Дата документу 21.12.2021 Справа № 334/6276/13-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/6276/13-ц
Провадження №22-ц/807/2026/21
Головуючий в 1-й інстанції Ісаков Д.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
секретарБабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2020 року, постановлену у м. Запоріжжі у справі за заявою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року адвокат Працевитий Г.О., який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в якій вказав, що 17.08.2015 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення № 334/6276/13-ц про стягнення солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості з кредитним договором у сумі 6434,36 доларів США, пені у розмірі 34013,56 грн., та судового збору у розмірі 1869,66 грн. Рішення суду набрало законної сили 28.08.2015 року. На виконання вказаного рішення суду, ПАТ «УкрСиббанк» були видані виконавчі листи, зокрема, про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 6434,36 доларів США, пені у розмірі 34013,56 грн., та судового збору у розмірі 1869,66 грн. 15.10.2017 року представник ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду першої інстанції з заявою про видачу дублікату виконавчого документа про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. 10.11.2017 року ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя заяву ПАТ «УкрСиббанк» про видачу дублікату виконавчого документа та про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання задоволено. На підставі дублікату виконавчого листа по справі № 334/6276/13-ц, Дніпровським ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області відкрито виконавче провадження № 56683587 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість у розмірі 6434,36 доларів США, пені у розмірі 34013,56 грн., та судового збору у розмірі 1869,66 грн. 05.11.2019 року постановою Запорізького апеляційного суду вказана ухвала Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.11.2017 року про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. У зв`язку із скасуванням вказаної ухвали представник ОСОБА_2 адвокат Працевитий Г.О. звернувся до Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області із заявою про закінчення виконавчого провадження № 56683587, оскільки ухвалу суду про видачу дубліката виконавчого листа скасовано. 02.12.2019 року листом Дніпровського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області у задоволенні заяви про закінчення виконавчого провадження було відмовлено, та роз`яснено право на звернення до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням викладеного, заявник просив визнати таким, що не підлягає виконанню дублікат виконавчого листа, виданого на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.11.2017 року у справі № 334/6276/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість у розмірі 6434,36 доларів США, пені у розмірі 34013,56 грн., та судового збору у розмірі 1869,66 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2020 року, заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк», про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню дублікат виконавчого листа, виданого на підставі ухвали Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 10.11.2017 року у справі № 334/6276/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість у розмірі 6434,36 доларів США, пені у розмірі 34013,56 грн., та судового збору у розмірі 1869,66 грн.

Відновлено виконавче провадження ВП № 56683587 з примусового виконання виконавчого листа № 334/6276/13-ц, виданого на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.11.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість у розмірі 6434,36 доларів США, пені 34013,56 грн., судового збору 1869,66 грн.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду Акціонерне товариство «УКРСИББАНК» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість висновків суду, порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те що, задоволення заяви про визнання виконавчого документа, таким, що не підлягає виконанню порушує права та законні інтереси АТ «Укрсиббанк» як стягувача, враховуючи, що рішення суду про стягнення заборгованості не виконано.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.08.2015 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення № 334/6276/13-ц про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 6434,36 доларів США, пені у розмірі 34013,56 грн., та судового збору у розмірі 1869,66 грн. Рішення суду набрало законної сили 28.08.2015 року.

На виконання вказаного рішення суду, ПАТ «УкрСиббанк» були видані виконавчі листи, зокрема, про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 6434,36 доларів США, пені у розмірі 34013,56 грн., та судового збору у розмірі 1869,66 грн.

15 жовтня 2017 року представник ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду першої інстанції з заявою про видачу дублікату виконавчого документа про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та про поновлення пропущеного строку для пред`виконавчого документа до виконання.

10 листопада 2017 року ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя заяву ПАТ «УкрСиббанк» про видачу дублікату виконавчого документа та про оновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання задоволено.

На підставі ухвали видано дублікат виконавчого листа по справі № 334/6276/13-ц, згідно якого Дніпровським ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області відкрито виконавче провадження № 56683587 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість у розмірі 6434,36 доларів США, пені у розмірі 34013,56 грн., та судового збору у розмірі 1869,66 грн.

05 листопада 2019 року постановою Запорізького апеляційного суду вказана ухвала Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2017 року про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У зв`язку із скасуванням вказаної ухвали представник ОСОБА_2 адвокат Працевитий Г.О. звернувся до Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області із заявою про закінчення виконавчого провадження № 56683587, оскільки ухвалу суду про видачу дубліката виконавчого листа скасовано.

02 грудня 2019 року листом Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області у задоволенні заяви про закінчення виконавчого провадження було відмовлено, та роз`яснено право на звернення до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою № 334/6276/13-2 від 15 травня 2020 року в задоволенні заяви АТ «УкрСиббанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду № 334/6276/13 ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.05.2020 року у цій справі залишено без змін.

Задовольняючи вимоги заяви, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок ОСОБА_2 щодо сплати боргу на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість у розмірі 6434,36 доларів США, пені у розмірі 34013,56 грн., та судового збору у розмірі 1869,66 грн. за дублікатом виконавчого листа № 334/6276/13-ц, виданого на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.11.2017 року відсутній, а оскільки обставини, що викликали зупинення виконавчого провадження відпали, суд вважав за необхідне виконавче провадження ВП № 56683587 з примусового виконання дубліката виконавчого листа № 334/6276/13-ц, виданого на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.11.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість у розмірі 6434,36 доларів США, пені 34013,56 грн., судового збору 1869,66 грн. відновити.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положення статті 129-1 Конституції України визначають, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до положень частини другої статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Як роз`яснив ВСС України в інформаційному листі від 01 липня 2015 року "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" у зв`язку з відсутністю чіткого визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у суддів виникали труднощі під час її застосування. Так, словосполучення "або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

10 листопада 2017 року ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя заяву ПАТ «УкрСиббанк» про видачу дублікату виконавчого документа та про оновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання задоволено. На підставі ухвали видано дублікат виконавчого листа по справі № 334/6276/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість у розмірі 6434,36 доларів США, пені у розмірі 34013,56 грн., та судового збору у розмірі 1869,66 грн.

05 листопада 2019 року постановою Запорізького апеляційного суду вказана ухвала Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2017 року про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2020 року у цій справі в задоволенні заяви АТ «УкрСиббанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 29 вересня 2020 року ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2020 року у цій справі залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 10 листопада 2021 року у цій справі, касаційну скаргу АТ «Укрсиббанк» залишено без задоволення. Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 29 вересня 2020 року в частині вирішення вимог про видачу дубліката виконавчого листа залишено без змін.

Таким чином, ухвала суду, як процесуальний документ, на підставі, якого було видано дублікат виконавчого листа, що перебуває наразі на виконанні у виконавчій службі скасовано, і відповідно відсутня правова підстава видачі виконавчого листа, що є в свою чергу підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Постановляючи ухвалу у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про наявність підстав про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 22 грудня 2021 року.

Судді: С. В. Кухар

О. В. Крилова

О. З. Поляков