Справа № 487/3597/21
Провадження № 2/487/2070/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22.12.2021 року місто Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Темнікової А.О., за участю секретаря Демиденко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки і піклування Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки і піклування Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав, в якому просив позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її сина ОСОБА_3 , 2009 року народження.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що ОСОБА_1 , є батьком ОСОБА_3 , 2009 року народження. Із матір`ю сина, ОСОБА_2 , станом на сьогоднішній день, у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_1 не перебуває, на даний момент фактичних шлюбних відносин вони не підтримують. Відповідач ОСОБА_2 веде досить розкутий спосіб життя, зловживає алкоголем, зовсім не переймається фізичним та моральним станом дитини, та взагалі не цікавиться станом її здоров`я та виховання. ОСОБА_2 не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкується з дитиною взагалі. Таким чином ОСОБА_2 ухиляється від виховання дитини, свідомо нехтує своїми обов`язками. В утриманні дитини також не допомагає.

Ухвалою від 01.06.2021 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою від 27.09.2021 року справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, до початку розгляду справи подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_2 була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання; не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин; відзив відповідачкою не подано, у зв`язку з чим, за відсутності заперечень позивача проти такого вирішення справи, справа розглядається в порядку ст. 280 ЦПК України шляхом ухвалення заочного рішення на підставі доказів, що є у справі.

Представник органу опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Норенко О.О. у судове засідання не прибула, до початку розгляду справи подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 13 ЦПК).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Згідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. У відповідності зі ст.151 СК України батьки мають право на переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; мають право вибирати форми й методи виховання, за винятком тих, які суперечать закону, моральним принципам суспільства.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років. Підстави для позбавлення батьківських прав чітко передбачені нормами ст. 164 СК України.

Статтею 6 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що держава гарантує дитині право на охорону здоров`я, сприяє створенню безпечних умов для життя і здорового розвитку дитини, раціонального харчування, формуванню навичок здорового способу життя.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків, згідно ст. 11 вказаного закону, є забезпечення інтересів своєї дитини.

У відповідності зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.

У відповідності зі ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, що проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримку з ними регулярних особистих відносин і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею.

Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно постанови № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року (далі - Конвенції про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У Преамбулі Конвенції проголошено, що діти мають право на особливе піклування і допомогу, а також що дитині мають бути надані необхідні захист і сприяння, з тим щоб вона могла повністю покласти на себе зобов`язання в рамках суспільства, визнано, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Дитині, здатній сформулювати власні погляди, згідно ст. 12 Конвенції, забезпечується право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Статтею 18 Конвенції про права дитини передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно статті 4 Декларації про соціальні і правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо при передачі дітей на виховання та їх всиновленні, на національному і міжнародних рівнях (ООН, 03.12.1986 рік) якщо батьки не виявляють турботу про свою дитину, або вона є неналежною, слід розглядати питання про турботу про неї з боку родичів батьків дитини, передачі дитини на виховання в іншу родину або про всиновлення, або, в разі необхідності, про влаштування дитини до спеціального закладу.

Відповідно до Європейської конвенції про здійснення прав дітей, прийнятої Радою Європи 25.01.1996 року, та ратифікованої Законом України №69-V(69-16) від 03.08.2006 року, предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються.

Під час розгляду справи, що стосується інтересів дитини, згідно ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей, судовий орган надає можливість дитині висловити її думки та приділяє їм належну увагу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво серії НОМЕР_1 , видане Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 21.08.2009 року).

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19 листопада 2013 року шлюб, зареєстрований 15.08.2008 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції (а/з №444) між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.

Згідно довідки комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради №154 від 23.04.21, ОСОБА_1 на наркологічному обліку в КНП «МОЦПЗ» МОР не перебуває.

Згідно характеристики, виданої ДОП СП відділення поліції №2 МРУП ГУНП в Миколаївській області Дениса Звіря, громадянин ОСОБА_1 за адресою проживання характеризується посередньо. Згідно «ІПНА Армор» громадянин ОСОБА_1 , на профілактичних обліках у відділенні поліції №2 МРУП ГУНП в Миколаївській області, не перебуває. До адміністративної чи кримінальної відповідальності за останній рік не притягувався. Компрометуючих матеріалів по відношенню до громадянина ОСОБА_1 в відділенні поліції №2 МРУП ГУНП в Миколаївській області не має.

Згідно довідки, виданої Миколаївською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №50 ім. Г.Л. Дівіної, учень 6-А класу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виховується батьком ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_5 . Мати учня, ОСОБА_2 , з сім`єю не проживає, та не бере участі у вихованні сина, не відвідує школу, не спілкується з учителями, не відвідує батьківські збори.

Згідно психолого-педагогічної характеристики ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учня 6-А класу, виданої Миколаївською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №50 ім. Г.Л. Дівіної, мати, ОСОБА_2 , проживає окремо. В житті та вихованні сина участі не приймає. Зі слів батька та сусідів, систематично порушує норми громадської поведінки, що негативно впливає на психічний стан дитини, погрожує йому, здійснює фізичне та психологічне насилля, в результаті чого члени родини неодноразово викликали поліцію та швидку допомогу. ОСОБА_4 не бажає спілкуватись з мамою, боїться її.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав враховуючи інтереси дитини орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради вважав доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Законом України №166-V від 20.09.2006 року було ратифіковано Конвенцію про контакт з дітьми (ETS N 192), прийняту Радою Європи 15.05.2003 року. Згідно ст. 2 даної Конвенції «контакт» означає: перебування дитини протягом обмеженого періоду разом з особою, з якою вона зазвичай не проживає, чи зустріч з такою особою; будь-яку форму спілкування між дитиною й такою особою.

Суд, з урахуванням конкретних, наведених вище обставин справи, констатує, що контакт між відповідачем та неповнолітньою дитиною ОСОБА_3 відсутній.

У пункті 54 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (заява №31111/04) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див., наприклад, рішення від 27 листопада 1992 р. у справі «Олсон проти Швеції (№ 2)» (Olsson v. Sweden (№ 2)), Series A, № 250, с. 35-36, п. 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які у залежності від природи та важливості можуть переважати над інтересами батьків.

До процесу прийняття рішення у даній справі ОСОБА_2 було залучено у тій мірі, яка є достатньою для забезпечення необхідного захисту його інтересів, беручи до уваги конкретні фактичні обставини справи, а також важливість прийнятих рішень. Однак, незважаючи на належне повідомлення та інформування, відповідачка від безпосередньої участі у вирішення судом питання про доцільність або недоцільність позбавлення її батьківських прав ухилялась.

Підсумовуючи кожний з наведених висновків, суд вважає встановленим, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , не дбає про розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, нехтує її інтересами, не вживає заходів щодо забезпечення медичного огляду, лікування, не спілкується із дитиною взагалі, в тому числі у обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей, тощо.

З огляду на викладене, суд, проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимог чинному законодавству України, а також ратифікованим міжнародним документам, беручи до уваги найважливіші інтереси дитини, які, з урахуванням їх природи, переважають над інтересами батька, вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Приходячи до вказаного висновку суд враховує, що таке рішення в розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, є «законним», оскільки ґрунтується на нормах статей 164-166 СК України, відповідає «законній меті», оскільки спрямовано на захист прав і інтересів дітей, та є «необхідним у демократичному суспільстві», оскільки застосоване втручання з боку держави відповідає нагальній соціальній потребі та є пропорційним поставленій легітимній меті беручи до уваги, що врахування основних інтересів дітей є вирішальним чинником у кожній справі такого типу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 гривень 00 копійок.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 7, 19, 150, 151, 160, 164-166 СК України, ст.ст. 32, 242 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його його оголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку на апеляційне оскарження. Заочне рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки і піклування Миколаївської міської ради, адреса: місто Миколаїв, вулиця Адміральська, будинок №20.

Суддя: А.О. Темнікова