Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2021 Справа №607/11022/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Безручко Т.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 640,08 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 41 773,91 грн.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем із 14 липня 2001 року, який, рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 14.06.2016 р., розірвано. У даному шлюбі народилося двоє дітей: син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2019 року, змінено розмір аліментів, визначеного рішенням суду від 14 червня 2016 року та зобов`язано відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення сином повноліття. Однак, вказане судове рішення ОСОБА_2 належним чином не виконує, систематично порушує періодичність сплати аліментів та сплачує їх не в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка, станом на 01.06.2020 р. становить 640 грн. 08 коп. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, при несплаті аліментів позивач вважає, що має право вимагати стягнення неустойки (пені), яка, за період із 01.07.2017 року по 22.06.2020 року, становить 41 773 грн. 91 коп.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Скиба В.М. надав суду відзив на позовну заяву, у якому вказує на те, що у ОСОБА_2 на даний час ніде не працює, у нього на утриманні перебуває старший син сторін у справі ОСОБА_7 , 2003 р.н., у нього склалося важке матеріальне становище. ОСОБА_2 сплачував аліментні зобов`язання в силу своїх фінансових можливостей та фактично сплатив усі аліментні зобов`язання. Також зазначає, що позивачем невірно здійснено розрахунок можливої пені. За їхніми розрахунками за період із 01 липня 2017 року по 01 липня 2020 року сума неустойки може становити - 28 361,12 грн. Крім того зазначає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по аліментах у розмірі 640,08 грн., не підлягають до задоволення, оскільки суму зазначеної заборгованості визначено державним виконавцем в порядку виконання судового рішення, а тому вона підлягає стягненню виключно у порядку передбаченим Законом України «Про виконавче провадження». Відтак, суд не вправі стягувати заборгованість по аліментах, яку уже нараховано державним виконавцем на підставі ухваленого судового рішення, оскільки у такому випадку може відбутись подвійне її стягнення. У задоволенні позову просить відмовити повністю. Також, представник відповідача подав суду попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, які відповідач понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи на суму 20 000,00 грн.

Представник позивача ОСОБА_4 - адвокат Гонта М.С. подав суду відповідь на відзив у якій вказує на те, що відповідач не спростував твердження позивача, аргументи та розрахунки щодо позовних вимог. Вважає, що розрахунки представника відповідача є невірними, не підтверджуються доказами та не базуються на правових позиціях щодо правил розрахунку заборгованості по аліментах, які викладені, зокрема, в постановах ВС України від 16.03.2020 у справі №316/639/18, від 30.10.2019 у справі № 757/16035/15-ц. Зазначає, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Доводи відповідача про скрутний матеріальний стан не підтверджені доказами. Вважає, що відповідач приховує свій дійсний матеріальний стан, зокрема щодо дійсного розміру доходів, своєї роботи, свого місця проживання. Так, із 2017 року відповідач перебуває на роботі за кордоном - у Німеччині про що свідчать його відео, світлини та переписки у соціальних мережах. Як зазначив сам відповідач у судовому засіданні, влітку 2020 року він продав власну квартиру по АДРЕСА_1 , допустив несплату аліментів за липень - вересень 2020 року, що свідчить про свідоме ухилення його від сплати аліментів. Станом на даний час, відповідач має у власності автомобіль, квартиру, проживає у новобудові в м. Тернополі, його дружина працює в Західноукраїнському національному університеті. Вважає, що твердження відповідача про те, що він несе витрати на утримання старшого сина ОСОБА_7 , 2003 року народження, не відповідають дійсності, оскільки доказів з цього приводу ним не надано. Витрати на утримання сина ОСОБА_7 , 2003 року народження у вигляді аліментів покладено та в дійсності несе позивач згідно судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.05.2020 р. у справі №607/27007/19. Доказів того, що відповідач своєчасно та у повному обсязі сплачував аліменти, починаючи з червня 2017 року, останнім не надано. Відповідач обізнаний про наявність рішення про стягнення з нього аліментів, але належним чином його не виконує. Відповідач не звертався за допомогою по безробіттю. Крім того, долучений відповідачем договір оренди від 26.02.2019 р. ним не підписаний. Щодо твердження відповідача про те, що позивачка допустила заборгованість по сплаті аліментів, зазначив, що згідно офіційної інформації опублікованої на сайті «Судова влада України» заява ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_4 надійшла до Тернопільського міськрайонного суду ще 19.11.2019, судовий наказ видано через півроку - 12.05.2020 р., а тому позивач про його існування дізнався із запізненням. Просить врахувати дане пояснення та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Також, представник позивача надав суду додаткові пояснення щодо наданого представником відповідача попереднього орієнтовного розрахунку судових витрат, які відповідач понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи на суму 20 000,00 грн., у яких зазначає, що відповідачем не долучено укладеного договору з адвокатом з якого можна було б встановити умови надання послуг та порядок їх надання і оплати, а подано лише попередній розрахунок суми судових витрат, з якого вбачається, що витрати становлять 20 000,00 грн. При цьому, у наданому розрахунку не зазначено час на виконання певних робіт. Вважає, що розмір судових витрат відповідача не відповідає критерію розумності розміру таких витрат, виходячи з конкретних обставин справи та обсягу наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи.

Представником відповідача подано суду заперечення на відповідь на відзив, у яких останній вважає голослівними твердження позивача щодо ухилення відповідача від сплати аліментів, оскільки він постійно оплачував та оплачує аліменти на утримання сина. Затримки з оплати аліментів були пов`язані з матеріальним становищем, оскільки він не працює (підтверджується даними з копії трудової книжки), має на утриманні старшого сина, який проживає з ним, що підтверджується копією з будинкової книги. Крім цього зазначає, що позивачем допущено заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина, який проживає разом із ним, що підтверджується довідкою про заборгованість. Щодо тверджень позивача про його роботу за кордоном, то вважає їх надуманими, голослівними та такими. що не відповідають дійсності. При ухваленні рішення, просить суд врахувати його матеріальне становище, те, що у нього на утриманні перебуває старший син ОСОБА_7 , 2003 року народження, він тривалий час проживав в орендованому житлі, а тому у задоволенні позову просить відмовити.

Представник позивача ОСОБА_4 - адвокат Гонта М.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Скиба В.М. в судовому засіданні позовних вимог не визнав та проти їх задоволення заперечив. Також вказав, що просить врахувати суд при вирішенні даної справи, що розмір нарахованої пені відповідачу за несплату аліментів не може перевищувати розмір заборгованості по аліментних платежах.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано (рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 червня 2016 року).

У даному шлюбі у сторін народилось двоє дітей: син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 30 квітня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України та син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 червня 2016 року вирішено стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі Ѕ частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати із 19.05.2016 року й до досягнення дітьми повноліття.

В порядку виконання вказаного рішення суду, Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 14.06.2016 року видано виконавчий лист №607/5317/16-ц, який перебуває на виконанні у Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

10 квітня 2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення, яким припинено стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Змінено розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі ј частини його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Згідно наявного при матеріалах справи розрахунку заборгованості по аліментах, наданого старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кузьомко Х.П., станом на 01.06.2020 р.,тобто на момент подачі позову, за ОСОБА_2 рахується заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 640,08 грн.

Як вбачається із даного розрахунку, відповідач порушував періодичність сплати аліментів та сплачував їх не в повному обсязі, що підтверджується випискою по надходженнях по банківській картці ОСОБА_4 .

Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає із позивачем ОСОБА_4 .

Інша дитина у сторін, а саме неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає із батьком - ОСОБА_2 (Довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, видана ОСББ «М.Коцюбинського №5Б» від 03.11.2020 р.) та перебуває на його утриманні.

Згідно записів у трудовій книжці відповідача серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 із 02.02.2018 року не працевлаштований.

Як вбачається із, наявної при матеріалах справи, копії договору оренди від 26 лютого 2019 року, між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , останнім взято в оренду житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , термін оренди приміщення із 01.03.2019 по 01.02.2020 р.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно статті 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Суд вважає, що відповідачем не надано доказів, які б підтверджували виникнення заборгованості зі сплати аліментів у ОСОБА_2 з незалежних від нього причин, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для нарахування останньому неустойки.

В позовній заяві позивач надала розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, який перевірений судом.

Зазначений розрахунок пені відповідає правовій позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц, відповідно до якої пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Відповідно до розрахунку позивача розмір пені за період несплати відповідачем аліментів - за період із 01.07.2017 року по 22.06.2020 року, становить 41 773 грн. 91 коп.

Однак, враховуючи вимоги ст. 196 Сімейного кодексу України, до стягнення підлягає сума неустойки (пені), яка не повинна перевищувати 100 відсотків заборгованості по сплаті аліментів, яка складає в даному випадку 640 (шістсот сорок) грн. 08 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості, складеним старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) станом на 01.06.2020 р., тобто на момент подачі позову.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення пені у сумі 640 (шістсот сорок) грн. 08 коп., яка не перевищує суми заборгованості відповідача по сплаті аліментів.

Крім цього, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по аліментах за період із 01.07.2017 року по 22.06.2020 року у розмірі 640,08 грн. не підлягають до задоволення, оскільки суму зазначеної заборгованості визначено державним виконавцем під час виконання судового рішення, а тому вона підлягає стягненню виключно у порядку передбаченим Законом України «Про виконавче провадження». Відтак, суд не вправі стягувати заборгованість по аліментах, яку уже нараховано державним виконавцем на підставі ухваленого судового рішення, а тому у цій частині позивачу слід відмовити.

Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Враховуючи звільнення позивачки від сплати судового збору, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,80 гривень.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 141, 263, 265, 280-284, 289 ЦПК України, ст. 196 Сімейного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 пеню за не сплату аліментів за період з 01.07.2017 року по 22.06.2020 року в розмірі 640 (шістсот сорок) грн.. 08 коп.

У решті вимог, відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 16 лютого 2021 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан