Справа № 199/8242/21
(2/199/3495/21)
РІШЕННЯ

іменем України

16.12.2021 Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Подварченко А.Ю.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», де третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним позовом та заявленою в ньому вимогою визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 22.10.2016 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі за № 9285, про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» () заборгованості у розмірі 1329707,37 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18.05.2017 року державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кисельовим Богданом В`ячеславовичем на підставі заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» за виконавчим написом приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 22.10.2016 року, зареєстрованим в реєстрі за № 9285, було відкрито виконавче провадження №53976294 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 1 329 707,37 грн. 37 копійок, яке на теперішній час в Автоматизованій системі виконавчого провадження значиться, як завершене, однак, також досі відображається у Єдиному реєстрі боржників.

Надалі, за заявою відповідача та на підставі того ж самого виконавчого напису 06.05.2019 року державним виконавцем АНД відділу ДВС у м. Дніпрі Південно-Східного МУ Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кравченко Ю.О. було відкрито наступне виконавче провадження №59019042 також про стягнення з позивача тієї ж заборгованості.

Про існування зазначених виконавчих проваджень позивач дізнався 21.09.2021 року, коли його представник перевіряв наявність щодо нього відомостей в Автоматизованій системі виконавчого провадження та Єдиному реєстрі боржників. Під час ознайомлення із знайденою інформацією позивачу стало відомо, що стягнення з нього заборгованості у цих провадженнях проводилося на підставі саме виконавчого напису нотаріуса, про який до цього моменту він не був обізнаний.

Позивач вважає виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни № 9285 від 22.10.2016 року незаконним, протиправним та таким, що не підлягає виконанню, з огляду на наступні обставини.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили 22.02.2017 року та була визнана законною і залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662. а зокрема в частині доповнення Переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», який і містить пункт 2, яким керувався приватний нотаріус. Посилання на зазначений судовий акт було оприлюднено та розміщено у постанові Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року, що затверджує Перелік, а також у постанові, якою вносились зміни до Переліку.

Таким чином, на сьогоднішній день редакція Переліку взагалі не передбачає можливість стягнути у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів заборгованість за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, а відтак, оскільки між позивачем та АТ КБ «Приватбанк» свого часу укладався звичайний, не посвідчений нотаріально кредитний договір, виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. № 9285 від 22.10.2016 року вчинено неправомірно, поза наданими законом нотаріусам повноваженнями, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Також в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що якщо безпідставно залишити поза увагою в цілому факт незаконного вчинення оскаржуваного виконавчого напису на звичайному кредитному договорі, тобто поза наданими законом нотаріусам повноваженнями, слід також звернути увагу на те, що на підтвердження безспірності вимог відповідача, останній мав би направити на адресу позивача лист з вимогою щодо усунення порушення виконання грошового зобов`язання та надати нотаріусу докази отримання позивачем такої письмової вимоги, проте жодних листів від АТ КБ «ПриватБанк» у період з 2016 року та по теперішній час позивачу не надходило, а отже при зверненні до нотаріуса відповідач аж ніяк не міг належним чином у відповідності до вимог чинного законодавства підтвердити безспірність своїх вимог.

До того ж, зазначені в цьому написі вимоги відповідача безумовно є спірними, оскільки позивач жодним чином не згоден із сумою заборгованості, що йому нарахована, так як заборгованість, розрахунок якої було односторонньо вчинено банком, є, на думку позивача, значно більшою, ніж має бути з урахуванням всіх коштів, сплачених свого часу позивачем на її погашення.

Окрім цього, зважаючи на дату укладення кредитного договору та строк його дії, позивач також вважає, що відповідачем при зверненні до нотаріуса було пропущено відповідні строки давності.

На теперішній час з матеріалів виконавчих проваджень в розпорядженні позивача є лише копія першої сторінки заяви відповідача про відкриття виконавчого провадження, яку представник позивача 03.08.2021 року отримав від Амур-Нижньодніпровського ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного МУ МЮ (м. Дніпро) у відповідь на адвокатський запит, який було направлено до виконавчої служби після того, як позивач дізнався про відкриті раніше на підставі оскаржуваного напису виконавчі провадження.

В окремо поданій заяві представник позивача просив розглядати справу за його відсутності та задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач не скористався правом брати участь у судових засіданнях; у відзиві на позовну заяву (а.с. 50-55) просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що відповідачем правомірно заявлено до стягнення суму заборгованості за вказаний період, а нотаріус правомірно в межах строків, встановлених ст. 88 Закону України "Про нотаріат" та п. 3.1. гл. 16 Розділу II Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" від 22.02.2012 р. № 296/5, вчинив виконавчий напис. Та більш того, звертається увагу суду на ті обставини, що з боку позивача не доведено факту погашення суми кредиту.

У відповіді на відзив представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити (а.с. 65-66).

Третя особа не скористалася правом брати участь у судових засіданнях.

Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 - 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, встановлено, що 22.10.2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною вчинено виконавчий напис за реєстровим № 9285, про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» () заборгованості у розмірі 1329707,37 грн. (а.с. 29).

Позивач заперечує безспірність заборгованості, яка визначена у виконавчому написі, та наголошує на порушенні порядку вчинення виконавчого напису.

Процесуальні дії у справі наступні:

- ухвалою суду від 25.10.2021 за клопотанням позивача витребувано докази:

1. від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни (49000, м. Дніпро, вул. Центральна, буд. 6, оф. 9) документи, які були надані Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» разом із заявою про вчинення виконавчого напису, на підставі яких було вчинено виконавчий напис від 22.10.2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 9285, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості у розмірі 1 329 707,37 грн., а також сам виконавчий напис № 9285 від 22.10.2016 року (в завірених копіях).

2. від Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д) документи, які були надані приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірині Михайлівні разом із заявою про вчинення виконавчого напису, на підставі яких було вчинено виконавчий напис від 22.10.2016 року, зареєстрований в реєстрі за №9285, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 1 329 707,37 грн., а також сам виконавчий напис № 9285 від 22.10.2016 року (в завірених копіях) /а.с. 25/.

Правовідносини між учасниками справи виникли із захисту прав боржника за кредитним договором №2008-МК-7 від 06.03.2008 року.

Дослідив докази, надані у порядку ст.ст. 76 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, в межах заявлених суду вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» в редакції, чинній на момент видачі виконавчого напису, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» в редакції, чинній на момент видачі виконавчого напису, визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Аналізуючи вищенаведені норми можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням зазначеного та приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника.

Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не треба обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № №758/14854/20.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач, серед іншого, посилався на те, що виконавчий напис вчинено без попереднього направлення йому стягувачем будь-якої письмової вимоги та без надання нотаріусу документів, що підтверджують безспірність суми боргу (жодних документів позивач не отримував ата докази їх отримання відсутні).

У постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу.

Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Втім, матеріали справи відомостей про отримання позивачем (боржником) відповідного повідомлення не містять.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (така позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 21.09.2021 у справі №910/10374/17).

Виходячи з вищенаведеного, вочевидь порушення прав позивача з боку відповідача, у зв`язку з чим порушені права позивача підлягають захисту у спосіб, обраний ним в позовній заяві, та позов підлягає задоволенню.

Доводи позивача щодо того, що на сьогоднішній день редакція Переліку взагалі не передбачає можливість стягнути у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів заборгованість за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, а відтак, оскільки між позивачем та АТ КБ «Приватбанк» свого часу укладався звичайний, не посвідчений нотаріально кредитний договір, суд не приймає до уваги, оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. (справа № 826/20084/14) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Кабінету Міністрів України, треті особи: Нотаріальна палата України, ОСОБА_4 , Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк», Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Альфа-Банк» про визнання нечиними та скасування п. 1 та п. 2 Постанови КМУ № 662 від 26.11.2014 року, визнана незаконною та нечинною постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів".

Вказана постанова набрала законної сили 22.07.2017 р., тоді як оспорюваний виконавчий напис було вчинено 22.10.2016, тобто в період дії постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Щодо розподілу судових витрат, то позивачем при зверненні до суду надані документи на підтвердження сплати судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім ) грн. 00 коп., відтак, в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, оскільки позов задоволено повністю, підлягають присудженню до стягнення зазначена сума сплачених судових витрат.

Керуючись ст.ст. 3, 13, ч. 1 ст. 19, п. 2 ч. 2 ст. 19, ст.ст. 23, 33 та 34, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1 ст. 258, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», де третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 22.10.2016 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі за № 9285, про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» () заборгованості у розмірі 1329707,37 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, ) на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Дата складення повного судового рішення 24.12.2021 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї