Справа № 352/1782/19
Провадження № 2/352/66/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Гундич Г.В.

представників сторін Горина В.М., Ясінця В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - приватний нотаріус Тисменицького районного нотаріального округу Угорчак Наталія Михайлівна, про визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача - адвокат Горин В.М. 05.09.2019 р. звернувся до суду з позовом до відповідачів - Івано-Франківського МВ ДВСГТУЮ в Івано-Франківській області, ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, у якому просив: 1) визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, видане приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Угорчак Н.М. 26.02.2015 р. за реєстровим номером 315; 2) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Тисменицького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Угорчак Н.М. індексний номер 19641795 від 26.02.2015 р.

Ухвалою суду від 26.02.2020 р. до участі у розгляді справи залучено правонаступника відповідача - Івано-Франківського МВ ДВСГТУЮ в Івано-Франківській області, яким є Івано-Франківський МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Заявлений позов обґрунтовано тим, що згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки № ДО322 від 01.08.2006 р., посвідченого приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Строєвим О.С., позивачка ОСОБА_1 набула у власність у ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,1008 га з кадастровим номером :12:188:0043 для індивідуального житлового будівництва, що розташована в масиві «Боднарчик» с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області. На підставі договору купівлі-продажу позивачка отримала державний акт серії ЯД № 891235 на право власності на земельну ділянку від 15.08.2006 р. У серпні 2019 р. позивачка, звернувшись до адвоката Горина В.М. для отримання консультації щодо розроблення проектної документації для початку будівництва житлового будинку на належній їй земельній ділянці, з отриманого адвокатом витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :12:188:0043 довідалась, що дана земельна ділянка вже їй не належить, власником є відповідач ОСОБА_2 . Відповідно до отриманої адвокатом інформації від 13.08.2019 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта власником об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 58 - земельної ділянки з кадастровим номером :12:188:0043 площею 0,1008 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в масиві «Боднарчик» с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області, є відповідач ОСОБА_2 ; підстава виникнення права власності - свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія та номер 315, видане 26.02.2015 р. приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Угорчак Н.М.; підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Тисменицького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Угорчак Н.М. індексний номер 19641795 від 26.02.2015 р. У позивачки ніколи не було жодних боргових зобов`язань та відносин з органами ДВС, будь-які стягнення щодо неї та її близьких родичів не проводились, земельна ділянка в іпотеку не передавалась. Позивачка вважає, що продаж належної їй земельної ділянки відбувся протиправним шляхом, що могло статись завдяки халатності з боку державного виконавця або внаслідок умисних шахрайських дій, спрямованих на незаконне заволодіння її земельною ділянкою.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав і пояснив, що власником спірної земельної ділянки спочатку був ОСОБА_5 , що посвідчувалось державним актом серії ІФ № 062268 від 21.06.2005 р., який згідно договору купівлі-продажу від 25.10.2005 р. відчужив земельну ділянку ОСОБА_3 , а останній 01.08.2006 р. продав земельну ділянку позивачці. Тому у 2015 р. відповідач ОСОБА_2 не міг набути права власності на спірну земельну ділянку, яка не була реалізована з прилюдних торгів, у рахунок погашення боргу ОСОБА_5 перед ним. Щодо заявленого відповідачем спливу позовної давності зазначив, що позивачці, яка постійно, починаючи з 2008 р. по даний час, проживає в Іспанії, де має офіційний дозвіл на проживання, не було відомо про порушення у лютому 2015 р. її права власності на спірну земельну ділянку; про порушення свого права та про особу, яка його порушила, позивачка дізналась у 2019 р. Просив позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Ясінець В.П. у судовому засіданні позов не визнав з підстав, зазначених у відзиві, посилаючись на те, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :12:188:0043 площею 0,1008 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в масиві «Боднарчик» с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області, належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі свідоцтва від 26.02.2015 р., виданого приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Угорчак Н.М., яке отримане відповідачем у зв`язку з тим, що не відбулись торги з реалізації майна боржника ОСОБА_5 , та відповідач виявив бажання залишити за собою непродане майно у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 перед ним. Незрозуміло, яким чином у ОСОБА_5 залишився державний акт на земельну ділянку, якщо він продав її ОСОБА_3 , цей державний акт мав бути вилучений нотаріусом. Відповідач є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки, він не порушував права позивачки, це право порушене виконавчою службою. Крім того, позивачка пропустила строк загальної позовної давності, оскільки інформація про те, що відповідач є власником спірної земельної ділянки є у відкритому доступі з 26.02.2015 р., позивачка могла вільно і безперешкодно одержати ці відомості. Просив відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача - Івано-Франківського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлений належним чином, не повідомив суду про причини неявки свого представника в судове засідання, не скористався своїм правом на подання відзиву.

Третя особа - приватний нотаріус Тисменицького районного нотаріального округу Угорчак Н.М. у судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, не повідомила суду про причини неявки, не подала пояснення щодо позову.

Ухвалою суду від 09.09.2019 р. частково задоволено заяву позивачки про забезпечення позову, накладено арешт на спірну земельну ділянку з кадастровим номером :12:188:0043 площею 0,1008 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в масиві «Боднарчик» с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області.

Ухвалою суду від 21.11.2019 р. задоволено клопотання представника позивача про витребування у приватного нотаріуса Тисменицького районного нотаріального округу Угорчак Н.М. засвідчених копій постанови державного виконавця та акту державного виконавця, на підставі яких нотаріусом видано оспорюване свідоцтво від 26.02.2015 р.

Заслухавши вступне слово представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 із серпня 2006 р. є власником земельної ділянки з кадастровим номером :12:188:0043 площею 0,1008 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в урочищі «Боднарчик» с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області.

Позивачка придбала вказану земельну ділянку у ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки за реєстровим № ДО322 від 01.08.2006 р., посвідченого приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Строєвим О.С. (а.с.5-6). На підставі договору купівлі-продажу позивачка отримала державний акт серії ЯД № 891235 на право власності на земельну ділянку від 15.08.2006 р. (а.с.7).

Тоді ж 15.08.2006 р. проведено державну реєстрацію земельної ділянки, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.8).

У відповідності з вимогами п.«а» ч.1 ст.81 чинного ЗК України (у редакції станом на час набуття позивачкою права власності на спірну земельну ділянку) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами.

Згідно ч.1 ст.125 чинного ЗК України (у вказаній редакції) право власності на земельну ділянку виникало після одержання її власником документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та його державної реєстрації.

Відповідно до вимог ч.1 ст.126 чинного ЗК України (у вказаній редакції) право власності на земельну ділянку посвідчувалося державним актом, форма якого затверджувалась Кабінетом Міністрів України.

З наданої представником позивача копії технічного звіту про виконані роботи по підготовці та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 (а.с.132-144) встановлено, що останній купив спірну земельну ділянку з кадастровим номером :12:188:0043 згідно договору купівлі-продажу (а.с.136-137) за реєстровим № 3473 від 25.10.2005 р., посвідченого приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Секретою І.І., у ОСОБА_5 , право власності якого на земельну ділянку посвідчувалось державним актом серії ІФ № 062268 від 21.06.2005 р. (а.с.138-139).

Судом встановлено, що відповідно до постанови державного виконавця ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 04.11.2013 р. (а.с.91) та акту державного виконавця від 04.11.2013 р. (а.с.90) під час примусового виконання виконавчого листа Яремчанського міського суду Івано-Франківської області № 2-251 від 30.01.2012 р. про стягнення з боржника ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 боргу на загальну суму 2074872 грн. не відбулися троє прилюдних торгів з реалізації земельної ділянки з кадастровим номером :12:188:0043 площею 0,1008 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в урочищі «Боднарчик» с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області, яка належить ОСОБА_5 згідно державного акту серії ІФ № 062268 від 21.06.2005 р. З огляду на згоду стягувача ОСОБА_2 не реалізовану з прилюдних торгів земельну ділянку передано останньому у рахунок погашення боргу ОСОБА_5 за ціною 116333 грн. Акт державного виконавця є підставою для видачі нотаріусом стягувачу ОСОБА_2 свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, якщо вони не відбулися.

На підставі акту державного виконавця ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції від 04.11.2013 р. приватний нотаріус Тисменицького районного нотаріального округу Угорчак Н.М. 26.02.2015 р. видала свідоцтво за реєстровим № 315 (а.с.53), згідно якого посвідчила, що ОСОБА_2 належить на праві власності земельна ділянка площею 0,1008 га з кадастровим номером :12:188:0043 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в урочищі «Боднарчик» с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області, вартістю 116333 грн., яка не реалізована з прилюдних торгів, і стягувач ОСОБА_2 виявив бажання залишити за собою не продане майно, що раніше належало ОСОБА_5 на підставі державного акту серії ІФ № 062268 від 21.06.2005 р.

Згідно наданого відповідачем витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.02.2015 р. (а.с.54) власником об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 58 - земельної ділянки з кадастровим номером :12:188:0043 площею 0,1008 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в масиві «Боднарчик» с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області, є відповідач ОСОБА_2 ; підстава виникнення права власності - свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія та номер 315, видане 26.02.2015 р. приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Угорчак Н.М.; підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Тисменицького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Угорчак Н.М. індексний номер 19641795 від 26.02.2015 р.

Аналогічні відомості містяться у наданій представником позивача інформації від 13.08.2019 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта (а.с.10).

Вказані свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо вони не відбулися, на ім`я відповідача ОСОБА_2 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності відповідача на спірну земельну ділянку оспорюються позивачкою ОСОБА_1 у рамках даної цивільної справи.

З урахуванням встановлених у рамках розгляду даної справи обставин суд вважає, що оспорюваним свідоцтвом про придбання майна з прилюдних торгів, якщо вони не відбулися, виданим приватним нотаріусом на підставі акту державного виконавця від 04.11.2013 р., при цьому державним виконавцем не перевірено обставини щодо належності боржнику спірної земельної ділянки на час передачі її стягувачеві у рахунок погашення боргу, та оспорюваним рішенням державного реєстратора - приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності відповідача на спірну земельну ділянку порушено право власності позивачки на спірну земельну ділянку, яке є первинним.

Частиною першоюст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК україни, ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Під захистом права розуміється застосування державою примусу, спрямоване на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною, внаслідок чого відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб'єкта, компенсація витрат, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Спосіб захисту права чи інтересу може бути визначено як вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи результату, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

При цьому спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб'єкт захисту (позивач), вважаючи, що у такий спосіб буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Таким чином, належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

У рішенні від 31.07.2003 р. у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Так, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній до 16.01.2020 р., яка діяла на час звернення до суду з даним позовом) було унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування. Зокрема, за змістом зазначеної норми у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Проте, згідно із Законом України від 05.12.2019 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16.01.2020 р., статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції. Відповідно до абз. 1, 2, 3 частини 3 вказаної норми (у редакції, чинній з 16.01.2020 р.) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини ст.37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції, на відміну від положень ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, належними нині способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав.

При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов'язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Такі правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 р. у справі № 916/2464/19, у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 р. у справі № 352/1021/19, які згідно ч.4 ст.263 ЦПК України мають враховуватись судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до вимог ч.1 ст.78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

У відповідності з вимогами ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно ч.1 ст.153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу є додатковою статтею Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про визнання недійсним отриманого відповідачем свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, якщо вони не відбулися, та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності відповідача на спірну земельну ділянку, які є належним і ефективним способом захисту порушеного первинного права власності позивачки на спірну земельну ділянку.

Суд критично оцінює твердження відповідача про пропущення позивачкою загальної позовної давності, оскільки інформація про те, що відповідач є власником спірної земельної ділянки є у відкритому доступі з 26.02.2015 р., позивачка могла вільно і безперешкодно одержати ці відомості. При цьому суд враховує, що позивачка протягом тривалого часу, починаючи з 2008 р. по даний час, постійно проживає за межами України - в Іспанії, де має офіційний дозвіл на проживання, що підтверджується відповідними письмовими доказами (а.с.68-69), тому їй не було і не могло бути відомо про порушення у лютому 2015 р. її права власності на спірну земельну ділянку; про порушення свого права та про особу, яка його порушила, позивачка дізналась влітку 2019 р.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 р. у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 78, 81, 125, 126, 152, 153 ЗК України, ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Івано-Франківського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - приватний нотаріус Тисменицького районного нотаріального округу Угорчак Наталія Михайлівна, про визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень задоволити.

Визнати недійсним свідоцтво, видане приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Угорчак Наталією Михайлівною 26 лютого 2015 року за реєстровим номером 315, про належність ОСОБА_2 на праві власності земельної ділянки площею 0,1008 га з кадастровим номером :12:188:0043 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в урочищі «Боднарчик» с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області, яка не реалізована з прилюдних торгів.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Тисменицького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Угорчак Наталії Михайлівни індексний номер 19641795 від 26 лютого 2015 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Представник позивача: Горин Василь Миколайович , м. Івано-Франківськ с. Хриплин, вул. Автоливмашівська, 110.

Відповідачі: Івано-Франківський міський відділ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, 45, ;

ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник відповідача: Ясінець Василь Петрович , АДРЕСА_3 .

Третя особа: приватний нотаріус Тисменицького районного нотаріального округу Угорчак Наталія Михайлівна, м. Тисмениця, вул. Галицька, 20Б, Івано-Франківської області.

Повне судове рішення складено 26.02.2021 р.

Суддя М.М.Хоминець