Єдиний унікальний номер 142/217/21
Номер провадження 2/142/332/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 грудня 2021 року смт. Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Нестерука В.В.,

за участю секретаря судового засідання Яворської О.В.,

представника відповідача Очеретяного В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Піщанка Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін

цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення 38181 грн. 65 коп. заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

09 квітня 2021 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення 38181 грн. 65 коп. заборгованості, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 08 грудня 2011 року в розмірі 38181,65 грн. станом на 17 березня 2021 року, яка складається з наступного: 36702,76 грн. - заборгованість за тілом кредита, в тому числі, 36702,76 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 1478,89 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, та судові витрати 2270 грн. судовий збір.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 08 грудня 2011 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами", які викладенні на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що визначений у довідці про зміну умов киредитування та обслуговування картрахунку, та надано у користування кредитну картку, у подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 42020,00 гривень. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, а відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбаченим договором, слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти за борговими зобов`язаннями та у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509,526,1054 ЦК України, свої зобов`язання за вказаним договором не виконав, та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 17.03.2021 року має перед позивачем заборгованість в загальному розмірі 38181,65 коп., продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, у зв`яку з чим позивач просить стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість.

12 жовтня 2021 року представником відповідача ОСОБА_2 - Очеретяним В.М., який діє на підставі довіреності, було подано відзив на позовну заяву, в якому він просить позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 по даній справі задовольнити частково, стягнути зі ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму непогашеного тіла кредиту у розмірі 16865 (шістнадцять тисяч вісімсот шістдесят п`ять) гривень 31 копійку, в задоволенні решти позовних вимог відмовити. В обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог представнк відповідача вказує, що позов АТ КБ «ПриватБанк» підлягав частковому задоволенню. Представник відповідача вказує, що відповідач підписала Анкету - заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» від 08 грудня 2011 року та їй було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 15000 грн. Для користування кредитним картковим рахунком Відповідач отримав кредитні картки згідно відповідної довідки Позивача. У подальшому розмір кредитного ліміту був збільшений Позивачем до 42020,00 грн. станом на 08.10.2018 року, що підтверджується довідкою Позивача про зміну умов кредитування. Разом з тим, Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», згідно пункту 2.1.1.2.3 яких банк самостійно може встановлювати та змінювати кредитний ліміт та Умови кредитування клієнтів станом на 08.10.2018 року, коли кредитний ліміт був збільшений Позивачем до 42020,00 грн., Відповідач не підписував. Представник відповідача зазначає, що у матеріалах справи немає підтверджень того, що зазначені Умови та Правила були додатком до підписаної Відповідачем Анкети - заяви від 08.12.2011 року, а витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна» не містить підпису позичальника і не датований як документ. А тому представник відповідача вважає, що Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», а також витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не можна вважати складовими частинами укладеного між Відповідачем та Позивачем кредитного договору, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15). Згідно з наданим Позивачем розрахунком, заборгованість Відповідача за вказаним кредитним договором станом на 17 березня 2021 року становить 38181,65 грн. і складається із заборгованості за тілом кредиту - 36702,76 грн. та заборгованості за простроченими відсотками -1478,89 грн. Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі, а кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У Анкеті - заяві позичальника від 08 грудня 2011 року) процентна ставка не зазначена. Також матеріали даної справи не містять доказів, що саме ці Витяг з Тарифів, Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розумів Відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Позивача, а також те, що вказані документи на момент отримання Відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами. Роздруківка із сайту Позивача також не може бути належним доказом, оскільки вона повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносила відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15. А тому, надані Позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших нових умов та правил, які збільшують вартість кредиту, якщо вони не підписані і не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не зазначені в Анкеті - заяві позичальника, яка підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання, як другої сторони, до запропонованого договору. Представник відповідача зазначає, що у даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-ХІІ від 12 травня 1991 року. Відповідач по даній справі - ОСОБА_1 не могла ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за вказаним кредитним договором, укладеного у вигляді Анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки ці документи досить значні за своїм обсягом, вони стосуються усіх аспектів надання банківських послуг і потребують значного часу та відповідної фахової підготовки для їх розуміння. В зв`язку з цим представник відповідача вважає, що у даному випадку немає підстав стверджувати, що при укладенні з Відповідачем договору у вигляді Анкети - заяви від 08 грудня 2011 року АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023 - XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження з ним саме тих умов, які Позивач вважав узгодженими. Також, укладений між Позивачем та Відповідачем вищезазначений кредитний договір у вигляді Анкети - заяви від 08 грудня 2011 року не містить строку повернення кредиту (користування ним). Вищевикладені обґрунтування даного відзиву на позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підтверджуються правовими позиціями, викладеними у мотивувальній частині постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), які суд зобов`язаний застосувати при розгляді даної справи по суті. Крім того, представник відповідача зазначає, що згідно копії довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 01.06.2021 року, виданої ОСОБА_1 заборгованість Відповідача перед банком зменшилася і складає 34402,20 грн. станом на 01.06.2021 року. Тобто Відповідач після подання Позивачем позову сплатив банку 3779,45 грн. (38181,65 грн. - 34402,20 грн.). Заборгованість за тілом кредита станом на 17.03.2021 року становить 36702,76 грн. Заборгованість за тілом кредита станом на 01.06.2021 року буде становити: 36702,76 грн. - 3779,45 грн. = 32923,31 грн. Погашено заборгованість за тілом кредита згідно розрахунку станом на 17.03.2021 року у розмірі 16058,00 грн. Заборгованість за тілом кредита, що підлягає стягненню з Відповідача, буде становити: 32923,31 грн. - 16058,00 грн. = 16865,31 грн. А тому представник відповідача вважає, що в суду є правові підстави для стягнення зі ОСОБА_1 лише суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 16865,31 грн.

26 жовтня 2021 року на адресу суду від представника позивача АТ КБ «ПриватБанк», який діє на підставі довіреності Меркулової В.В., надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та зазначає, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ "ПРИВАТБАНК з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 08.12.2011 року.Відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг (далі - Умови та Правила). Тобто Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правиланадання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку, (п.п. 1.1.1.58, 1.1.1.59 Умов) Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, Відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua:https://client-bank.privatbank.ua. Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що Відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання. Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Отже, враховуючи вищевикладене, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Таким чином, відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. Також до матеріалів позовної заяви долучено Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна з якого чітко вбачається, що на момент оформлення кредиту Банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3,5% (42% на рік), вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо. Тобто, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору. Банк надав до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, щовідповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, а отже й отримав кредитну картку Універсальна, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором ( погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Згідно Заяви Відповідач зобов`язався самостійно ознайомлюватися зі всіма змінами Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів на сайті Приватбанку. Таким чином, твердження Відповідача, що в матеріалах справи відсутні докази ознайомленні відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг не відповідають дійсним обставинам справи. Також посилаючись на судову практику Верховного суду, викладено у постанові від 10.04.2019 у справі № 356/1635/16-ц, у постанові від 28.03.2019 у справі № 428/2873/17, у постанові від 06.02.2018 у справі № 755/2720/16-ц, у постанові від 17.04.2019 у справі № 666/388/16-ц, представник позивача вказує, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами, саме по собі посилання на неознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин, умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору, посилання на не підписання позичальником умов та правил надання банківських послуг та не ознайомлення з їх змістом, не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин. Також представник позивача вказав, що Умовами договору визначено (п. 2.1.1.2.3.), що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Крім того, згідно умов кредитного договору, а саме п. 2.1.1.3.4. кошти, отримані від Клієнта для погашення заборгованості за кредитом, у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за Договором у повному обсязі, насамперед, направляються для погашення: прострочених процентів за користування кредитом, далі - простроченої до повернення суми кредиту (тіла кредиту), далі - процентів до сплати по кредиту,далі - тіла кредиту до оплати,далі - проценти від суми неповернутого в строк кредиту згідно п. 2.1.1.2.12. Цього Договору, далі - пені згідно п. 2.1.1.8.1. цього Договору. А тому, внесені позивачем кошти розподіляються Банком у відповідності до умов кредитного договору. Також представник позивача зауважує, що згідно виписки по рахунку, вбачається, що Відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що Відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором. Тому посилання Відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. На підставі викладеного та у зв`язку тим, що відповідач належним чином свої зобов`язання за Кредитним Договором не виконав, представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі.

01 листопада 2021 року представником позивача АТ КБ «ПриватБанк», який діє на підставі довіреності Савіхіною А.М. на адресу суду було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій зазначає, що позивач бажає зменшити розмір позовних вимог та стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за Договором Б/Н від 08.12.2011 р., в розмірі 34363,79 гри. ( 34363,79 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 34363,79 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту), а також понесені Позивачем судові витрати.

Позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» свого повноважного представника в судове засідання 22 грудня 2021 року не направив, проте в матеріалах справи наявне клопотання представника позивача про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Відповідач ОСОБА_1 в судое засідання 22 грудня 2021 року не з`явилась.

Представник відповідача ОСОБА_1 Очеретяний В.М., який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні 22 грудня 2021 року вказав, що відповідач позовні вимоги визнає лише частково в розмірі, про який зазначено у відзиві на позовну заяву, з розміром заборгованості, який вказаний позивачем в заяві про зменшення позовних вимог не погоджується. А тому просить позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково з підстав, які викладені ним у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В п. 4 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до норм статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з нормами параграфу 1 Глави 5 «Докази та доказування» ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності, достатності.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі наданих суду доказів було встановлено, та не оспорюється учасниками, що відповідач ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг № б/н від 08 грудня 2011 року (а.с.13)

14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування Позивача з Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») на Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - АТ КБ "ПРИВАТБАНК"), про що свідчать копії статуту АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.47-51).

Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 15000 гривень, що вбачається із довідки про зміну умов кредитування, виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, які містяться в матеріалах справи. У подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 42 020 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (а.с. 10-12, 53-58). Для користування кредитним картковим рахунком Відповідач отримував кредитні картки, номери та строк дії яких зазначено у довідці про отримані картки (а.с. 9), де вказано картку № НОМЕР_1 , з датою відкриття 15 травня 2017 року та терміном дії до травня 2020 року, та картку № НОМЕР_2 , з датою відкриття 20 жовтня 2020 року та терміном її дії до березня 2023 року.

Згідно з розрахунками заборгованості за договором № б/н від 08 грудня 2011 року, укладеного між «ПриватБанк» та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 30 червня 2021 року та на 12 жовтня 2021 року, які долучені представником позивача до заяви про зменшення позовних вимог, у відповідача виникла заборгованість перед банком в сумі, що становить 34363,79 гривень, яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 34363,79 гривень (а.с.144-148).

З матеріалів справи убачається, що 08 грудня 2011 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Згідно з інформацією, викладеною у цій заяві, відповідач підтвердила, що вона погоджується з тим, що ця заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею і банком договір про надання банківського обслуговування. Разом з тим, вказана анкета-заява не містить умов щодо строку дії кредитного ліміту, його розміру, відсоткової ставки, порядку погашення заборгованості, а також про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання, прострочення його виконання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, звертаючись до суду з даними вимогами, до позовної заяви додав підписану ОСОБА_1 анкету-заяву від 08 грудня 2011 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, розрахунок заборгованості за договором від 08 грудня 2011 року № б/н, виписку з особового рахунку, довідки про видані картки та зміну кредитного ліміту, а також витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, які викладені на банківському сайті www.privat-bank.ua. Також, до позовної заяви долучено згідно додатків до неї копію паспорту споживчого кредиту, який підписаний ОСОБА_1 20 жовтня 2020 року, проте він підтверджує лише надання останній інформації про основні умови кредитування, які дійсні до 04 листопада 2020 року.

Інших доказів в обґрунтування своєї позовної заяви позивач не надав.

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих у кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальницею.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами ).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови ( пункти ), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться ( роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо ). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Положеннями статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому такі умови повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент ( споживач послуг банку ) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Саме такий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/ 17.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом ( розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства ) та договірні ( розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі ).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти ( частина перша статті 1048 ЦК України ).

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

З матеріалів справи, зокрема з анкети-заяви позичальниці від 08 грудня 2011 року № б/н убачається, що в ній відсутні умови щодо строку дії кредитного ліміту, його розміру, відсоткової ставки, порядку погашення заборгованості, комісії, а також про встановлення відповідальності у вигляді неустойки ( пені, штрафів ) за порушення зобов`язання, прострочення його виконання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

АТ КБ «ПриватБанк у заяві про зменшення розміру позовних вимог просить стягнути з відповідача заборгованість, яка складається з тіла кредиту, тобто є сумою, яку фактично отримала у борг позичальниця.

З розрахунку позивача слідує, що заборгованість відповідача становить 34639,79 гривень, з яких: 34363,79 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту. Однак, з наданого позивачем розрахунку заборгованості, виписки по рахунку відповідачки, які долучені до заяви про зменшення розміру позовних вимог слідує, що за рахунок тіла кредиту здійснювалися списання відсотків за використання кредитного ліміту, погашалися комісія за обслуговування, платежі за страховку, перекази на «Скарбничку» та списувалася пеня.

Обґрунтовуючи своє право вимоги позивач, крім розрахунку кредитної заборгованості за договором від 08 грудня 2011 року посилається на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, які розміщені на банківському сайті www.privatbank.ua, в тому числі і на зміни, які вносилися до них, а також на Тарифи як невід`ємну частину договору, якими визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта ( позичальниці ) і банку, відповідальність сторін, зокрема пені та штрафи за несвоєчасне погашення кредиту та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться інші додаткові положення.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету - заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів узагалі містили умови, зокрема, щодо відповідальності за прострочення виконання зобов`язань, порядок погашення заборгованоті, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

А тому, наданий позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг Приватбанком належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони ( банку ), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й постановою Верховного Суду України від 11 березня 2015 року ( провадження № 6-16цс15 ) і не спростовано позивачем.

За таких обставин відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, комісії, пені, подані банком Витяг з Умов та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна ( типова ) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обґрунтування наявності певних обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Отже суд не вбачає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відсотки за користування позичальницею кредитними коштами, сплату нею комісії, а також штрафних санкцій за невиконання чи несовєчасне виконання зобов`язань. Такого висновку суд дійшов також з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, які у відповідності до частини четвертої статті 263 ЦПК України є обов`язковими для застосування судом.

Тобто розмір перерахованих списань за рахунок тіла кредиту сторонами не узгоджувався, і не був обумовлений при підписанні ОСОБА_1 анкети-заяви від 08 грудня 2011 року, що в тому числі призвело і до збільшення тіла кредиту.

Разом із тим з виписки за договором безумовно убачається регулярне, активне користування ОСОБА_1 кредитними коштами та часткове їх повернення. Так, починаючи з 15 травня 2017 року ( дата, з якої кредитна заборгованість відсутня та початок проведення банком непогоджених сторонами погашень і списань ) до 17 травня 2021 року відповідачкою використано кредитних коштів на загальну суму 80278,69 гривень ( сума без урахування не узгоджених сторонами платежів та списань ), тоді як нею фактично внесені на повернення кредиту 99988,36 гривень. Таким чином у відповідача відсутня заборгованість по тілу кредиту перед позивачем АТ КБ "ПриватБанк", у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що позивачем документально підтверджено сплату судового збору у сумі 2270,00 грн., тому у відповідності до ст.141 ЦПК України, враховуючи відмову в задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 207, 526, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056 ЦК України, ст. ст. 141, 223, 258, 259, 263, 264, 268, 273, 280-283 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити Акціонерному товариству комерційний банк "ПриватБанк" у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Сторони по справі:

позивач - Акціонерне товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», яке розташовано за адресою: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ;

відповідач - ОСОБА_1 , яка зареєстрована в АДРЕСА_1 , проживаюча в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя: