Справа 688/2123/21
№ 2/688/679/21
РІШЕННЯ

Іменем України

23 грудня 2021 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Стаднічук Н.Л.,

при секретарі Березюк Н.А.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

19.07.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради про позбавлення його батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що з 20 червня 2008 року по 11 грудня 2012 року перебувала в шлюбі з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народився син ОСОБА_4 . З часу розірвання шлюбу по теперішній відповідач з сином не бачився, аліменти стягуються з офіційного доходу відвідача, проте ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надавав і не надає, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, з дитиною не спілкується, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Син не отримав від відповідача як від батька жодного подарунку на день народження. ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться життям, не відвідував дома, в дитячому дошкільному закладі, у Шепетівській ЗОШ І-ІІІ ступенів №1 ім.Островського Хмельницької області, що свідчить про те, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків.

Ухвалою суду від 11 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 19 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та показала, що відповідач протягом 9 років до дитини не приходив, відсутній у житті сина, його життям не цікавився, подарунків на день народження йому не дарував. Після розірвання шлюбу вигнав її з дитиною з квартири, а також відмовляється надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, через що вона не може вивезти дитину за кордон, де вона проживала 4 роки. Не бажає, щоб її син спілкувався з відповідачем.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечував та пояснив, що з сином не спілкувався після розлучення з позивачкою через те, що вона та її матір не дозволяли йому бачити дитину, погрожували йому викликом поліції, чинили усякі провокації. Тривалий час після розірвання шлюбу дитина була зареєстрована у його квартирі, лише на прохання позивачки він виписав її з власної квартири. Має бажання бачитися із сином і сподівається на налагодження їхніх стосунків після того, як дитина підросте та зможе самостійно все усвідомлювати. Він усно звертався до органу опіки, щоб визначити час побачення із сином, але йому у цьому відмовили, до звернутися до суду з цього приводу не мав можливості, оскільки після розлучення мав вели борги, які мав сплатити на користь позивачки, тому не мав коштів на сплату судового збору. Під час складання висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення його батьківських прав його не викликали та його думкою з цього приводу не цікавилися.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Занов`як І.С. в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що відповідач життям дитини не цікавиться, участі у її вихованні не бере, дозволу на вивіз дитини за кордон позивачці не надає, що не відповідає інтересам дитини.

Свідок ОСОБА_5 суду показала, що є сусідкою позивачки, проживає з нею в одному під`їзді та їй відомо, що ОСОБА_6 проживає разом з бабусею та позивачкою, зі своїм батьком не знайомий.

ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що свого батька він не знає та мати його не бажає, оскільки він ображав його маму, про що йому відомо з її слів.

Заслухавши пояснення сторін та представника третьої особи, свідка та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1 , виданим 22.08.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис 405, свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_2 , виданим 12.05.2020 року Шепетівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис 12.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11.12.2012 року у справі №2/2220/1166/20 шлюб між сторонами розірвано.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 08.06.2021 року дитина проживає з матір`ю ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 . Батько дитини ОСОБА_2 з сином не проживає. В обстежуваному помешканні проживає баба дитини ОСОБА_8 . Сім`я проживає в трикімнатній квартирі з усіма зручностями загальною площею 77,4 кв.м. В помешканні чисто, охайно, наявні необхідні меблі та побутова техніка. Малолітній ОСОБА_4 має окрему облаштовану кімнату, в наявності дитячий одяг, іграшки, шкільне приладдя.

Згідно довідки Шепетівськї загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 ім.М.Островського Хмельницької області №31 від 17.05.2021 року ОСОБА_2 участі у навчанні та вихованні сина не брав, батьківських збрів не відвідував, життям та навчанням сина не цікавиться.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради № 01-23/2143 від 22.06.2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб батьків розірвано в 2012 році. Дитина проживає з матір`ю. ОСОБА_2 участі у вихованні сина не бере, навчанням та здоров`ям не цікавиться, матеріально не допомагає. Орган опіки та піклування Шепетівського міськвиконкому вважає доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд визнає недопустимим доказом довідку ОСББ «Проспект Миру-33» про те, що ОСОБА_2 за вісім років дитину не провідав, з дитиною не спілкується, ніякої участі у вихованні не бере, моральної підтримки не надає, оскільки питання виховання та утримання дітей не віднесено до комепетенції ОСББ.

Суд визнає неналежним доказом повідомлення Шепетівського МВ УМВС України в Хмельницькій області № Р/1-А від 10.06.2013 року про те, що ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності Шепетівським МВ не притягувався та знаходиться на обліку в Шепетівському МВ як сімейний насильник з 28.05.2012 року, оскільки така довідка не є актуальною на час розгляду справи та не містить інформації, в зв`язку з чим відповідач перебував на обліку як сімейний насильник попри те, що він не притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.ст.51,52 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Ст.3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків, які відповідають за неї за законом.

Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї (ст. 9 Конвенції про права дитини).

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Ст.164 СК України передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.

Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п.2 ч.1 ст.164 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також з питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ст.171 СК України).

Верховний Суд у постанові від 24.04.2019 року у справі N 300/908/17 зробив правовий висновок про те, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Ухвалюючи рішення "М.С. проти України" від 11.07.2017 року, ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16.07.2015 року у справі "Мамчур проти України").

Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача щодо позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини, що вбачається із правової позиції Європейського суду з прав людини, висловленої у п.58 рішення у справі "Хант проти України".

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачкою під час розгляду справи не доведено, що відповідач справляв негативний вплив на дитину, становив небезпеку її життю та здоров`ю і позбавлення його батьківських прав відповідатиме інтересам дитини. З пояснень позивачки слідує, що позбавлення відповідача батьківських прав необхідно їй для безперешкодного вивезення дитини за кордон, проте такий дозвіл може бути отриманий в іншій спосіб без позбавлення батька дитини батьківських прав.

Суд враховує, що відповідач тривалий час не брав участі у вихованні дитини через неприязні стосунки з позивачкою та чиненні йому перешкод у спілкуванні з дитиною, проте не втратив інтересу до дитини та бажає надалі виконувати батьківські обов`язки.

Висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав не спростовує висновків суду, оскільки такий висновок є формальним та необґрунтованим, складений без проведення бесіди з відповідачем та з`ясування ставлення його до дитини, бажання та здатності до виконання батьківських обов`язків.

Враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, що тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини, а позивачкою не наведено переконливих аргументів про необхідність застосування такого заходу та відповідність його інтересам дитини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Разом з тим, зважаючи на те, що відповідач тривалий час не спілкується з сином та не бере участі у його вихованні, суд вважає необхідним попередити відповідача про необхідність зміни свого ставлення до виконання батьківських обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 263 265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 23 грудня 2021 року.

Суддя Н.Л. Стаднічук