Справа № 266/6673/21
Провадження № 2-о/266/247/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого - судді Федотової В.М.,

за участю секретаря Петрухіної Т.Л.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ,заінтересована особа: Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності свідоцтва про народження.

В обґрунтування заявлених вимог заявниця зазначала, що в її свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 від 16.10.1964року допущено помилку,а саме в графі мати вказано « ОСОБА_2 » замість вірного « ОСОБА_3 ». Внаслідок такої помилки виникла невідповідність між документами. У зв`язку з чим заявниця просила суд встановити факт належності їй трудової книжки свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16.10.1964року.

Ухвалою суду від 29.11.2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Заявниця ОСОБА_1 до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала.

Заінтересована особа представник Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надав заяву про розгляд заяви без її участі, вирішення питання залишив на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Крім того, відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до копії свідоцтва про народження заявника серії НОМЕР_1 від 16 жовтня 1964 року, батьками заявниці є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .(а.с.8).

Згідно копії свідоцтва про укладання шлюбу серії НОМЕР_2 від 11.11.1989 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 уклади шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №97. Після укладання шлюбу, ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_8 .(а.с. 9).

Крім того, заявниця на підтвердження надала копію свідоцтва про народження своєї сестри ОСОБА_9 серії НОМЕР_3 від 02.10.1961 року, згідно якого її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_10 . (а.с. 22).

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Заявниця не має можливості одержати новий чи внести зміни в наявний документ через те, що законодавством не передбачена така можливість.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 від 16.10.1964 року, допущено помилку у написанні ім`я матері заявниці, а саме неправильно зазначено « ОСОБА_11 » замість правильного « ОСОБА_3 », тому суд засвідчує факт належності вказаного документа ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.81,259,263-265,268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності свідоцтва про народження- задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16.10.1964 року, де в графі мати вважати вірним ім`я « ОСОБА_3 ».

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарг подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Федотова В. М.