Справа № 473/1279/19
УХВАЛА

іменем України

"20" грудня 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання Кріпак Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області скаргу ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про закінчення виконавчого провадження,

встановив:

в листопаді 2021 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, поданою в її інтересах адвокатом Вуїв Оксаною Вікторівною, на постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про закінчення виконавчого провадження № 62905003 від 01 лютого 2021 року.

В обґрунтування скарги зазначено, що в провадження відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження з примусового виконання постанови Миколаївського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року, відповідно до якої на Бузьку сільську раду Вознесенського району Миколаївської області було покладено обов`язок розглянути звернення ОСОБА_1 про затвердження технічної документації на земельну ділянку та прийняти рішення відповідно до вимог закону. Вказане виконавче провадження було закінчено на підставі п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до постанови від 01 лютого 2021 року. Проте вказану постанову заявниця вважала незаконною, оскільки рішення суду не виконано (заяви ОСОБА_1 не були розглянуті на пленарному засіданні сільської ради та не було прийнято відповідне рішення).

В зв`язку з чим заявниця просила скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про закінчення виконавчого провадження № 62905003 від 01 лютого 2021 року, зобов`язавши останнього поновити відповідне виконавче провадження.

Крім того, посилаючись на те, що копію постанови про закінчення виконавчого провадження заявниця не отримувала та про закінчення виконавчого провадження дізналася лише 24 листопада 2021 року, остання просила поновити строк для звернення з даною скаргою до суду.

В судове засідання представник заявниці ОСОБА_1 адвокат Вуїв О.В. не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, скаргу підтримала, просила задовольнити.

Представник Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд скарги без його участі, в її задоволенні просив відмовити. При цьому, в письмових поясненнях на адресу суду вказував на необґрунтованість скарги ОСОБА_1 , оскільки оскаржувана постанова була прийнята правомірно, в межах повноважень державного виконавця. Водночас заявницею пропущено строк для звернення з даною скаргою до суду. Поважних причин для його поновлення не наведено та не надано доказів на їх підтвердження.

Дослідивши матеріали скарги, суд прийшов до наступного.

Зокрема судом встановлено, що постановою Миколаївського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року Бузьку сільську раду було зобов`язано розглянути звернення ОСОБА_1 від 21 серпня 2018 року, 26 лютого 2019 року про затвердження технічної документації щодо земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1259 га, яка призначена для будівництва та обслуговування господарських будівель та споруд, та прийняти рішення відповідно до вимог закону.

Виданий на підставі вказаної постанови виконавчий лист був пред`явлений до примусового виконання до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Згідно постанови головного державного виконавця від 28 серпня 2021 року було відкрито виконавче провадження № 62905003.

В подальшому, в зв`язку з надходженням від Бузької сільської ради висновку постійної комісії сільської ради від 09 жовтня 2020 року «Про розгляд заяви ОСОБА_1 від 26.02.2019 року, 21.08.2018 року» відповідні звернення ОСОБА_1 були розглянуті, в зв`язку з чим постановою головного державного виконавця від 01 лютого 2021 року виконавче провадження було закінчено на підставі п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

В цей же день, як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), Бузької сільської ради (Миколаївська область, Вознесенський район, с. Бузьке, пл. Центральна,1), Миколаївського апеляційного суду (перенаправлено останнім до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області) були надіслані вищевказані постанови, також виконавчий лист останньому адресату. Виконавчий лист знаходиться в матеріалах справи.

За змістом ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» направлення обумовленої кореспонденції рекомендованим поштовим відправленням не передбачено.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За змістом ст. 447 ЦПК України, роз`яснень, наведених у п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ст.126 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Разом з тим, виходячи з системного аналізу норм процесуального закону, поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Необхідно виходити не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

Зазначені обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

При цьому, незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 мала можливість в розумні інтервали часу вживати заходів, щоб дізнатись про стан виконавчого провадження, стороною якого вона є, в том числі за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження з використанням наявного у неї ідентифікатора доступу.

Отже, наведені заявницею причини пропуску строку на звернення до суду з відповідною скаргою не перебувають у площині поважних причин, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто такими, що не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду в строк, визначений законом.

Тому, підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на подання скарги відсутні, скарга останньої підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст.258-260, 449-453 ЦПК України, суд

постановив:

у задоволення заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на подання скарги відмовити.

Скаргу ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про закінчення виконавчого провадження залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлеоно 22.12.2021 року.

Суддя Л.В.Лузан