Єдиний унікальний номер 234/2711/21
Номер провадження 22-ц/804/2828/21
Номер провадження 22-ц/804/2828/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.,

суддів: Гапонова А.В., НикифорякаЛ.П.

за участю секретаря Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті апеляційні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Берзінь Сергія Людвиговича та представника ОСОБА_2 адвоката Крушинського Валентина Валентиновича на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 03 вересня 2021 року (ухваленого під головуванням судді Лебединець Г.С. в місті Краматорську Донецької області, повний текст судового рішення складений 08 вересня 2021 року) у цивільній справі №234/2711/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Краматорської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні батька з дитиною та у її вихованні, про визначення способів участі батька у вихованні дитини,-

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина проживає разом із матір`ю ОСОБА_4 , спору про визначення місця проживання дитини немає. Він матеріально підтримує відповідачку разом із дитиною. З дня народження дитини до серпня 2020 року він проводив вільний час з дитиною, спілкувався, гуляв, купував іграшки, здійснював його догляд. 15 серпня 2020 року він виїхав з Оману до України.

З серпня 2020 року він часто приїздив до м. Краматорська для того, щоб відвідати дитину. Бачився з дитиною з дозволу відповідачки по декілька годин, на його прохання залишити дитину хоча б на один вихідний день відповідач ставилася негативно.

Відносини сторін з приводу побачень з дитиною погіршилися у жовтні 2020 року. Відповідачка почала чинити безпідставні перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини, зокрема, критикувала будь-які дії позивача, не давала часу для вільних прогулянок, почала ображати позивача словесно. Не зважаючи на бажання позивача бути частиною життя дитини, бути його справжнім батьком, з листопада 2020 року відповідачка з невідомих причин не надає позивачу можливості бачитись з дитиною, спілкуватися з нею, виховувати її та проводити час спільно.

Просив зобов`язати відповідачку не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні спільної дитини шляхом визначення позивачу таких способів участі у спілкуванні та вихованні сина: щотижнево у понеділок, вівторок, середу та четвер з 15-30 год до 19-00 год шляхом відвідування з дитиною місць дитячих розваг та відпочинку в загальнодоступних громадських місцях, у присутності матері до досягнення дитиною двох років, а починаючи з двох років без присутності матері; другу та четверту суботу місяця з 12-00 год суботи до 12-00 години неділі, після досягнення дитиною двох років, шляхом систематичних зустрічей з дитиною за місцем проживання батька, без присутності матері, з урахуванням режиму дня, бажання та стану здоров`я дитини; протягом шести годин у свята «Новий Рік» (1 січня), «Різдво Христове» (7 січня і 25 грудня), «Пасха / Великдень» (згідно з календарем на поточний рік), «Трійця» (згідно з календарем на поточний рік), «День праці» (1 травня), «День перемоги» (9 травня), «День Конституції України» (28 червня), «День незалежності України» (24 серпня), «День захисника України» (14 жовтня), та щорічно у день народження дитини (09 липня) за попередньою домовленістю між батьками у присутності матері до досягнення дитиною двох років, а починаючи з двох років без присутності матері; спільний відпочинок для оздоровлення дитини взимку, в тому числі в період зимових канікул протягом 7 календарних днів; в літній період, в тому числі в період літніх канікул протягом 21 календарного дня, з урахуванням бажання та стану здоров`я дитини, у присутності матері до досягнення дитиною двох років, а починаючи з двох років без присутності матері. Для цього позивач просить, також, зобов`язати ОСОБА_4 кожного разу за один день до дня запланованої зустрічі з дитиною надавати йому точну інформацію щодо фактичного місця проживання, перебування або навчання дитини, а у разі настання таких змін, повідомляти його про це особисто на наступний день з дня настання таких змін. Судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правничу допомогу покласти на відповідачку.

Рішенням Краматорського міського суду від 03 вересня 2021 року позов задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_4 не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні спільної дитини шляхом визначення ОСОБА_1 способів участі у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено такі способи участі батька ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : шляхом відвідування з дитиною місць дитячих розваг та відпочинку в загальнодоступних громадських місцях, у присутності матері, за попередньою домовленістю, з урахуванням режиму дня та стану здоров`я дитини; часовий проміжок для участі у вихованні малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спілкуванні з ним у понеділок, середу та п`ятницю з 16-00 год. до 19-00 год. під час перебування батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в Україні, у присутності матері, до налагодження стосунків батька з дитиною; щороку протягом трьох годин на свята: «Новий рік», «Різдво Христове», «Пасха», «Трійця», «День праці», «День перемоги», «День Конституції», «День незалежності України», «День захисника України», та щорічно у день народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_3 , за попередньою домовленістю, у присутності матері; попередньо погоджувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , час спілкування з сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням режиму дня дитини та стану її здоров`я; по досягненню трирічного віку у разі відновлення взаємовідносин між сином та батьком, під час перебування його в Україні: щотижнево у понеділок, середу та п`ятницю з 16-00 год. до 19-00 год. за місцем проживання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом відвідування з сином місць дитячих розваг та відпочинку в загальнодоступних громадських місцях, з урахуванням режиму дня, бажання та стану здоров`я дитини, без присутності матері.

Зобов`язано ОСОБА_4 кожного разу за один день до дня запланованої зустрічі з дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 надавати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 інформацію щодо фактичного місця проживання, перебування або навчання дитини, а, в разі настання таких змін, повідомляти його про це особисто на наступний день з дня настання таких змін.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальному розмірі 15908,00 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Берзінь С. Л. просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення судових витрат.

В обґрунтування посилається на те, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог є незаконним та необґрунтованим, ухвалено з істотним порушенням вимог матеріального закону та неправильним встановленням обставин справи.

Вважає, що суд першої інстанції помилково взяв за основу висновок органу опіки та піклування без врахування позовних вимог, статусу іноземця позивача, ухилення позивача від участі у судовому розгляді справи, тобто у вирішенні питання про участь другого з батьків у вихованні дитини. Чим грубо порушив права позивача, як батька дитини, на рівність з відповідачем у питанні виховання дитини.

Судом не враховано, що наданий позивачу час для побачень у понеділок, середу та п`ятницю є зазвичай робочим часом та є незручним для позивача,а також те, що позивач є іноземцем і не може постійно перебувати на території України.

Суд безпідставно залишив без задоволення можливість ночівлі дитини з позивачем, а також час побачень в період канікул.

Рішення суду ставить під сумнів можливість його реального виконання, оскільки виникає поле для вільного розсуду з боку сторін, так і з боку органу, що буде примусово виконувати рішення суду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог, визначивши спосіб участі батька у вихованні дитини шляхом встановлення періодичних зустрічей батька з сином в наступному порядку: забезпечити зустрічі батька з дитиною 1 раз на місяць в присутності матері та в присутності працівника Служби у справах дітей або психолога у світлу пору доби, в не примусовому для дитини порядку, в іншій частині позовних вимог відмовити.

В обґрунтування посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з недоведеністю обставин, які мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції не враховано та не надано оцінку тому, що позивачем не наведено доказів наявності в нього перешкод у спілкуванні з дитиною, а також того, що позивач звертався до відповідача з проханням чи вимогою стосовно побачень з дитиною.

Вважає, що визначений судом графік побачень з батьком перешкоджатиме нормальному розвитку дитини, дитина в подальшому не зможе відвідувати дитячий садок, спортивні секції, гуртки.

Вважає врахування судом під час ухвалення рішення висновків Органу опіки та піклування є необґрунтованими, оскільки відповідачка не була повідомлена про розгляд Органом опіки та піклування заяви про встановлення порядку участі у вихованні дитини, відповідачка не викликалась для подання пояснень та висловлення думки під час вирішення цього питання.

Суд не врахував, що на момент ухвалення рішення дитина є малолітньою, доглядом за дитиною з самого народження займалась тільки мати, дитина має емоційний та психологічний зв`язок виключно з матір`ю, зустрічі без матері з трирічного віку спричинять психологічну травму, негативно вплинуть на розвиток дитини.

Вимоги щодо зобов`язання відповідача попередньо погоджувати з позивачем час спілкування з сином з урахуванням режиму дня дитини та стану її здоров`я не заявлялись позивачем.

Суд не врахував, що даний спір є немайновим, розмір понесених позивачем витрат на сплату судового збору за подання позову становив 908,00 грн, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, розподіл судових витрат має бути пропорційним розміру задоволених позовних вимог.

Своїм рішенням суд першої інстанції поставив відповідача в скрутне матеріальне становище, оскільки крім витрат на утримання дитини, які вона здійснює тривалий час одноособово, судом покладено ще й обов`язок відшкодування витрат позивачу на правничу допомогу.

Зазначає, що рішення суду не відповідає інтересам дитини, оскільки виконання цього рішення призведе до створення умов, за яких дитині, внаслідок малолітнього віку, може бути спричинено психологічну травму, пов`язану з примушуванням проводити час без матері в незвичних умовах.

У відзиві на апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 представник позивача вважає апеляційну скаргу відповідачки необґрунтованою, тому просив суд залишити апеляційну скаргу ОСОБА_4 без задоволення, скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 представник ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та безпідставними.

В судове засідання з`явилися позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Берзінь С.Л., та в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду через програму «EasyCon» з`явився представник ОСОБА_4 - адвокат Крушинський В.В.

Фоменко Я.Є. та представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Краматорської міської ради в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судової повістки-повідомлення (а.с. 138,139т.2)

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з`явилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від них не надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги представника ОСОБА_1 та представника ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами

Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.

Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства).

Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

Судом першої інстанції встановлено, що батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянин Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії - ОСОБА_1 та громадянка України - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_1 .

Малолітній ОСОБА_3 мешкає разом із матір`ю ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 тимчасово винаймає житло за адресою: АДРЕСА_2 , площею 63 кв.м згідно договору оренди житлового приміщення від 26.07.2021 року.

За висновком органу опіки та піклування доцільно визначити слідуючи способи участі позивача у вихованні дитини: шляхом відвідування з дитиною місць дитячих розваг та відпочинку в загальнодоступних громадських місцях, у присутності матері, за попередньою домовленістю, з урахуванням режиму дня та стану здоров`я дитини; часовий проміжок для участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею - у понеділок, середу та п`ятницю з 16.00 години до 19.00 години, під час перебування батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в Україні, у присутності матері, до налагодження стосунків батька з дитиною; щороку протягом трьох годин на свята: «Новий рік», «Різдво Христове», «Пасха», «Трійця», «День праці», «День перемоги», «День Конституції», «День незалежності України», «День захисника України», та щорічно у день народження дитини 09 липня, за попередньою домовленістю, у присутності матері; попередньо погоджувати з відповідачкою час спілкування з сином, з урахуванням режиму дня дитини та стану її здоров`я; по досягненню трирічного віку у разі відновлення взаємовідносин між сином та батьком, під час перебування його в Україні: щотижнево у понеділок, середу та п`ятницю з 16.00 години до 19.00 години за місцем проживання дитини шляхом відвідування з сином місць дитячих розваг та відпочинку в загальнодоступних громадських місцях, з урахуванням режиму дня, бажання та стану здоров`я дитини, без присутності матері (а.с. 136-138, том 1).

За встановлених обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що сторони по справі мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною.

Задовольняючи позовні вимоги про визначення способу участі батька у вихованні дитини, суд першої інстанції врахував висновок Органу опіки та піклування та вважав їх такими, що відповідатимуть віковим потребам малолітньої дитини, узгодженими з режимом дня дитини та за сумлінного відношення батька до виконання свого обов`язку.

Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у томі числі і спілкуватися зі своїм батьком, бабою та дідом.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

При визначенні систематичних побачень позивача з малолітнім сином, судом першої інстанції враховано принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та передусім інтереси дитини з урахуванням конкретних обставин справи. Судом правильно прийнято до уваги відношення до дитини з боку позивача, піклування про неї, бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Про доцільність спілкування позивача з дитиною у понеділок, середу та п`ятницю з 16-00 години до 19-00 години, під час перебування батька в Україні, у присутності матері, до налагодження стосунків батька з дитиною, та по досягненню трирічного віку- без присутності матері, суд першої інстанції виходив із конкретних обставин справи: віку дитини, спілкування та догляду за дитиною. Побачення батька з дитиною не є тривалими та можливі лише під час перебування батька в Україні ,тому після досягнення дитиною трирічного віку спілкування дитини з батьком без присутності матері не буде шкодити інтересам дитини та не буде сприяти емоційному реагуванню з боку дитини на нетривалу відсутність матері.

При визначенні порядку участі батька у вихованні дитини суд першої інстанції у першу чергу, виходив із найкращих інтересів дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків.

Разом з тим, встановлюючи спосіб участі батька у виховані дитини,суд першої інстанції не обґрунтував відмову у визначенні такого способу виховання дитини з боку позивача ,як спільний відпочинок батька та дитини для оздоровлення дитини взимку протягом 7 календарних днів та в літній період протягом 21 календарного дня, з урахуванням бажання та стану здоров`я дитини.

Доводи апеляційної скарги представника позивача в цій частині заслуговують на увагу.

Виходячи із того, що Закон покладає на батьків рівні права так обов`язки щодо виховання дитини, бажання позивача приймати активну участь у вихованні дитини, можливість періодичного відвідування України, колегія суддів вважає, що такий спосіб участі батька у виховані дитини як спільний відпочинок батька та дитини для оздоровлення дитини взимку протягом 7 календарних днів та в літній період протягом 21 календарного дня, з урахуванням бажання та стану здоров`я дитини у присутності матері ОСОБА_2 до досягнення дитиною трьох років, а по досягненню трьохрічного віку без присутності матері є перш за все забезпеченням найкращих інтересів дитини.

Визначення саме такого способу участі у спілкуванні та вихованні дитини не суперечить інтересам дитини, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю та є таким, що відповідатиме віковим потребам малолітньої дитини, та за сумлінного відношення батька до виконання свого обов`язку, буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання сина.

При цьому, як правильно зазначив суд першої інстанції і з цим погоджується апеляційна інстанція, сторони, з урахуванням вікових змін дитини, його розвитку та потреб, не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини.

Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду від 16 червня 2020 року по справі №577/3476/19, постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року у справі № 500/3507/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 листопада 2020 року у справі № №344/20732/18.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Що стосується доводів апеляційної скарги представника позивача про можливість спілкування батька з дитиною та перебування дитини у батька з ночівлею, то вони не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки позивач не має постійного місця проживання в м.Краматорську та житлові умови для перебування там дитини не були предметом дослідження.

Доводи представника відповідача про те, що відповідач згодна на побачення батька з сином лише 1 раз на місяць в присутності матері та представника органів служби у справах дітей, оскільки з боку позивача було допущено насилля відносно відповідача є безпідставними. Оскільки зазначений спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною суперечить принципу рівності прав батьків у вихованні дитини та передусім інтересам дитини з урахуванням конкретних обставин справи щодо збереження зв`язків дитини із сім`єю. Крім того, з витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається,що 22.01.2021 року до ЧЧ Краматорського ВП звернулася ОСОБА_5 із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності колишнього співмешканця за завдання тілесних пошкоджень у квартирі. Інших доказів допущення насилля з боку позивача не надано. Внесення заяви у реєстр само по собі не є підтвердженням наявності протиправної поведінки.

За встановлених обставин апеляційна скарга представника позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині додаткового способу участі батька ОСОБА_1 у виховані дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом спільного відпочинку батька та дитини для оздоровлення дитини взимку та в літній період.

Відповідно до частин першої, восьмої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частин першої, другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Позивачем у суді першої інстанції було понесено судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн та сплату судового збору за подання позову в розмірі 908,00 грн. Позовні вимоги немайнового характеру задоволено частково, тому судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При частковому задоволенні позову немайнового характеру судові витрати розподіляються між сторонами порівну. На зазначене не звернув уваги суд першої інстанції та, задовольнивши позовні вимоги частково,стягнув судові витрати з відповідача в повному обсязі, що є одним із обґрунтованих доводів апеляційної скарги представника відповідача.

Таким чином судові витрати підлягають розподілу між сторонами порівну - по 7954,00 грн з кожного ((15000+908):2).

Також, враховуючи, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, судові витрати, понесені ОСОБА_5 при подачі апеляційної скарги у розмірі 1362,00 грн підлягають частковому відшкодуванню за рахунок відповідача в розмірі 681,00 грн.

Частиною 10 статті 141 ЦПК України встановлено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином, враховуючи вимоги частини 10 статті 141 ЦПК України, рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру судових витрат підлягає зміні та стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 підлягають судові витрати, пов`язані із розглядом справи у розмірі 7273,00 грн (7954,00 грн - 681,00 грн).

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись статтями 368, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Берзінь С. Л. задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Крушинського В. В. задовольнити частково.

Резолютивну частину рішення Краматорського міського суду від 03 вересня 2021 року доповнити в частині способу участі батька ОСОБА_1 у виховані дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом спільного відпочинку батька та дитини, для оздоровлення дитини взимку протягом 7 календарних днів та в літній період протягом 21 календарного дня, з урахуванням бажання та стану здоров`я дитини у присутності матері ОСОБА_2 до досягнення дитиною трьох років, а по досягненню трьохрічного віку без присутності матері.

Рішення Краматорського міського суду від 03 вересня 2021 року в частині розподілу судових витрат змінити.

Зменшити розмір судових витрат, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 15908 грн. до 7273 грн..

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 грудня 2021 року.

Судді: