Справа № 216/3764/21
Провадження № 2/216/2356/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді - Онопченка Ю.В.

за участю секретаря судового засідання - Авшаряна С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в обґрунтування якого зазначила, що 04 березня 2000 року її мати ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_2 . 26 вересня 2017 року рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шлюб розірвано. Відповідач по справі є її батьком. Вона разом зі своїм неповнолітнім братом ОСОБА_4 проживають разом з матір`ю та повністю знаходяться на її утриманні. Лише матір самостійно займається вихованням та утриманням дітей, забезпечує їх всім необхідним для повноцінного та гармонійного розвитку. Наразі вона навчається у Дніпровському національному університеті імені Олеся Гончара за рахунок бюджетного фінансування на третьому курсі денної форми навчання. Вона несе витрати на оплату проживання у гуртожитку. У зв`язку з навчанням на денній формі навчання, вона потребує матеріальної допомоги, оскільки не працює, а відсутність матеріального утримання у зв`язку з досягненням нею повноліття ставить її у скрутне матеріальне становище. Відповідач працездатний, але не надає матеріальної допомоги. ОСОБА_2 сплачує аліменти в розмірі 1/4 частина на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 . Іншим особам відповідач аліменти не сплачує. В зв`язку з чим просить суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 2000 грн.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в зв`язку з необґрунтованістю, мотивуючи тим, що він працює у Структурному підрозділі "Криворізька дирекція залізничних перевезень" на посаді складач поїздів станції ОСОБА_5 з 24 вересня 2021 року по теперішній час. Тарифний оклад складає 37,790 грн за одну годину праці. Крім того, колишня дружина ОСОБА_3 стягнула з нього аліменти на утримання неповнолітнього сину ОСОБА_4 . Так як, аліменти нараховуються від дня пред`явлення позову по виконавчому провадженню № 67018331 утворилася заборгованість у розмірі 13377 грн. Постановою виконавця визначено здійснювати відрахування у розмірі 50% з фактичного заробітку до моменту погашення заборгованості. Крім того, до подання колишньою дружиною та позивачем позову щодо стягнення аліментів, він надавав за змогою фінансову допомогу. Підтверджень наданих нарочно коштів немає, проте є кілька квитанцій безготівкових перерахунків. Тобто позивач вводить суд в оману, зазначаючи про відсутність фінансової допомоги з його боку та нічим не підтверджує вказану у позові обставину. Позивач не навела ніяких доказів того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу. Стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Оскільки він сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 50 % сукупного доходу, має погодинну заробітну плату у розмірі 37,790 гривень за годину, а тому не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки.

У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду було розірвано 26 вересня 2017 року (а.с. 16).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 04 березня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дзержинської районної ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , являються батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Згідно довідки з Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара за вих. № 87-100-756 від 10.06.2021 ОСОБА_1 є студенткою ІІІ курсу денної форми навчання факультету фізики, електроніки та комп`ютерних систем Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара. Навчається за рахунок бюджетного фінансування (а.с. 12).

Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 17.06.2021 р. за вих. 38-СМ ОСОБА_1 зареєстрована з 27.09.2018 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14).

Відповідно довідки, виданої Дніпровським національним університетом імені Олеся Гончара вих. № 149 від 10.06.2021 року, згідно з наказом від 04.09.2020 р. № 832 с студентка ОСОБА_1 поселена до гуртожитку № 4 Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара на період з 01.09.2020 року по 31.08.2021 р. Нарахування за проживання в гуртожитку за період з грудня 2020 року по травень 2021 р. склали 3120,00 грн. (а.с. 13). Інших доказів щодо витрат пов`язаних з навчанням позивачки позивачем не надано.

Відповідно до відомостей, що містяться в довідці про доходи, виданої Дніпровським національним університетом імені ОСОБА_6 за період з грудня 2020 року по травень 2021 року отримала дохід в розмірі 3383,08 грн. (а.с. 15).

ОСОБА_2 працює з 24.09.2021 у структурному підрозділі "Криворізька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" на посаді складач поїздів 5 розряду станції Мудрьона погодинний тариф 37,79 грн., що підтверджується довідкою виданої старшим інспектором з кадрів ОСОБА_7 .

Згідно довідки про доходи ОСОБА_2 за жовтень 2021 року його дохід склав 8655,43 грн, з яких відраховано податок з доходів фізичних осіб в розмірі 1557,98 грн та сплачені аліменти в розмірі 3483,81 грн.

Згідно постанови державного виконавця Серженко Л.К. з доходів ОСОБА_2 здійснюються відрахування у розмірі 50 % , починаючи з 24.09.2021 року до погашення боргу у розмірі 13377,15 грн, а після погашення заборгованості по 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до повноліття дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно.

З наданих ОСОБА_2 квитанцій, вбачається, що ним періодично здійснювалися відрахування коштів на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

З матеріалів справи вбачається, що за проживання доньки в гуртожитку позивач сплачує 5200 грн, за рік, що підтверджується відповідними квитанціями. Інших доказів щодо витрат пов`язаних з навчанням доньки позивачем не надано.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Із аналізу положень зазначеної норми права вбачається, що обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують вчитися виникає лише при наявності в сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною 18 років, але не більше 23 років; продовження навчання; потреба у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням; наявність можливості у батьків надавати допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

У ч. 1 ст. 182 СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Аналізуючи викладені вище правові норми, судом відзначається, що правовідносини з обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обов`язку батьків з утримання неповнолітніх дітей, якими вказаний обов`язок, встановлений щодо обох батьків, більше того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права і залежать від можливості надавати матеріальну допомогу.

При визначенні суми матеріальної допомоги мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем навчання.

Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину.

При цьому суд враховує, що особи, які досягли 18 років є повнолітніми, отримують повну дієздатність і можуть самостійно піклуватися про себе, якщо це потрібно. Тому законодавець і передбачив, з одного боку, обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина або доньку, які продовжують навчання, оскільки це дозволить їм отримати освіту, але передбачив, що такий обов`язок виникає лише тоді, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, оскільки було б нерозумним ставити в скрутне матеріальне становище одну повнолітню людину в цілях утримання іншої повнолітньої працездатної людини.

З огляду на спільний обов`язок батьків щодо утримання повнолітньої дитини на період продовження навчання, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, який би був справедливим і не накладав би непропорційний фінансовий тягар на нього, зокрема, з урахуванням того, що його донька ОСОБА_1 є повнолітньою.

Відповідач ОСОБА_2 працює у структурному підрозділі "Криворізька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" на посаді складач поїздів 5 розряду станції Мудрьона погодинний тариф 37,79 грн. Крім того, відповідач має на утриманні іншу неповнолітню дитину. Згідно постанови державного виконавця Чижук І.К. має заборгованість по сплаті аліментів, в зв`язку з чим здійснюють відрахування у розмірі 50 % з фактичного його заробітку. З наданих суду квитанцій вбачається, що ОСОБА_2 надає матеріальну допомогу безпосередньо своїй доньці ОСОБА_1 у розмірі 1000 грн.

Разом з тим, позивач не надала до суду доказів, що відповідач ОСОБА_2 може надавати матеріальну допомогу на період навчання повнолітньої доньки.

Як вбачається з довідки, виданої Дніпровським національним університетом імені Олеся Гончара, ОСОБА_1 навчається на денній формі навчання на бюджетній основі, забезпечена гуртожитком та отримує стипендію. Однак позивач не надала доказів про витрати, пов`язані з навчанням та обґрунтування їх розміру, а саме: квитанцій - про оплату, проїзду з місця проживання до місця навчання і навпаки, придбання продуктів харчування, одягу, підручників та інших речей, які необхідні для її навчання.

В постанові Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі № 635/1139/17 (провадження № 61- 350св17) щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд зазначив, що, не надання будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у повнолітньої дитини потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо) може стати підставою для відмови у задоволенні позовної заяви про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання після досягнення повноліття.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Тому, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вказує, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідач отримує дохід та спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки на час її навчання, при цьому з матеріалів встановлено, що донька відповідача навчається на бюджетній основі та отримує стипендію, також суд звертає увагу, що сам по собі факт навчання повнолітньої дитини до досягнення віку 23-ти років не є підставою для стягнення аліментів, оскільки закон пов`язує обов`язок батьків надавати матеріальну допомогу повнолітнім доньці або сину не тільки з потребою у такій допомозі, яка виникла у зв`язку із витратами, пов`язаними з навчанням, а також із наявністю можливості у батьків надання такої допомоги, та за потреби, яка підтверджена відповідними доказами.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на час її навчання, у зв`язку з відсутністю доказів про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу та у зв`язку з відсутністю доказів про витрати, пов`язані з навчанням позивача, а тому суд позбавлений можливості визначити достатній розмір аліментів з врахуванням доходів як батьків так і дитини, та вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до частини сьомої статті 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що обидві сторони звільнені від сплати судового збору, суд вважає за необхідне судовий збір віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 182, 184, 191, 199, 200 Сімейного Кодексу України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" та ст. ст. 12, 13, 81, 89, 137, 139, 141, 259, 264-265, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - відмовити.

Судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення суду, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відомості про сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , фактично мешкає: АДРЕСА_4 .

Суддя Ю.В. Онопченко