Справа № 234/1064/21
Провадження № 2-о/234/115/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року Краматорський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Лутай А.М.,

при секретарі судового засідання - Зеленкової С.М.,

за участю: заявника - ОСОБА_1

представника заінтересованої особи: ГУ ДМС у Донецькій області

- Попурій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Краматорську Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа: ГУ Державної міграційної служби у Донецькій області, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 28.01.2021р звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, в якій вказує, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Макіївка Донецької області, його батьками згідно свідоцтва про народження є мати ОСОБА_2 , батько ОСОБА_3 . Свої вимоги мотивує тим, що батьки не перебували в зареєстрованому шлюбі, тому коли він ( ОСОБА_1 ) народився, прізвище батька вказали помилково « ОСОБА_3 », хоча його прізвище « ОСОБА_5 », всі інші дані про батька вказані правильно. Зазначає, що у його батьків є ще один син, його ( ОСОБА_1 ) старший брат - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився м.Макіївка, с.Землянки. Рішенням Стаханівського суду Луганської області від 17.03.2011р встановлений факт постійного проживання брата ОСОБА_6 на території України на 24.08.1991 року. В заяві пояснює, що з дня свого ( ОСОБА_1 ) народження, по 1996 рік, вони мешкали разом із батьками в АДРЕСА_1 . Батько ( ОСОБА_5 ) працював з 15.06.1987р по 15.01.1990р на птахофабриці «Роздольна», а після цього працював неофіційно, їздив на заробітки в інші міста та ІНФОРМАЦІЯ_3 він (батько заявника) помер. Мати покинула їх родину та виїхала у невідомому напрямку. Після смерті батька, його ( ОСОБА_1 ) та його брата виховував рідний брат батька (дядько заявника) - ОСОБА_8 . На той час з 2003 року по 2010 рік дядько мешкав в м.Дніпропетровську, а потім в м.Мерефа Харківської області, а з 2010 року вони переїхали до АДРЕСА_2 , і за цією адресою мешкають також брати батька на теперішній час - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Вказує, що він ( ОСОБА_1 ) ніколи не навчався в школі, не звертався до лікарні, не отримував паспорта, працює неофіційно, а з 2018 року став займатися тим, щоб отримати паспорт громадянина України для того щоб влаштуватися на роботу офіційно та мати документи. Для цього він звернувся до міського відділу міграційної служби із заявою про отримання паспорта, надав всі документи які у нього були в наявності, але отримав відмову, з поясненням, що для перевірки належності його ( ОСОБА_1 ) до громадянства України, необхідно підтвердити факт постійного проживання батьків на території України станом на 24.08.1991р або 13.11.1991р. Просить постановити рішення, яким встановити факт постійного проживання його ( ОСОБА_1 ) батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на території України на момент проголошення незалежності України 24.08.1991р та станом на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» від 13.11.1991 року.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні доводи своєї заяви підтримав в повному обсязі, просив задовольнити його вимоги та надав суду пояснення, аналогічні тим, що викладені у заяві.

Попурій О.В. , представник заінтересованої особи ГУ ДМС у Донецькій області, в судовому засіданні залишив вирішення заяви ОСОБА_1 на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, свідків, вважає необхідним задовольнити заяву з таких підстав.

Відповідно до ст.293 ч.2 п.5 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України).

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України „Про громадянство України".

У відповідності до ст.ст.3 ч.ч.1, 3 ЗУ „Про громадянство України" громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно ст.8 ч.1 Закону особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Іноземці із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 2 Протоколу №4 Європейської Конвенції до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, зазначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно копії свідоцтва про народження заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (серія НОМЕР_1 , виданого повторно 27.01.2021р в Краматорському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис №34) та копії свідоцтва про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (серія НОМЕР_2 виданого повторно 23.10.2020р в Краматорському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис №01), встановлено, що ОСОБА_6 являється рідним братом заявника.

З копії рішення Стахановського міського суду в Луганській області від 17.03.2011 року (справа №2-о-99/11/1231) убачається, що був встановленний факт постійного проживання брата заявника - ОСОБА_6 на території України, з моменту народження останнього, а саме з 24.11.1989 року по теперішній час.

Судом встановлено, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Кіровському районі м.Макіївка Донецької області, на території колишнього СРСР.

Батько заявника - ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого повторно 29.09.2020р в Краматорському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис №2202).

Мати заявника - ОСОБА_2 , після смерті батька покинула родину, і з тих пір відомостей про неї не має.

Згідно копій довідок про склад сім`ї комітету самоорганізації населення жилого масиву селища Землянки м.Макіївки Донецької області, встановлено, що батько заявника - ОСОБА_5 (довідка за №365 від 19.10.2011р) з 24.08.1991р по 09.12.1996р (по день смерті) фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, за цією же адресою були зареєстровані та проживали: брат заявника - ОСОБА_6 та дядько заявника - ОСОБА_8 , який після смерті свого брата ОСОБА_5 (батька заявника) виховував своїх племінників (довідка за №366 від 19.10.2011р).

Згідно копії трудової книжки НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вбачається, що останній в період з 15.06.1987р по 15.01.1990р працював на птахофабриці «Роздольна».

Крім того, факт проживання батька заявника - ОСОБА_5 , на території України станом на 24.08.1991 та 13.11.1991, в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 - дядьки заявника.

Оцінивши усі вищезазначені докази у їх сукупності, суд вважає встановленим, що батько заявника - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживав на території України на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року та станом на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» від 13 листопада 1991 року.

Керуючись ЗУ „Про громадянство України", ст.ст.12, 13, 81, 89, 263-265, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа: ГУ Державної міграційної служби у Донецькій області - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання батька заявника ОСОБА_1 , а саме - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця місто Донецьк Донецької області, Україна, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на території України на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року та станом на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» від 13 листопада 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги. Відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені та проголошені 11.02.2021р.

Суддя: Лутай А.М.