КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №382/1081/20 головуючий у І інстанції: Кисіль О.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сліпченка О.І., суддів Сушко Л.П., Гаращенка Д.Р.

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 29 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на Ѕ частку земельної ділянки і розподіл земельної ділянки в натурі та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки і виділ земельної ділянки в натурі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2020 року ОСОБА_2 звернувся в вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 25 травня 2011 року, поділено в натурі житловий будинок за АДРЕСА_1 , а також припинено право спільної часткової власності.

Рішенням Яготинської міської ради Київської області від 29 травня 2020 року частині житлового будинку за АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 .

Право власності позивача на вказаний об`єкт нерухомості було зареєстровано 17 червня 2020 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно

Інша частка житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами (50/100), була виділена в натурі ОСОБА_1 . Наразі остання є власником окремого житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 .

Вказував, що питання щодо земельної ділянки наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд не вирішено.

Спірна земельна ділянка була одержана відповідачем шляхом приватизації у період шлюбу з позивачем та вважається особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

При цьому, на такій земельній ділянці знаходиться будинок, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку між подружжям та виділу конкретної частини до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні.

З урахування уточнення позовних вимог просив: визнати за ним - право власності на Ѕ частку спірної земельної ділянки,

поділити у натурі земельну ділянку, виділивши йому на праві власності 1/2 частину земельної ділянки, тобто з дотриманням часток співвласника у нерухомому майні, відповідно до варіанту № 6 додатку №6 висновку експерта.

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась із зустрічною позовною заявою, яка обґрунтована тим, що обраний ОСОБА_2 спосіб захисту його порушеного права не відповідає вимогам законодавства.

Зазначала, що підстави для визнання недійсним державного акту відсутні, оскільки з часу набуття ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку, її використання здійснюється згідно визнаного і підтвердженого права власності.

З виділом в натурі спірної земельної ділянки ОСОБА_1 погоджується, однак вважає за необхідне здійснити виділ відповідно з 2 варіантом висновку експерта.

Просила виділити їй у власність Ѕ частину земельної ділянки, згідно варіанту № 2 виділу, відповідно до висновку експерта ОСОБА_3 .

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 29 червня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 звернулась із апеляційною скаргою, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що суд першої інстанції обрав не вірний варіант розподілу земельної ділянки, у відповідності до якого її частину земельної ділянки звужено задля проїзду до будинку чи господарських споруд.

Зазначає, що вказане не відповідає вимогам будівельних норм.

Крім того, зауважує, що до домоволодіння проходить ґрунтова дорога, що свідчить про можливість під`їзду в разі необхідності.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 із її доводами не погоджується, посилаючись на те, що господарські будівлі, що належать йому знаходяться у глибині дворища і повинні мати проїзд до них з метою обслуговування, а посилання апелянт на те, що існує ґрунтова дорога, яка може бути використана для зазначених дій, відхиляє, оскільки будь-якої документації з приводу її існування надано не було, а земельна ділянка, по якій вона начебто проходить, за цільовим призначенням використовується для ведення особистого селянського господарства, що ставить під сумнів в можливості її використання.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свою позицію.

Інші належним чином повідомлені учасники справи не з`явились.

У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги первісного позову та частково задовольняючи позовні вимоги за зустрічним позовом, суд першої інстанції виходив з того, що для під`їзду пожежної машини потрібен заїзд до обох частин будинку чи господарських будівель і споруд, а також в разі необхідності іншого транспорту та враховуючи, що єдиною дорогою для під`їзду до домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 , є АДРЕСА_1 , оскільки відповідно до матеріалів справи, відсутні дані, що згідно загального плану міста Яготин присутня грунтова дорога навколо вказаного домоволодіння, яка є офіційною.

Колегія суддів повністю погодитись з таким висновком не може з огляду на наступне.

З копії паспорта (а.с. 6-7) вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 .

З копії Державного акту на право власності на землю серії ІV-КВ № 007115 (а.с. 8) вбачається, що ОСОБА_1 , яка мешкає в АДРЕСА_2 , на підставі рішення виконкому Яготинської міської ради народних депутатів № 3 від 12 березня 1997 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1017 га, яка передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

З копії Витягу із звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 9) вбачається, що ФОП ОСОБА_4 , за замовленням ОСОБА_2 , зробив висновок про загальну вартість земельної ділянки площею 0,1017 га, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, її вартість становить 35 600,00 грн.

З копії рішення Апеляційного суду Київської області від 25 травня 2011 року (справа № 22ц-2580/11) (а.с. 10-12) вбачається, що поділено в натурі житловий будинок за АДРЕСА_1 (виділена частка будинку з надвірними будівлями і спорудами складає 50/100), а також припинено право спільної часткової власності. Даний житловий будинок був спільною сумісною власністю подружжя (сторін у справі).

Рішенням Яготинської міської ради Київської області від 29 травня 2020 року за № 89 (а.с. 13) частині житлового будинку за АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 .

З копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 14) вбачається, що право власності ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 69 кв.м., Б - сарай, Г Вбиральня, № 1 Колодязь, № 2 Ворота, № 3 - Хвіртка, № 4 - Огорожа, № 5 - Огорожа, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровано 17.06.2020 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності державним реєстратором Годунівської сільської ради Яготинського району Київської області Сидоренко Я.Г., номер запису про право власності. 37005904.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 15-17) вбачається, що ОСОБА_2 замовив технічну інвентаризацію будинку за адресою АДРЕСА_1 , будинок побудовано 1998 року, загальна житлова площа 69,0 кв.м.

З копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с. 18) вбачається, що ОСОБА_1 є власником житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 70,2 кв.м., а - Прибудова, В Гараж, під В Погріб, № 1 - Колодязь, № 2 Ворота, № 3 Хвіртка, № 4 - Огорожа, № 5 - Огорожа, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 19-23) вбачається, що ОСОБА_1 замовила технічну інвентаризацію будинку за адресою АДРЕСА_1 , будинок побудовано 1998 року, загальна площа 70,2 кв.м., житлова площа 20,0 кв.м.

З копії рішення Яготинської міської ради від 28 липня 2020 року № 2761-67-VII (а.с. 24) вбачається, що ОСОБА_2 відмовлено у передачі в приватну власність земельної ділянки, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, в зв`язку з тим, що зазначена земельна ділянка передана в приватну власність іншій фізичній особі.

З топографо - геодезичної зйомки (а.с.25-26) вбачається, що здіснено топографо - геодезичну зйомку земельних ділянок, що стосуються домоволодіння розташованого по АДРЕСА_1 .

З копії висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження № 05-ЕД/2020 від 14.08.2020 року (а.с. 27-59) вбачається, що запропоновано можливі варіанти поділу земельної ділянки площею 0,1017 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в АДРЕСА_1 відповідно до часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпечення вільного користування кожним зі співвласників належним йому майномта додано схеми варіантів поділу земельної ділянки (№ 1-№ 6).

З копії паспорта (а.с. 85-86) вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована в АДРЕСА_1 та їй на підставі рішення виконкому Яготинської міської ради народних депутатів № 3 від 12 березня 1997 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га, яка передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 .

З копії Договору на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 10 лютого 2021 року (а.с. 110) та копії квитанції (а.с. 111) вбачається, що ОСОБА_1 замовила виготовлення технічної документації та за її виготовлення сплатила 3000 гривень.

З копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 116-118) вбачається, що ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1017 га, кадастровий номер :06:003:0061, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , право власності у неї виникло на підставі рішення виконкому Яготинської міської ради народних депутатів № 3 від 12 березня 1997 року.

З листа № 03-12/2293 від 08 червня 2021 року (а.с. 134) вбачається, що домоволодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_1 , проходить ґрунтова дорога, що свідчить про наявну можливість під`їзду до будинку.

Так, згідно рішення Апеляційного суду Київської області від 25 травня 2011 року (справа № 22ц-2580/11) поділено в натурі житловий будинок за АДРЕСА_1 (даний житловий будинок був спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 ) та припинено право спільної часткової власності. Даний (сторін у справі). Проте не вирішено питання щодо земельної ділянки площею 0,1017 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :06:003:0061, яка є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

По справі проведено будівельно-технічне дослідження № 05-ЕД/2020 від 14 серпня 2021 року, яким надані наступні висновки, а саме запропоновано можливі варіанти поділу земельної ділянки площею 0,1017 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в АДРЕСА_1 відповідно до часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпечення вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном; додано схеми варіантів поділу земельної ділянки (№ 1-№ 6).

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність)

Згідно вимог ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Положеннями ч.2 ст. 370 ЦК України та ч.2 ст. 372 ЦК України визначено правило, згідно з яким у разі поділу майна, що перебуває у спільній сумісній власності, чи виділу частки з нього, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно з ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Місцевий суд вірно вказав, що при вирішенні спору про поділ в натурі земельної ділянки, визначаючи варіанти такого поділу, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого відсутні підстави, він ухвалює рішення про застосування саме такого варіанту поділу. Якщо ж відсутній погоджений або встановлений порядку користування земельною ділянкою, то суд здійснює поділ в натурі земельної ділянки з дотриманням розміру часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Аналіз змісту норм ст.120 ЗК України та ст. 377 ЦК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість їх положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Визначальним для виділу частки або поділу земельної ділянки в натурі, яка перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

При цьому колегія суддів враховує, по справі проведено будівельно-технічне дослідження № 05-ЕД/2020 від 14 серпня 2021 року, яким надані можливі варіанти поділу земельної ділянки відповідно до часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпечення вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном та додано схеми варіантів поділу земельної ділянки.

Визначені варіанти відповідають нормам чинного законодавства.

Посилання позивача на те, що частина визначених варіантів визначених експертом унеможливлюють заїзд з вулиці Зоряна, спростовуються, оскільки заїзд до земельних ділянок із АДРЕСА_1 для сторін за кожним із варіантів є спільним, в тому числі і за варіантом №2.

Судовий експерт здійснив дослідження з урахуванням норм ДБН, що не було спростовано сторонами.

Місцевий суд помилково вказував на те, що частина запропонованих варіантів не відповідають вимогам ДБН, щодо під`їздних шляхів пожежних машин, зокрема п.5.1.1 ДБН В. 2.3-5:2018 та п.8.2 ДБН В.1.1.7-2016, оскільки вказаних порушень встановлено не було, що зокрема підтверджується висновками експерта.

Колегія суддів зауважує, що в даному випадку враховувало під`їзд до основної споруди, що було вірно вказано експертом.

Таким чином кожним із варіантів передбачено поділ земельної ділянки відповідно до часток, у відповідності до вимог законодавства.

Колегія суддів вважає за необхідне врахувати, що варіант №6, на який посилається ОСОБА_2 , передбачає виділення значної частини земельної ділянки у спільне користування.

При цьому вищевказана частина спільної ділянки проходить через ділянку, яку пропонується виділити ОСОБА_1 , що буде створювати значні перешкоди у користуванні, унеможливлює забезпечення вільного користування співвласником земельною ділянкою.

Крім того, в судовому засіданні було з`ясовано, що наявність значної частини земельної ділянки у спільному користуванні призведе до виникнення протиріч між сторонами, задля уникнення яких вони звернулись із відповідними позовами.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, про необхідність виділення земельної ділянки сторонам в натурі відповідно до варіанту № 2 додатку № 2 висновку експерта № 05-ЕД/2020 від 14 серпня 2020 року, що відповідатиме вимогам чинного законодавства та забезпечить вільне користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Відповідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що місцевим судом було невірно з`ясовано обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення первісного позову та задоволення зустрічного позову в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог .

Враховуючи, що між сторонами поділено спірну земельну ділянку, у відповідності до наданого первісним позивачем висновку, судові витрати здійснені в ході розгляду справи сторонами мають бути поділені між сторонами в рівних частинах.

ОСОБА_2 здійснив судові витрати в розмірі 10360 грн., аОСОБА_1 здійснила судові витрати в розмірі 1261,21 грн., тому 4549,4 грн. ((10360+1261,21/2)-1261,21) мають бути відшкодовані позивачу за первісним позовом.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 29 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки і розподіл земельної ділянки в натурі, задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки і виділ земельної ділянки в натурі, задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,1017 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована в по АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1017 га в натурі відповідно до варіанту № 2 додатку № 2 висновку експерта № 05-ЕД/2020 від 14 серпня 2020 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,1017 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована в по АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1017 га в натурі відповідно до варіанту № 2 додатку № 2 висновку експерта № 05-ЕД/2020 від 14 серпня 2020 року.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 4549 (чотири тисячі п`ятсот сорок дев`ять) грн. 40 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «21» грудня 2021 року.

Головуючий

Судді: