Як зазначено у п. 34, 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР).

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

За змістом статті 391 ЦК позовна давність не поширюється на вимоги власника чи іншого володільця про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном, що не пов`язані з позбавленням володіння, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. У зв`язку із цим тривалість порушення права не перешкоджає задоволенню такої вимоги судом.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрації місця проживання є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися правом власності на свій розсуд.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволенню.

Слід також зазначити, що відповідач неодноразово прибувала до суду та повідомила, що категорично заперечує проти позову, оскільки вважає майно спільним сумісним, і бажає звернутися до суду із позовом про поділ майна, проте протягом великого проміжку часу позов до суду поданий так і не був, відтак суд вважає за можливе розглянути позов по суті.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача належить стягнути на користь позивача 840,80 грн. судового збору сплаченого позивачем при поданні позову.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10, 81, 83, 141, 206, 280 - 284, 263, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 391, 346 ЦК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер суду не відомий) такою, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер суду не відомий) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,( АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) витрати із сплати судового збору в сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення - 15.11.2021 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Н.В. Дергачова