Провадження № 2/263/716/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22 грудня 2021 року м. Маріуполь Донецької області

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Федоренко Т.І., за участю секретаря Ясир А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення надмірно сплачених коштів по договору побутового підряду,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся з позовом до відповідача, в якому просить стягнути на користь позивача надмірно сплачені кошти за договором побутового підряду в розмірі 25200 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 26.06.2020 року позивач уклала договiр № 1185, згідно з яким вiдповiдач у строк до 21.06 2021 року був повинен виготувати ПВХ - конструкцію, яка відповідає наступним характеристикам: фурнітура AXOR, профiль STEKO білого кольору, заповнення 4 х 14 х 4 загальною площею 10.8 кв. м., вартість товару становить 36.000 грн. В день укладання договору вона сплатила завдаток у розмiрi 5.000 грн., борг становить 31.000 (тридцять одна тисяча) грн, при цьому позивач просила вiдповiдача встановити тільки одне вiкно, а вiдповiдач, погодившись з проханням позивача, в договорі вказав вартість роботи та матеріалів за весь балкон, про що позивач не знала. Згідно з копіями товарних чеків, позивач доплатила: - по товарному чеку № 185 вiд 27.06.2020 року доплату 13000 грн, по товарному чеку № 1185 від 30.07 2020 року доплату 10800 грн., по товарному чеку № 1185 від 04.09.2020 року доплату 4500 грн., а усього 33300 грн., особисто установнику однієї віконної рами у день її встановлення, яку позивач розраховувала встановити, вона доплатила ще 2700 грн., тобто всього позивач виплатила 36000 грн. за одну вiконну раму. Після того, як вона зрозуміла, що відповідач не виконав її умови про встановлення однієї віконної рами та оплати за неї, вона неодноразово приходила в офіс відповідача на АДРЕСА_1 та просила повернути надмірно сплачені кошти, керівництво обіцяло повернути гроші, визнавши її правоту, але до теперішнього часу грошові кошти не повернуто, у зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23.11.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче судове засідання.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19.02.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22.12.2021 року постановлено провести заочний розгляд справи.

Позивач та її представник адвокат Лебедєв О.В. надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі на підставі наявних доказів.

Відповідач до судового засідання не з`явилася з невідомих суду причин. Повідомлявся у встановленому законом порядку, у тому числі через оголошення на Веб-сайті Судової влади України. Відзив на позов на адресу суду не направив.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

З договору № 1185 від 26.06.2020 року, укладеного між ФОП ОСОБА_3 (виконавець) та ОСОБА_2 (замовник) вбачається, що сторони домовились, про те, що за адресою: АДРЕСА_2 виконавець повинен виготувати ПВХ - конструкцію, яка відповідає наступним характеристикам: фурнітура AXOR, профiль STEKO білого кольору, заповнення 4 х 14 х 4 загальною площею 10.8 кв. м.

Згідно п.4.1 вартість товару становить 36000 грн., замовником внесено завдаток у сумі 5000 грн., залишок- 31000 грн.

П.10.1 договору визначено, що договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 26.06.2021 року. Договір підписаний сторонами та скріплений печаткою ФОП ОСОБА_3 .

До позовної заяви додані товарні чеки: № 1185 від 26.06.2020 року 5 000 грн (залишок 31000 грн.); № 185 вiд 27.06.2020 року доплата 13000 грн. (залишок 18000 грн.); № 1185 від 30.07 2020 року доплата 10800 грн., № 1185 від 04.09.2020 року доплата 4500 грн.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до змісту ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений в ст. 16 ЦК України.

Так, згідно з ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права, 2) визнання правочину недійсним, 3) припинення дії, яка порушує право, 4) відновлення становища, яке існувало до порушення, 5) примусове виконання обовязку в натурі, 6) зміна правовідношення, 7) припинення правовідношення, 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди, 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно ст. 837 ЦК України - за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ст. 849 ЦК України - Замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Згідно ст. 852 ЦК України - за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Згідно ст. 906 ЦК України - збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 639 ЦК України - договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження №14 -144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16 (провадження №12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц (провадження №14-338цс18) та від 4 червня 2019 року у справі №916/3156/17 (№12-304гс18).

Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів, є обов`язковою передумовою звернення особи до суду за захистом своїх прав; при цьому обов`язком позивача, відповідно до ст. 81 ЦПК України є доведення (підтвердження) в установленому законом порядку наявності факту порушення або оспорювання його прав та інтересів.

Так, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Звертаючись до суду із позовом позивач зобов`язаний довести, яким чином дії відповідача порушють його права та законні інтереси, а суд, в свою чергу, має перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача.

Отже, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що звертаючись до суду з позовом позивач не довів належними і допустимими доказами порушення її прав, свобод та інтересів, оскільки договір № 1185 від 26.06.2020 року про виготовлення ПВХ конструкції, було підписано сторонами, тобто позивач погодилася з умовами договору в повному обсязі, що також підтверджується наданими товарними чеками про сплату суми зазначеної у договорі, а посилання позивача що вона просила встановити лише одне вікно та сплатила завдаток за нього 5000 грн, не доводить, що відповідач порушив умови договору, чи неналежним чином виконав свої зобов`язання. Будь-яких інших доказів щодо невиконання відповідачем своїх обов`язків перед позивачем суду не надано.

Враховуючи викладене, суд вважає, позовні вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 82, 229, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У заволенні позовних вимог ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення надмірно сплачених коштів по договору побутового підряду- відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.І.Федоренко