ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2021 року про повернення заяви заявникові у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», третя особа - Моторне (транспортне) страхове бюро України, про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТДВ «Міжнародна страхова компанія», третя особа - Моторне (транспортне) страхове бюро України про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою повернуто заявникові.

Не погодившись з даною ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Повертаючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що зміст та вимоги поданої заяви вже були розглянуті Бабушкінським районним судом м.Дніпропропетровська, про що постановлено відповідні ухвали від 15.11.2021 року та 19.11.2021 року; судом зазначено, що вказані дії заявника свідчать про зловживання процесуальними правами, а тому прийшов висновку, що до таких дій мають бути застосовані наслідки ст. 44 ЦПК України.

Однак, колегія суддів не погоджується із даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Зміст і форма заяви про забезпечення позову, а також інші вимоги до неї визначені ст.151 ЦПК України.

За умовами ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин.

За умовами ч. ч. 3, 4 ст. 44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Зловживання процесуальними правами - цивільне процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників цивільного процесу (їх представників), що спричиняють порушення процесуальних прав інших учасників цивільного процесу (їх представників), з метою перешкоджання гарантованому у п.1 ст.6 ЄКПЛ правосуддю, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом).

Зловживання правами характеризуються умислом порушити порядок цивільного судочинства.

Характерними ознаками зловживання процесуальними правами є: формальне, непропорційне використання процесуального права всупереч легітимній меті, з якою це право встановлено нормами цивільного процесуального права, недобросовісність дій, умисний характер, завідома несумлінність.

Основна ознака зловживання процесуальними правами полягає в тому, що дії, які її складають, вчиняються з видимістю реалізації законних прав особи.

Механізм зловживання процесуальними правами полягає в тому, що особа, яка бажає мати певний результат, вчиняє процесуальні дії, зовні схожі на ті юридичні факти, з якими пов`язується настання необхідного результату. Однак, такі дії мають повністю штучний характер, хоча зовні протікають в межах правового поля, а насправді ними заподіюється шкода інтересам інших учасників процесу та взагалі інтересам правосуддя.

У п.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 по справі № 199/6713/14-ц касаційний суд зазначив, що зловживання процесуальним правом є такі дії, що суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (п.2 і п.11 ч.3 ст.2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 1 та ч. 2 вказаної статті).

Із матеріалів справи вбачається, а саме з заяви, поданої 12.11.2021 року, заявник просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно відповідачів ОСОБА_2 та ТДВ Міжнародна страхова компанія, та заборони відповідачам та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження рухомого та нерухомого майна відповідача ОСОБА_2 , а саме укладати договори щодо його відчуження, передачу в заставу, проводити реєстрацію та перереєстрацію права власності, та вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в національній валюті та/або іноземній валюті, які належать відповідачу ТДВ Міжнародна страхова компанія в межах ціни позову - 322 263,52 грн.

Як вбачається із заяви, поданої 17.12.2021 року, заявник просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно відповідача ОСОБА_2 в межах позовних вимог на загальну суму 193 072,79 грн, та вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, грошові кошти в національній валюті та/або іноземній валюті, які належать відповідачу ТДВ Міжнародна страхова компанія в межах позовних вимог на загальну суму 121 500,00 грн.

Проте, як вбачається із заяви, за розглядами якої постановлено оскаржувану ухвалу, заявник просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони вчиняти будь-які дії щодо продажу, дарування, зняття з обліку чи відчуження іншим шляхом транспортного засобу марки MERCEDES BENZ ATEGO 815L, який зареєстрований за відповідачем ОСОБА_2 , та вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТДВ Міжнародна страхова компанія, які наявні на всіх банківських рахунках, що належать останньому, в межах розміру позовних вимог на суму 121 500,00 грн.

Колегія суддів вважає, що зміст та вимоги, поданої 22.11.2021 року заяви про забезпечення позову, не тотожні з раніше поданими 12.11.2021. та 17.11.2021 року заявами, тому висновок суду першої інстанції з приводу того, що вказані дії заявника свідчать про зловживання процесуальними правами, а зміст заяви про забезпечення позову зводиться до незгоди з раніше прийнятими ухвалами про відмову у задоволенні заяв є помилковим.

Тому, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції без достатніх правових підстав постановлена оскаржувана ухвала, яка порушує права заявника на судовий захист, передбачений цивільним процесуальним законодавством України.

Відповідно до положень ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2021 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С.Городнича

Судді: О.В.Лаченкова

М.Ю.Петешенкова