Провадження № 2/522/4440/21
14 грудня 2021 року
Приморський районний суд м. Одеси:
під головуванням - судді Абухіна Р.Д.,
за участю секретаря судового засідання: Баланюк Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю « КЕЙ-КОЛЕКТ», Товариства з обмеженою відповідальністю « МІРАКЛУС», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Легкобит Станіслав Олександрович,-
Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить суд витребувати на його користь у Товариства з обмеженою відповідальністю «МІРАКЛУС» квартиру під АДРЕСА_1 та вселити його в цю квартиру.
Також вказав, що під час слухання цивільної справи за позовом ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», яке набуло прав кредитора згідно договору факторингу, до нього про стягнення заборгованості за кредитом в 2015 році йому стало відомо про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Зазначену реєстрацію права власності було скасовано постановою Одеського окружного адміністративного суду. Проте, на підставі рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Турецького О.С. за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» 20.02.2020 року повторно було зареєстровано право власності на спірну квартиру.
Крім того ОСОБА_1 зазначив, що 26.02.2020 року ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» разом з працівниками охоронної фірми здійснили виселення його та членів сім`ї із спірної квартири, а пізніше 17.03.2020 року продав цю квартиру ТОВ «МІРАКЛУС».
Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду із даним позовом.
Позивач про час, дату та місце судового засідання сповіщався належним чином, однак в судове засідання не з`явився. Проте, 14.12.2021 року надав заяву про повну підтримку позовних вимог та розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти постановлення заочного рішення по справі.
Відповідачі, третя особа про час, дату та місце судового засідання сповіщалися належним чином, однак в судове засідання повторно не з`явилися.
Відзиву на позовну заяву відповідачами не надано, правову позицію щодо предмету спору на висловлено.
Відповідно до п.2 ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.
Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Верховний Суд у постанові від 1жовтня 2020року у справі №361/8331/18 виходив із того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті.
Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів, третьої особи та неповідомлення ними про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачами відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та АКІБ «УКрСиббанк» 27.11.2007 року був укладений кредитний договір в сумі 57 000 доларів США на строк до 27.11.2028 року.
27.11.2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О. Б. за реєстровим №3796 було посвідчено договір купівлі-продажу квартири під АДРЕСА_1 , набувачем якої став позивач.
27.11.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О. Б. Відповідно до умов якого позивач передав в іпотеку квартиру під АДРЕСА_1 , загальною площею 40,4 к в. м., житловою площею 27,4 кв.м.
26.02.2009 року рішенням Приморського районного суду м.Одеси по справі №2-5496/09 за ОСОБА_1 визнано право власності на реконструйовану квартиру під АДРЕСА_1 загальною площею 157,8 кв.м, житловою площею 83,4 кв.м. Рішення набуло законної сили 10.03.2009 року.
24.07.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суперфіном Б.М. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) та вчинено державну реєстрацію права власності на квартиру під АДРЕСА_1 , загальною площею 40,4 к в. м., житловою площею 27,4 кв.м за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ».
12.04.2016 року Постановою Одеського окружного адміністративного суду по справі № 815/518/16 визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Б.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо державної реєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». 06.07.2016 року ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду зазначена постанова залишена без змін.
26.02.2020 року представники ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» та охоронної фірми виселили позивача ОСОБА_1 з членами сім`ї з спірної квартири, у зв`язку з чим була подана відповідна заява до Портофранківського відділку поліції міста Одеси.
30.07.2020 року Колегія з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів Міністерства юстиції України за скаргою ОСОБА_1 від 03.03.2020 року скасувала рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Турецького О.С. від 24.02.2020 року, номер 51277217 продержавну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ».
17.03.2020 року ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» здійснило відчуження спірної квартири під АДРЕСА_1 , загальною площею 151 кв. м., житловою площею 85,6 кв.м за договором купівлі-продажу ТОВ «МІРАКЛУС». Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобит С.О. за реєстровим №691.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року закріплює принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1ст. 317 ЦК Українивласникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Також ч.1, 2 ст. 319 ЦК Українипередбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.386 ЦК України ("Засади захисту права власності"): Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до статей 330, 388 ЦК України право власності на майно, яке було набуто без участі дійсного власника майна, тобто яке відчужено поза волею власника, може бути витребуване у добросовісного набувача. Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна. Такі висновки зробив Верховний Суд України постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-1цс15 та від 16 вересня 2015 року у справі № 6-1203цс15.
Аналогічної позиції дотримується ВС/КЦС у своїй Постанові від 29.08.2018 року по справі № 583/3745/16-ц, де задовольняючи касаційну скаргу ВС вказує на те, що: право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача ( постанова Верховного Суду України від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14). Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.
У постанові від 28.11.2019 р., справа №504/2864/13-ц Велика Палата Верховного суду звертає увагу на те, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю).
Згідно пункту 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно . Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
З огляду на те, що позивач на даний час є неволодіючим власником житлового приміщення, яким користується відповідач та чинить перешкоди у здійсненні позивачем права власності, дії відповідача є незаконними та такими, що порушують права позивача.
Відповідачі про розгляд справи судом були обізнані, представник ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» ознайомлювався з матеріалами справи та подавав клопотання, однак своїм правом надати заперечення проти позову суду не скористались.
З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно дост. 81 ЦПК Україникожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихЦПК України.
Згідно ст. 13 ЦПК Українисуд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбаченихЦПК Українивипадках.
Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до змісту ч.2 ст. 141 ЦПК Українисудові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Судом встановлено, що через порушення відповідачем прав позивача, останній поніс витрати по сплаті судового збору в розмірі 1681,60 гривень, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією на зазначену суму, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.
Судом досліджено повно обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,15,16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст.2,4,13,76-81,95,258-259,263ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю « КЕЙ-КОЛЕКТ», Товариства з обмеженою відповідальністю « МІРАКЛУС», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Легкобит Станіслав Олександрович,- задовольнити.
Вселити ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) в квартиру АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду виготовлений 21.12.2021 року.
Суддя: Р.Д. Абухін