Провадження № 2-з/359/16/2021
Справа № 359/1144/21
УХВАЛА

Іменем України

26 лютого 2021 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Яковлєва Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ :

10 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, якою просить вжити заходи забезпечення позову шляхом постановлення рішення, яким вирішити відібрати дитину - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у її батька, який викрав дитину і повернути за попереднім місцем проживання разом з матір`ю - ОСОБА_1 .

Заяву обґрунтовано тим, що позивачем подано до суду позовну заяву до ОСОБА_3 про відібрання дитини, повернення її за попереднім місцем проживання та про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею, у зв`язку з тим, що має місце ситуація фактичного викрадення батьком дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 09 жовтня 2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано та визначено місце проживання дитини ОСОБА_2 після розірвання шлюбу разом з матір`ю. Зважаючи на вказане, заявник вважає за необхідне, щоб суд негайно постановив рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Дана заява про забезпечення позову передана згідно журналу реєстрації вхідної кореспондент-ції суду на розгляд судді Яковлєвій Л.В. 11 лютого 2021 року.

У зв`язку з перебуванням судді Яковлєвої Л.В. тривалий час на лікарняному, розгляд заяви про забезпечення позову проводиться у перший робочий день після виходу з лікарняного.

Згідно положень ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вказане, розгляд заяви в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України проводиться судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, мотиви і обґрунтування заяви, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 ст.149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову.

Відповідно п.3 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. (ч.ч. 2, 3 ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Відповідно роз`яснень Пленум Верховного Суду України п.4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову застосовуються, якщо існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; вжиття заходів забезпечення повинно бути доцільним. Відповідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Судом встановлено, що заяву про забезпечення позову позивачем ОСОБА_1 подано разом із позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа : Служба у справах дітей та сімї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про відібрання дитини, повернення її за попереднім місцем проживання та про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею.

Ухвалою суду від 26 лютого 2021 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання на 12 квітня 2021 року.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За змістом правового висновку Верховного суду, викладеного у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц, заява про забезпечення позову повинна бути обґрунтованою, а доводи, викладені в ній свідчити про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

З заяви про забезпечення позову обставин вбачається, що між сторонами існує спір щодо дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачем однією з позовних вимог вказано - негайно постановити рішення про відібрання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повернення її за попереднім місцем проживання разом зі свою матір`ю - ОСОБА_1 .

Разом з тим, згідно ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Тобто, вимоги за заявою про забезпечення позову та один з пунктів прохальної частини позову ОСОБА_1 є тотожними, а тому, у разі задоволення заяви та забезпечення позову у такий спосіб, суд фактично вирішить частину позовних вимог без розгляду справи по суті. Наведене слугує безумовною підставою для відмови у задоволенні заяви позивача.

Крім того, заявником не наведено посилань та обґрунтувань на підтвердження того, що існують обставини, які істотно можуть ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ОСОБА_1 ..

Доводи ж заявника, викладені у заяві про забезпечення позову, підлягають оцінці судом під час розгляду цивільної справи по суті.

Відтак, враховуючи предмет і підстави позову, який позивач просить забезпечити, і вказаний нею захід забезпечення, суд не вбачає підстав для задоволення такої заяви.

За таких умов, суд приходить до обґрунтованого висновку про відсутність підстав та ризиків, визначенихст.149 ЦПК України визначених і доведених для забезпечення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, 112, 76-81, 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України, п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», п.1 ст.6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали суду невідкладно направити заявнику.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: http://bpm.ko.court.gov.ua/sud1005.

Суддя Яковлєва Л.В.