Постанова

Іменем України

21 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 295/983/21

провадження № 61-13906св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Богунський відділ державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), Державне підприємство «Сетам»,

третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс»,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 13 травня 2021 року в складі судді Кузнєцова Д. В. та на постанову Житомирського апеляційного суду від 29 липня 2021 року в складі колегії суддів Трояновської Г. С., Павицької Т. М., Миніч Т. І.,

ВСТАНОВИВ :

Історія справи

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , Богунського ВДВС у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), ДП «Сетам» про визнання недійсними електронних торгів з продажу нерухомого майна, протоколу, акту про проведення електронних торгів та свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 12 січня 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємець І. О. вчинено виконавчий напис № 76 про звернення стягнення на належну позивачу квартиру АДРЕСА_1 .

На виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса 20 серпня 2018 року проведено електронні торги предмета іпотеки - вказаної квартири, яка належить ОСОБА_1 , про що складено протокол № 353355, відповідно до якого переможцем торгів є ОСОБА_2 .

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 26 травня 2020 року в справі № 295/16257/18 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 76 про звернення стягнення на належну позивачу квартиру АДРЕСА_1 , вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємцем І. О. 12 січня 2018 року.

Оскільки виконавчий напис нотаріуса, на підставі якого проводилась примусова процедура реалізації предмета іпотеки на електронних торгах, визнаний у судовому порядку таким, що не підлягає виконанню, позивач вважає, що електронні торги є недійсними, адже проведені на підставі нікчемного напису, що призвело до порушення прав позивача.

ОСОБА_1 просила:

визнати недійсними електронні торги, проведені 20 серпня 2018 року ДП «Сетам» із реалізації квартири АДРЕСА_1 ;

визнати недійсним протокол проведення електронних торгів № 35335, проведених 20 серпня 2018 року ДП «Сетам» із реалізації квартири АДРЕСА_1 ;

визнати недійсним акт про проведені електронні торги предмета іпотеки, проведених 20 серпня 2018 року ДП «Сетам» із реалізації двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , складений 05 вересня 2018 року головним державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомир ГТУЮ у Житомирській області Васькевич Н .В. та затверджений начальником Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомир ГТУЮ у Житомирській області Савіною Н. П. 05 вересня 2018 року;

визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що видане 02 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Сєтаком В. Я. на ім`я ОСОБА_2 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційного суду

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 13 травня 2021 року, залишеною без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 29 липня 2021 року, провадження у справі закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

Суди виходили з того, що набрало законної сили рішення Богунського районного суду м. Житомира від 26 травня 2020 року в справі № 295/16257/18, постановлене, в тому числі, з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Аргументи учасників справи

У серпні 2021року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 13 травня 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 29 липня 2021 року, у якій просить скасувати оскаржені судові рішення як такі, що прийняті з порушенням норм процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, безпідставно закрив провадження у справі, пославшись на пункт 3 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки у справі № 295/16257/18 були інші підстави та обґрунтування позову.

У вересні 2021 року на адресу Верховного Суду надійшов відзив головного державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомир ГТУЮ у Житомирській області Левківської Л. І. на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені рішення суду першої та апеляційної інстанції без змін. Відзив мотивовано безпідставністю доводів касаційної скарги, які зводяться до власного тлумачення позивачем норм процесуального права.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 06 вересня 2021 року відкрито касаційне провадження в справі.

Ухвалою Верховного Суду від 14 грудня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

В ухвалі Верховного Суду від 06 вересня 2021 року вказано, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права).

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів приймає аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 26, 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року в справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) зазначено, що: «за пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що: «позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу» (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17, провадження № 12-161гс19).

Звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_1 зазначила, що підставою для визнання недійсними електронних торгів, проведених 20 серпня 2018 року згідно виконавчого напису нотаріуса від 12 січня 2018 року, є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в судовому порядку.

У справі № 295/16257/18 позивач зазначала підставою для визнання недійсними електронних торгів, проведених 20 серпня 2018 року на підставі виконавчого напису нотаріуса від 12 січня 2018 року те, що вона не була повідомлена про проведення торгів, що призвело до порушення її прав та законних інтересів, оскільки була позбавлена права приймати участь у торгах і тим самим придбати спірну нерухомість через можливість зробити цінову пропозицію.

Враховуючи наведене, підстави позову в справі № 295/983/21 та у справі № 295/16257/18 є різними, а тому відсутні підстави для застосування положень пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги та скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій, які ухвалені з порушенням норм процесуального права, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 13 травня 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 29 липня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

З прийняттям постанови суду касаційної інстанції ухвала Богунського районного суду м. Житомира від 13 травня 2021 року та постанова Житомирського апеляційного суду від 29 липня 2021 року втрачають законну силу.

Постанова набирає законної силиз моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук