Провадження № 2-з/638/163/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 рокусуддя Дзержинського районного суду міста Харкова Цвірюк Д.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Харківського апеляційного суду, Центру надання адміністративних послуг Харківської міської ради про визнання недійсним договору дарування, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом до ОСОБА_2 , Харківського апеляційного суду, Центру надання адміністративних послуг Харківської міської ради про визнання недійсним договору дарування, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою від 13.10.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк позивачу для усунення допущених недоліків.

Ухвалою судді від 27.10.2020 року позовну заяву повернуто позивачеві.

Ухвалою Верховного суду у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С.О. від 30.11.2020 року визначена підсудність справи для розгляду в апеляційному порядку Полтавському апеляційному суду.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 04.02.2021 року ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.10.2020 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою судді від 19.02.2021 року продовжено процесуальний строк на виконання ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.10.2020 року про залишення без руху позовної заяви.

22.02.2021 року разом з уточненою позовною заявою заявником до суду подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони оператором інтернет послуг ПрАТ «Київстар», ТОВ «Воля кабель», ТОВ «Макснет, групі компаній під торговою «Тріолан» надання телекомунікаційних послуг ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , мешканцям квартир АДРЕСА_1 , а ГУ НП в Харківській області та УСБУ в Харківській області заборонити використання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації в будинках 195, 195-Д, 195-Г, 276, 276-А, 191, 191-А по АДРЕСА_2 зобов?язати їх вилучити спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації у ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

В обґрунтування заяви зазначає, що ним подана позовна заява про визнання недійсним договору дарування квартири. 01.08.2012 року між ним та ОСОБА_2 укладений договір, згідно якого ОСОБА_1 подарував ОСОБА_2 квартиру по АДРЕСА_3 . Вважає, що вказаний договір є недійсним у зв?язку з укладенням його при збігу важких обставин на вкрай не вигідних умовах. Зазначає, що ним одержано відомості про експлуатацію його сусідами кв. 126 Петровими якихось радіоактивних пристроїв, можливо спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, а також придбання Петровими квартир при тому, що вони не мають достатнього доходу, що свідчить на його думку про їх протиправну діяльність щодо заволодіння квартирами і намір заволодіти його квартирою АДРЕСА_4 . Позивач вважає, що існує загроза вчинення щодо нього насильницьких дій з метою позбавлення житла. Рішенням про використання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації відносно нього та за місцями його проживання приймались апеляційним судом Харківської області, внаслідок чого стало можливим вчинення третіми особами дій, спрямованих на підготовку до незаконного заволодіння його квартирою. Неприйняття заходів забезпечення позову у вигляді заборони на використання радіоелектронних засобів призведе до порушення його прав та перешкоджання його участі у даній справі.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. (ч.2 ст.149 ЦПК України).

При цьому, виходячи з правової природи забезпечення позову, під останнім слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача та спрямованих проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати, знецінити або вчинити інші дії, що можуть призвести в майбутньому до певних складнощів при виконанні рішення суду.

Разом з тим, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, шляхом заборони вчиняти певні дії.

Зі змісту заяви вбачається, що позивачем подано позов з приводу визнання договору дарування недійсним, зобов`язання вчинити дії щодо скасування реєстрації права власності та стягнення моральної шкоди.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Також суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, а також є необхідними і для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів та безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони оператором інтернет послуг ПрАТ «Київстар», ТОВ «Воля кабель», ТОВ «Макснет, групі компаній під торговою «Тріолан» надання телекомунікаційних послуг ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , мешканцям квартир АДРЕСА_1 , а ГУ НП в Харківській області та УСБУ в Харківській області заборонити використання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації в будинках 195, 195-Д, 195-Г, 276, 276-А, 191, 191-А по АДРЕСА_2 зобов?язати їх вилучити спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації у ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано суду належних підтверджуючих відомостей на обґрунтування доцільності вжиття заходів забезпечення позову у той спосіб, який зазначає позивач, а сама заява містить лише висловлені припущення позивача щодо обставин, зазначених у заяві, а також з приводу того, що неприйняття заходів забезпечення позову призведе до порушення його прав та перешкоджання його участі у даній справі.

При цьому, судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-150, 153, 260, 261 ЦПК України, суддя,-

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Харківського апеляційного суду, Центру надання адміністративних послуг Харківської міської ради про визнання недійсним договору дарування - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: Д.В.Цвірюк