Провадження № 2-в/225/15/2021
Єдиний унікальний номер № 225/7226/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Довженко О.В.,

за участі секретаря Петрової С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області питання щодо можливості часткового відновлення втраченого провадження у цивільній справі у цивільній справі № 0532/6721/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «ЕНЕРГОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, закінченій ухваленням рішення Ленінського районного суду міста Донецька 31 грудня 2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулось до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником при виконання рішення Ленінського районного суду міста Донецька від 31 грудня 2013 року цивільній справі № 0532/6721/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «ЕНЕРГОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Разом з цим, вирішити питання щодо наявності правових підстав для задоволення даної заяви за умов втрати судового провадження в цивільній справі № 0532/6721/2012 не виявляється можливим, у зв`язку з чим ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 07 грудня 2020 року ініційоване питання щодо можливості відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 0532/6721/2012.

Згідно з Розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року №27/0/38-14, розгляд справ, підсудних Ленінському районному суду м. Донецька, здійснюється Дзержинським міським судом Донецької області.

Заявник та інші учасники судового процесу у судове засідання не з`явились, повідомлені про час та місце розгляду справи шляхом направлення поштового повідомлення та шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, відповідно до вимог ст.11 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, судом встановлено наступне:

згідно зі ст. 488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення, або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно ст. 489 ЦПК України, втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

За ч.ч.1, 2 ст. 493 ЦПК України, при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: 1) частину справи, яка зберіглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); 2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; 3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; 4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; 5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; 6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; 7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.494 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Згідно рішення Ленінського районного суду міста Донецька від 31 грудня 2013 року у цивільній справі № 0532/6721/2012 (роздруковане з КП "Д-3" Ленінського районного суду м.Донецька заступником керівника апарату Дзержинського міського суду Донецької області 11.01.2021 року), позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Енергобанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Енергобанк заборгованість за договором про іпотечний кредит №16 ДІК від 06 червня 2008 року у розмірі 854 258, 13 гривень та судові витрати у розмірі 3 219 гривень, а всього 857 477 (вісімсот п`ятдесят сім тисяч чотириста сімдесят сім гривень) 13 копійок.

Інформація про дату набрання законної сили рішенням Ленінського районного суду міста Донецька від 31 грудня 2013 року у цивільній справі № 0532/6721/2012 - відсутня.

Будь-які інші матеріали судової справи, як і сама судова справа, після розгляду не були передані Ленінським районним судом м. Донецька до Дзержинського міського суду Донецької області, що підтверджено довідкою заступника керівника апарату Дзержинського міського суду Донецької області від 11.01.2021 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 491 ЦПК України, заява про відновлення втраченого судового провадження для виконання судового рішення може бути подана до закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Суд може поновити зазначений строк, якщо за клопотанням заявника визнає причини його пропуску поважними.

В свою чергу, згідно відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області від 14.01.2021 року, за даними АСВП, на виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження №43282053 з виконання виконавчого листа №2/260/74/2013, виданого Ленінським районним судом м. Донецька.

15.05.2014 року ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження та 15.05.2014 року накладено арешт на майно боржника. 10.11.2014 року ухвалено постанову про повернення виконавчого документа на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Станом на 13.01.2021 року повторно зазначені вище виконавчі документи до відділів ДВС Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) не надходили та на виконанні не перебувають.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявні у справі докази, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для відновлення втраченого судового провадження в частині відновлення повного тексту рішення Ленінського районного суду міста Донецька від 31 грудня 2013 року у справі № 0532/6721/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства Енергобанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Керуючись ст.ст.12, 60, 258, 259, 353, 354, 488, 489, 490, 491, 493, 494, ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Частково відновити втрачене судове провадження у цивільній справі № 0532/6721/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства Енергобанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, в частині ухвалення 31 грудня 2013 року Ленінським районним судом м. Донецька рішення у цивільній справі № 0532/6721/2012.

Вважати встановленим зміст відновленого рішення Ленінського районного суду м.Донецька від 31 грудня 2013 року у цивільній справі № 0532/6721/2012 (провадження по справі № 2/260/74/2013) за позовом Публічного акціонерного товариства Енергобанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості (повний текст) в наступній редакції:

«Провадження по справі № 2/260/74/2013

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 грудня 2013 року Ленінський районний суд м. Донецька у складі:

головуючого судді Данилюк О.С.

при секретарі Гефтер П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Донецьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Енергобанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ Енергобанк звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, в обґрунтування своїх вимог зазначивши, що 06 червня 2008 року між АБ Енергобанк та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит №16 ДІК на поліпшення житлових умов, відповідно до умов якого кредитор прийняв на себе зобов`язання надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 707 000,00 гривень, а позичальник - прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 463 000,00 гривень, а також сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 18 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Зобов`язання за кредитним договором було забезпечено іпотечним договором б/н від 06.06.2008 року, договором поруки №16ДІК/1 від 06.06.2008 року, договором поруки №16ДІК/2 від 06.06.2008 року, договором поруки №16ДІК/3 від 06.06.2008 року та договором поруки №16ДІК/4 від 06.06.2008 року, відповідно до умов яких поручителі відповідають за невиконання зобов`язань вказаного кредитного договору солідарно з ОСОБА_1 в повному обсязі. Однак всупереч договірним зобов`язанням у встановлені графіком терміни позичальником не повернуто належні грошові кошти, в результаті чого сума кредиту не зменшувалась, а проценти нараховувались на фактичний залишок суми кредиту за кожний день користування кредитом. У зв`язку з цим сума боргу станом на 19.07.2012 рік складає 854 258, 13 грн., з яких поточна заборгованість за кредитом - 368 470,67 грн., прострочена заборгованість за кредитом - 86 812,65 грн. заборгованість за відсотками 272 221,15 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту 24 494,53, пеня за несвоєчасне погашення відсотків 102 259,13 грн., які і просили стягнути солідарно зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь банку, а також судовий збір у розмірі 3 219 грн.

В судове засідання представник позивача за довіреністю ОСОБА_6 не з`явилась, надала заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити та розглянути справу у її відсутність.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім того, відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_2 надали письмові заперечення, згідно яких вважають припиненими договори поруки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що виключає солідарне стягнення з них за кредитним договором. Також просили зменшити на 90 % розмір пені, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є пенсіонерами, які не працюють, та на їх утриманні знаходиться малолітня дитина та донька, яка є безробітною.

Відповідач ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 06 червня 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит №16 ДІК, відповідно до п.1.1. якого кредитор прийняв на себе зобов`язання надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 707 000,00 гривень, а позичальник - прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 463 000,00 гривень, а також сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 18% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором (а.с. 4-7).

Відповідно до ст. ст. 509, 1054 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язується вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Однак, всупереч умовам кредитного договору та вимогам чинного законодавства України, відповідач ОСОБА_1 не сплатив щомісячні платежі на повернення кредиту у строк, встановлений кредитним договором, та згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 19.07.2012 рік має заборгованість за кредитним договором в розмірі 854258, 13 грн., з яких поточна заборгованість за кредитом 368470,67 грн., прострочена заборгованість за кредитом 86812,65 грн. заборгованість за відсотками 272221,15 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту 24494, 53 грн., пеня за несвоєчасне погашення відсотків 102259,13 грн. (а.с. 19-21).

Крім того судом встановлено, що з метою забезпечення повернення кредиту відповідачем ОСОБА_1 окрім іпотеки нерухомого майна житлового призначення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4) між ПАТ Енергобанк, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договором поруки № 16ДІК/1 від 06.06.2008 року (а.с. 9-10).

Також між ПАТ Енергобанк та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 були укладені аналогічні за змістом договір поруки №16ДІК/2 від 06.06.2008 року, договір поруки №16ДІК/3 від 06.06.2008 року та договір поруки №16ДІК/4 від 06.06.2008 року, відповідно до умов яких поручителі відповідають за невиконання зобов`язань вказаного кредитного договору солідарно з ОСОБА_1 в повному обсязі (а.с. 11-14).

Згідно з вимогами ст.ст. 553-554 ЦК Україниза договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Разом з тим, рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька 09 вересня 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ Енергобанк, третя особа ОСОБА_1 , про припинення правовідношення поруки, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 01.11.2013 року, було визнано припиненим договір поруки №16ДІК/1 від 06.06.2008 року, укладений між ПАТ Енергобанк та ОСОБА_2 , а також визнано припиненим договір поруки №16ДІК/2 від 06.06.2008 року, укладений між ПАТ Енергобанк та ОСОБА_3 (а.с 139-140, 141-142).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому, відповідно ст. 60 ЦПК Україникожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Так, згідно ч. 1. ст. 559 ЦК Українипорука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно ж ч. 1 ст. 651 ЦК Українизміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, 06.06.2008 року між АБ Енергобанк та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін до договору про іпотечний кредит №16 ДІК від 06 червня 2008 року, відповідно до якого в новій редакції викладено п. 1.1. договору, а саме 1.1. кредитор зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 463 000,00 гривень, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 463 000,00 гривень, а також сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 25% річних, в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором (а.с.8).

Після чого 01.09.2008 року між АБ Енергобанк та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін № 1 до договору про іпотечний кредит №16 ДІК від 06 червня 2008 року, яким встановлено процентну ставку за користування кредитом в розмірі 22 % річних з дня рефінансування кредиту у Державній Іпотечній Установі (а.с. 8 зворотній бік).

Таким чином позивачем збільшено розмір процентної ставки за користування кредитом, що призвело до збільшення зобов`язань кредитора і відповідно до збільшення відповідальності поручителів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перед банком.

В матеріалах справи відсутні докази того, що поручителі надавали згоди на укладання зазначеного договору або були обізнані чи сповіщені позивачем або іншою особою про укладання між ПАТ Енергобанк та ОСОБА_1 договору про внесення змін до договору про іпотечний кредит №16 ДІК від 06 червня 2008р та договору про внесення змін №1 до договору про іпотечний кредит №16 ДІК від 01.09.2008 року, якими була встановлена процентна ставка за користування кредитом у розмірі більшому, ніж той, який існував на момент укладання договорів поруки.

Зміст законодавства, що регулює виниклі спірні правовідносини сторін, свідчить про те, що у зобов`язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком.

Так, в Постанові № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, зазначено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК Україниприпинення договору поруки пов`язується зі зміною забезпеченого зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов`язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте, якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов`язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов`язання.

Отже, суд приходить до висновку про необхідність відмовити ПАТ Енергобанк в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

В свою чергу заперечуючи проти задоволення вимог позивача відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 посилалися на зменшення розміру пені на 90 %, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є пенсіонерами, які не працюють, та на утриманні яких знаходиться малолітня дитина та донька, яка є безробітною.

Так, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3 ст. 551 ЦК України).

Разом з тим, окрім майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні, істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; та не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Як встановлено судом, поточна заборгованість за кредитом складає 368 470,67 грн., прострочена заборгованість за кредитом - 86 812,65 грн., заборгованість за відсотками 272 221,15 грн., що у сукупності складає - 727 504,47 грн., втім, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків складає 126 753,66 грн. ( 24 494,53 + 102 259,13 грн.), тобто сума пені є набагато меншою за кредитну заборгованість, при цьому суд також враховує строк та порядок погашення відповідачем кредиту відповідно до узгоджених умов договору та заборгованості за кредитом, а також розмір пенсії відповідача ОСОБА_1 , яка складає 2 178 грн., що є більшою, ніж мінімальна заробітна плата у 2013 році, та стягнення на користь ОСОБА_8 , доньки ОСОБА_1 , за рішенням суду аліментів на утримання дитини (а.с. 87-93).

Таким чином, з урахуванням наведених норм закону та встановлених обставин справи суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість, що виникла у зв`язку з порушенням кредитного зобов`язання, у загальному розмірі 854 258, 13 гривень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв`язку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача судові витрати, які були понесені ним у зв`язку із зверненням до суду і розглядом цієї цивільної справи у розмірі 3 219 грн., що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України, оскільки ці витрати, які підтверджені документально квитанцією, залученою до матеріалів справи, є судовими витратами (а.с. 22).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст. ст. 509, 526, 530, 536, 543, 554, 559, 625, 1046, 1049 ЦК України, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з України з розгляду цивільних та кримінальних справ Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин N 5 від 30 березня 2012 року, ст. ст. 10, 11, 60, 88 ч. 1, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Енергобанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Енергобанк заборгованість за договором про іпотечний кредит №16 ДІК від 06 червня 2008 року у розмірі 854 258, 13 гривень та судові витрати у розмірі 3 219 гривень, а всього 857 477 (вісімсот п`ятдесят сім тисяч чотириста сімдесят сім гривень) 13 копійок.

В частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства Енергобанк до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Ленінський районний суд м. Донецька протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Рішення постановлено суддею у нарадчій кімнаті.

СУДДЯ:».

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Донецького апеляційного суду з урахуванням вимог п. 15.5 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Довженко