ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року

м. Харків

№ 644/6886/18

провадження № 22-ц/818/6147/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 ;

відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ»

третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Джоін Ап!»

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Джоін Ап!», про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2

на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 липня 2021 року у складі судді Глібко О.В.,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія» Укрфінстрах», третя особа- Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН АП!», в якому просив стягнути страхове відшкодування в розмірі 3131,32 грн. та 20000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду Харківської області від 16.07.2021 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Зазначає, що він виконав умови договору страхування, своєчасно повідомив про настання страхового випадку, відповідач не спростував обставин, викладених у позовній заяві. Твердження про те, що дія договору страхування не розповсюджується на країну постійного проживання застрахованої особи вважає неспроможними, адже страховий випадок мав місце на території ОАЕ, а не на території України.

Посилається на безпідставність висновків суду про те, що позивачем не надано жодного з документів, передбачених відповідним сертифікатом для страхової виплати, адже позивачем надавалися роздруківки з сайтів лікарні та готелю щодо їх місцезнаходження, а також з сайту «Google карти» та визначено відстань між готелем та лікарнею. Також, позивач надав ті відомості про вартість телефонних розмов, які зміг, оскільки неможливість доведення точного обсягу вартості дзвінків саме до Асистуючої компанії обумовлена відсутністю можливості отримати таку інформацію від оператор мобільного зв`язку.

Вказує, що суд не врахував, що страхова компанія мала відшкодувати ОСОБА_1 вартість лікування у розмірі 207,73 грн., що еквівалентні 29 Дірхам ОАЕ, чого не зробила та чим було порушено строки проведення страхових виплат. Також, суд не дослідив питання лікування дитини на території України, дійшов невірних висновків про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано документів для виплати страхового відшкодування, передбачених сертифікатом застрахованої особи №1008846 до Генерального договору №МВ 02/16 від 29.06.2016 комплексного страхування подорожуючих за межі країни постійного проживання. Також, суд зазначив, що відповідачем на підтвердження виплати страхового відшкодування в сумі 207,73 грн., що еквівалентні 29,00 Дірхам ОАЕ, надано страховий акт № 07/18-4578 МВ від 02.11.2018 та платіжне доручення № 2840 від 05.11.2018. Документів, які підтверджували неотримання даних коштів позивачем не надано, повернення грошових коштів банком не здійснювалося. Також, суд вважав недоведеними позивачем витрати на транспортування та телефонні переговори, а вимоги позивача на відшкодування витрат на лікування дитини на території України безпідставними, оскільки відповідно п. 5.6 Сертифіката дія договору страхування не поширюється на країну постійного проживання застрахованої особи. Суд дійшов висновків, що страхова компанія повністю виконала всі свої зобов`язання перед позивачем у частині виплати страхового відшкодування в сумі 207,73 грн., що еквівалентні 29 Дірхам ОАЕ, що стосується виплати інших витрат, позивачем не надано належних доказів їх понесення. Оскільки не встановлено факту порушення відповідачем умов договору страхування, суд вважав, що не можуть бути задоволені вимоги щодо відшкодування моральної шкоди.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 мотивував свої вимоги тим, що між ТДВ «СК «Укрфінстрах» та ТОВ «ДЖОІН АП!» на період з 21 квітня 2018 року по 26 квітня 2018 року був укладений договір комплексного страхування подорожуючих за межі країни постійного проживання. Застрахованою особою є його дочка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25 квітня 2018 року відбувся страховий випадок в ніч з 25 квітня на 26 квітня 2018 року у м. Дубай у ОСОБА_2 різко підвищилася температура тіла, дитина кричала та плакала, її нудило. Працівниками готелю на його прохання було викликано швидку медичну допомогу, дитину доставлено до лікарні, де було проведено огляд, взято аналізи, встановлено попередній аналіз «інфекції сечовивідних шляхів без гематурії», виписано медичні ліки, призначено лікування. За проведене лікування ним було сплачено грошові кошти в розмірі 29 Дірхам ОАЕ, що еквівалентно 207 грн. 73 коп. З лікарні вранці 26 квітня дитину він привіз на таксі до готелю, вартість таксі склала 35 дол. США, що становить 919 грн. 49 коп. Про зазначену подію ним по телефону протягом 24 години, як то передбачено умовами договору, було повідомлено страховика про настання страхового випадку. На телефонні зв`язки було витрачено грошові кошти в розмірі 630 грн. Лікування до одужання ОСОБА_2 не призвело. В лікарні йому було повідомлено про необхідність розміщення ОСОБА_2 на стаціонарне лікування, вартістю приблизно 3000 доларів США. З метою економії грошових коштів продовжив стаціонарне лікування дитини в м. Харкові - в Харківській обласній дитячій клінічній лікарні № 1, де дитині встановлено діагноз «гострий пієлонефрит». На стаціонарному лікуванні дитина перебувала з 27 квітня по 02 травня 2018 року, на лікування дитини було витрачено грошові кошти в розмірі 1374,83 грн. До ТДВ «Страхова компанія «Укрфінстрах» ним направлено заяву з проханням здійснити виплату страхового відшкодування, до заяви долучено ряд документів на підтвердження виникнення страхового випадку та оригінальні примірники документів на підтвердження понесених витрат, але грошове відшкодування до теперішнього часу ним не отримано. Згідно отриманої ним інформації від ТДВ «СК «Укрфінстрах» було зазначено, що дія договору страхування не поширюється на країну постійного проживання застрахованої особи. Позивач зазначав, що вважає свої права страхувальника порушеними, оскільки страхова компанія грошові кошти для покриття витрат на лікування дочки не перерахувала, у зв`язку з чим йому спричинена моральна шкода, яку він оцінює у розмірі 20000 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до частини другої статті 3 зазначеного Закону, страхувальники можуть укладати із страховиками договори про страхування третіх осіб (застрахованих осіб) лише за їх згодою, крім випадків, передбачених чинним законодавством. Застраховані особи можуть набувати прав і обов`язків страхувальника згідно з договором страхування.

За правилами статті 979 ЦК України та частини першої статті 16 Закону України «Про страхування», за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною другої статті 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта.

Положеннями частини першої статті 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - це грошова сума, яка виплачується страховиком, відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування; якщо ж подія, що настала, не може бути кваліфікована як страховий випадок відповідно до вимог договору страхування або закону, обов`язок у страховика здійснити страхову виплату не виникає.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону (частина друга статті 26 Закону України «Про страхування»).

Загальні умови виконання зобов`язання визначені у статті 526 ЦК України, відповідно до яких належним виконанням зобов`язання є таке, що здійснене відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Як встановлено судовим розглядом та підтверджується матеріалами справи, 29 червня 2016 року між ТДВ «СК «УКРФІНСТРАХ» - страховиком та ТОВ «ДЖОІН АП!» - страхувальником, укладено генеральний договір № МВ-02/16 комплексного страхування подорожуючих за межі країни постійного проживання, предметом якого є страхування майнових інтересів, що не суперечать чинному законодавству, пов`язані у тому числі із добровільним страхуванням медичних витрат життям, здоров`ям застрахованої особи та медичними витратами застрахованої особи, а також її додатковими витратами, які безпосередньо пов`язані з настанням страхового випадку під час здійснення застрахованою особою подорожі. ( том. 1 а. с. 31-45)

17 квітня 2018 року між ОСОБА_1 та ТДВ «Страхова компанія «УКРФІНСТРАХ», правонаступником якої є ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», укладено Сертифікат застрахованої особи №1008846 до Генерального договору №МВ 02/16 від 29.06.2016р. комплексного страхування подорожуючих за межі країни постійного проживання (далі Сертифікат). Період дії Договору з 21.04.2018 р. 26.04.2018 р., застрахована особа - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . ( том. 1 а. с. 27-30)

Відповідно до умов добровільного страхування медичних витрат під час подорожі - страховим випадком є здійснення спеціалізованою службою страховика (ассистансом)/застрахованою особою, непередбачуваних витрат, пов`язаних із наданням застрахованій особі медичної та медико - транспортної допомоги та послуг у межах та в обсязі програми страхування та лімітів страхування, передбачених договором страхування у зв`язку зі зверненням застрахованої особи під час дії договору до спеціалізованої служби страховика або медичного закладу з приводу гострого захворювання, розладу здоров`я або настання нещасного випадку, смерті застрахованої особи. Отже, відповідно до вказаного сертифікату відшкодуванню підлягають витрати пов`язані із наданням застрахованій особі медичної допомоги в обсязі, передбаченому договором страхування у зв`язку із гострим захворюванням, розладом здоров`я або внаслідок нещасного випадку.

Відповідно до сертифікату №1008846, компанією, що здійснює організацію послуг медичного обслуговування є « ОСОБА_3 ». Відносини між Ассистансом та відповідачем у справі врегульовані договором від 01 вересня 2014 року №22-1838. (том 1 а.с. 46-47)

Судом установлено, що малолітня ОСОБА_2 перебувала за кордоном в м. Дубаі Об`єднаних Арабських Еміратів протягом часу з 21.04.2018 по 26.04.2018 (том 1 а.с. 49-57)

25.04.2018 о 23 год. 41 хв. до « ОСОБА_3 » звернувся позивач та повідомив, що у його дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підвищилась температура і вона потребує термінової госпіталізації. Оскільки організувати медичну допомогу протягом 15 хвилин через провайдерів Асистуючої компанії не вдалось, позивачем було прийнято рішення про самостійний виклик швидкої допомоги для дитини. При цьому оператор ассистанса повідомив Позивача, що в цьому разі він повинен самостійно з документами, що підтверджують понесені ним витрати, звернутись до Страховика за відшкодуванням.

04.06.2018 р. ТДВ «Страхова компанія «Укрфінстрах» отримала від ОСОБА_1 заяву довільної форми та документи з вимогою відшкодувати витрати в зв`язку з хворобою доньки ОСОБА_2 під час перебування в ОАЄ.

Відповідно до заяви, під час відпочинку в Дубаї у зв`язку з погіршенням здоров`я у доньки, ОСОБА_1 самостійно звернувся за медичною допомогою вартість якої становила 29 Дірхам ОАЕ. 09.07.2018р. Позивач надіслав іншу заяву до відповідача в якій просив відшкодувати витрати на таксі 35 доларів США, витрати на лікування дитини на території України та витрати на телефонні переговори, а разом відшкодування в розмірі 3805,59 грн. (том 1 а.с. 62)

ТДВ «Страхова компанія «Укрфінстрах» на ім`я ОСОБА_1 надіслала листи 08.06.2018р. вих. № 3498, від 27.07.2018р. вих. №3700, 27.09.2018р. вих. №4027 з проханням надати документи передбачені п. 4.1.4.1. Сертифіката, а саме: заяву про настання події, що має ознаки страхового випадку за формою, встановленою Страховиком, заяву про страхову виплату за формою, встановленою Страховиком, оригінали довідок медичного закладу закордоном про лікування Застрахованої особи із зазначенням терміну лікування, діагнозу захворювання, оригінали деталізованих рахунків щодо наданих медичних послуг закордоном; оригінали квитанцій про оплату наданих медичних та інших послуг на суму 29 Дірхам ОАЕ; оригінали документів (чеки, рахунки, квитанції), що підтверджують розмір збитків, понесених внаслідок настання страхового випадку (заявлені витрати на таксі на суму 35 доларів США та витрати на мобільний зв`язок в розмірі 50 доларів США); надати документи від ПрАТ «Київстар», що підтверджують витрати ОСОБА_1 на телефонний зв`язок з Асистуючою компанією, з зазначенням телефонного номеру з якого проводився дзвінок, вартості дзвінків за тарифами оператора (на кожен номер). ( том. 1 а. с. 132-147).

Вказаними листами позивачу повідомлено, що витрати понесені на лікування дитини на території України не підлягають відшкодуванню відповідно п. 5.6 Сертифіката.

09.07.2018 (вх. №5162) позивачем ОСОБА_1 надано частину документів, що підтверджують понесення витрат, а саме надання медичної допомоги на суму 29 Дірхам ОАЕ.

Згідно п. 7.1. Сертифіката, протягом 15 робочих днів з дня отримання документів передбачених п. 4.1.4.1 Сертифіката, а саме 24.07.2018р. ТДВ «Страхова компанія «Укрфінстрах» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 207,73 грн., що еквівалентні 29,00 Дірхам ОАЕ, виплата проведена 25.07.2018р., банком повернуто платіж з зазначенням «рахунок одержувача не існує». ( том. 1 а. с. 132, 133).

01.08.2018 (вих. №3729), 27.09.2018р. (вих. №4027) відповідачем відправлено листи з проханням до позивача надати коректні реквізити банку для проведення виплати страхового відшкодування. Лише 29.10.2018р. позивач подав до ТДВ «Страхова компанія «Укрфінстрах» заяву про виплату страхового відшкодування з зазначенням коректних банківських реквізитів. 02.11.2018р. ТДВ «Страхова компанія «Укрфінстрах» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування та виплата проведена в строки передбачені умовами договору страхування (п.7.2 Сертифіката) 05.11.2018 р. ( том. 1 а. с. 136, 173, 174).

Згідно із пунктом 4.1.2.1 сертифікату відшкодуванню підлягають витрати на лікування - витрати, що викликані при наданні медичної допомоги застрахованій особі, і включають у себе надання: невідкладеної стаціонарної допомоги у медичних закладах; невідкладеної амбулаторної допомоги у медичному закладі або дипломованим лікарем; первинна консультація та діагностика, які надаються застрахованій особі зі скаргами ОСОБА_4 за телефонами, вказаними у сертифікаті застрахованої особи.

Відповідно до пунктів 4.1.2.2 й 4.1.2.3 сертифікату відшкодуванню підлягають витрати на транспортування застрахованої особи: до найближчого медичного закладу чи лікаря машиною швидкої допомоги або іншим транспортним засобом, а також після проведення консультації та/або обстеження до місця тимчасового проживання застрахованої особи під час подорожі у країні перебування (готелю або іншого місця) в розмірі, що не перевищує 50 євро за транспортування у обидві сторони; до конкретного пункту (медичного закладу найближчого до міжнародного аеропорту або найближчого до пункту перетину кордону, тощо) країни постійного проживання, якщо необхідність транспортування виникла у результаті нещасного випадку або раптового захворювання, щодо якого діє страховий захист, та є необхідним з медичних показань при наявності медичного висновку (у тому числі медична репатріація), на суму, що не перевищує 1 500 євро; на проїзд особи, яка супроводжує застраховану особу з країни перебування до країни її постійного проживання, якщо застрахована особа через свій фізичний стан не може самостійно повернутися в країну постійного проживання і це підтверджено медичним висновком.

Згідно із пунктом 4.1.2.5 витрати на телефонний зв`язок включають витрати на послуги з надання телефонного зв`язку застрахованої особи, або особи, що представляє її інтереси з асистуючою компанією та/або страховиком з приводу повідомлення про страховий випадок та з метою передачі термінових повідомлень, пов`язаних зі страховим випадком.

Пунктом 4.1.4.1 сертифікату визначено перелік документів, що підтверджують настання страхового випадку та розмір витрат. Такими документами зокрема є: заява про настання події, що має ознаки страхового випадку, за формою, встановленою страховиком; заява про страхову виплату; копія вітчизняного паспорту (свідоцтва про народження) застрахованої особи; копія довідки про присвоєння ІПН ; копія закордонного паспорту; сертифікат застрахованої особи; оригінали проїзних документів; оригінали довідок медичного закладу про амбулаторне чи стаціонарне лікування, оригінали деталізованих рахунків про надання медичних послуг; оригінали квитанцій про оплату наданих медичних та інших послуг; оригінали рецептів із назвами ліків, завірені відповідним лікарем, оригінали документів, що підтверджують розмір збитків понесених внаслідок настання страхового випадку; оригінали документів Ассистанту щодо витрат пов`язаних із страховим випадком.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які беззаперечно підтверджують понесені витрати по транспортуванню дочки до лікарні в сумі 35 дол. США, витрати з оплати телефонних розмов з Асистуючою компанією, які здійснювались саме з телефону позивача. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Надані позивачем роздруківкі з сайтів лікарні та готелю щодо їх місцезнаходження, а також з сайту «Google карти» щодо відстані між готелем та лікарнею не є належними та допустимими доказами понесення позивачем витрат на транспортування, вказані витрати можуть бути підтверджені платіжними документами, зокрема чеками, квитанціями тощо. Відсутність у оператору зв`язку такої послуги як надання інформації про вартість телефонної розмови із зазначенням номерів телефону, з яких здійснювався дзвінок не є підставою для звільнення позивача від обов`язку доведення обставин, на які він посилається я, а саме розміру понесених витрат.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність позовних вимог в частині відшкодування понесених позивачем витрат на послуги з перевезення дитини до лікарні в сумі 35 дол. США, а також на телефонні зв`язки в розмірі 630 грн

Також, колегія суддів зазначає, що відсутні підстави для отримання страхового відшкодування витрат, понесених позивачем на лікування дитини на території України.

Відповідно п. 5.6 Сертифіката дія Договору страхування не поширюється на країну постійного проживання Застрахованої особи. (Том. 1 а. с. 31-45).

Позивачем не надано доказів, що повернення на територію України для продовження лікування було вимушеним, лікування не було можливим за кордоном у країні перебування дитини під час настання страхового випадку. При таких обставинах, суд першої інстанції вірно визначив період страхування з 21.04.2018 по 26.04.2018, а також належне виконання страховиком обов`язку щодо сплати страхового відшкодування в сумі 207,73 грн., що еквівалентні 29 Дірхам ОАЕ.

Таким чином, порушення зобов`язань за договором страхування з боку відповідача не встановлено, у зв`язку з чим відсутні підстави відшкодування моральної шкоди.

Судом першої інстанції на підставі досліджених доказів вірно встановлено відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційних скарг висновки суду першої інстанції не спростовують.

Рішення суду ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до пп. «б», «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен здійснити новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст.367, 368, 369, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова