КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/3261/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Кузьмич Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих коштів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 серпня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Гусак О.С.,-

встановив:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь безпідставно набуті грошові кошти у сумі 453 450 грн 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 107 грн 50 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу, на підставі попередньої усної домовленості щодо укладення договору позики, надав ОСОБА_2 кошти в борг у загальному розмірі 453 450 грн 00 коп. Договір позики укладено не було. Грошові кошти позивачу не повернуті.

У березні 2021 року ОСОБА_2 подав зустрічний позов, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь безпідставно набуті грошові кошти у сумі 421 392 грн 47 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000 грн 00 коп.

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що на протязі тривалого часу ОСОБА_2 на підставі усної попередньої домовленості надавав ОСОБА_1 грошові кошти у борг. У подальшому ОСОБА_1 відмовився укладати договір позики в письмовому вигляді. Всього за період з 23 червня 2014 року по 30 березня 2020 року ОСОБА_2 перерахував на рахунок ОСОБА_1 877 658 грн 72 коп. ОСОБА_1 отримав без належної правової підстави грошові кошти у розмірі 877 658 грн 72 коп., а з урахуванням переказів ОСОБА_1 різниця складає 421 392 грн 47 коп.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 серпня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення зустрічного позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 вимоги поданої апеляційної скарги підтримала, проти апеляційної скарги представника ОСОБА_1 заперечила.

ОСОБА_1 та його представник у судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином. Представник ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, заслухавши пояснення представника ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 та апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що підстави застосування положень статті 1212 ЦК України відсутні, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не доведено факт існування усної домовленості між сторонами про укладання договору позики у майбутньому й, відповідно, не доведено те, що правовою підставою переказу цих коштів було укладення договору позики в майбутньому.

Проте погодитись з висновками суду не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Дана норма закону регулює випадки, коли майно набувається без достатньої правової підстави.

Частиною першою статті 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 , з посиланням на ст. 1212 ЦК України, зазначив, що він позичав у борг ОСОБА_2 протягом 2015-2020 років грошові кошти, які останній не повернув. Позивач вважає, що отримані ОСОБА_2 кошти безпідставно набуті.

Обґрунтовуючи зустрічний позов, ОСОБА_2 , з посиланням на ст. 1212 ЦК України, зазначив, що протягом 2014-2020 років він позичав у борг ОСОБА_1 кошти, які останній не повернув, тому ОСОБА_2 просить стягнути кошти як безпідставно набуті.

Із змісту пред`явлених позовів вбачається, що у сторін виникли правовідносини, які мають договірний характер, що унеможливлює застосування ст. 1212 ЦК України до даних правовідносин. А тому сторони обрали невірний спосіб захисту.

Протилежний висновок суду є помилковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, рішення суду від 30 серпня 2021 року постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 та відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 .

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 серпня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих коштів відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 22 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко