Справа № 209/3588/19
Провадження № 2/209/28/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбара Г.А.

за участі: секретаря Кулік О.О.,

представника позивачки - адвоката Пипи А.О.,

відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та їх представника - адвоката Фесюка Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - ОСОБА_4 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом та, уточнивши свої позовні вимоги, просить суд:

- Встановити факт проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з грудня 2014 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

2. Визнати спільною сумісною власністю померлого ОСОБА_5 та ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 14000 доларів США, що станом на 28 жовтня 2019 року за офіційним курсом НБУ (2517,4116 гривень за 100 доларів США), складає 352437,62 грн., які передані ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за розпискою від 19 серпня 2018 року.

В обґрунтування позову зазначила, що вона, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в період з квітня 2011 року по 30 серпня 2019 року проживали разом однією сім`єю у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, підтримували близькі стосунки, вели спільний побут та господарство, мали спільний бюджет із взаємними правами та обов`язками чоловіка та жінки. Вони фактично проживали разом однією сім`єю в будинку, що належав на праві приватної власності ОСОБА_5 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 . Під час проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 , у них народилося двоє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, в яких ОСОБА_5 записаний батьком дітей.

Для неї, її друзів та знайомих та для родичів, друзів та знайомих ОСОБА_5 вони з ним перебували у фактичних шлюбних відносинах та були для всіх подружжям. Вони відзначали разом сімейні свята, проводили сімейні дозвілля. За час їх сімейного життя вони за спільні кошти набували майно, укладали щодо майна договори на його обслуговування, спільно приймали участь у витратах на утримання майна та житла, а також разом облаштовували сімейний побут та затишок, здійснювали інші спільні дії в інтересах сім`ї. Також здійснювали неодноразові поїздки до близьких родичів з обох сторін, спільних друзів, разом відпочивали на курортах України та за кордоном. Їх сімейне життя було побудоване на взаємній повазі та щирому коханні, вони турбувалися один про одного, стежили за станом здоров`я один одного та дітей. Факт її проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 підтверджується наданими нею доказами: спільними фото з різних свят, днів народження, річниць, з пологового будинку, на яких зображені вона та ОСОБА_5 , як люди, які перебувають в близьких відносинах, бо обнімають одне одного, з любов`ю дивляться одне на одного; скріншотами спільних фото із зазначенням дати та часу знімку, розміщених на її сторінках соціальної мережі «INSTAGRAM»; наявністю у неї, ОСОБА_3 , всіх оригіналів особистих документів ОСОБА_5 (паспортів, свідоцтв, атестатів, медичних карток, банківських договорів та карток, розписок; тощо), які також додаються до цієї Заяви; скріншотами переписки у засобах телефонного, електронного зв`язку (sms- повідомлення через додаток - месенджер «VIBER»); штампами про перетинання кордону у закордонних паспортах на відпочинок у один і той же час. Крім того, факт їх спільного проживання однією сім`єю, характер їх відносин, місце та час проживання однією сім`єю, можуть підтвердити свідки. В період фактичних шлюбних відносин та проживання однією сім`єю, ні вона, позивачка, ні ОСОБА_5 , не перебували у зареєстрованому шлюбі з іншими особами.

Факт їх спільного проживання не може бути підтверджений в позасудовому порядку, бо ОСОБА_5 помер насильницькою смертю. Так, 31 серпня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за № 0000233 за правовою кваліфікацією - ч.1 ст. 115 КК України. Згідно витягу з ЄРДР, 31 серпня 2019 року до Онуфріївського ВП ГУНП в Кіровоградській області надійшло анонімне повідомлення про те, що 30 серпня 2019 року ОСОБА_5 у вечірній час на власному автомобілі марки «CHERY А13», реєстраційний номер НОМЕР_4 , поїхав до с. Куцеволівка, Онуфріївського району, Кіровоградської області, де мав забрати борг у свого знайомого ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_5 не відповідає на телефонні дзвінки. Вжитими першочерговими розшуковими заходами встановити місцезнаходження ОСОБА_5 та місцезнаходження його автомобіля не виявилося можливим, а тому є підстави вважати, що відносно нього вчинено злочин. У жовтні 2019 року тіло ОСОБА_5 було знайдене та встановлено факт смерті, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 , виданим 05 листопада 2019 року Дніпровським районним у місті Кам'янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, про що 21 жовтня 2019 року складено відповідний актовий запис №797.

Встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 необхідно для розподілу спільно набутого майна, придбаного у період спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на все належне йому майно. Спадкоємцями померлого ОСОБА_5 є його двоє дітей та його батьки - відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Відповідачам було достовірно відомо про факт проживання її та їх сина однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ведення ними спільного господарства, придбання ними в спільну власність майна. Проте, з невідомих їй підстав, вони вважають, що вона не має ніяких підстав на майно, що залишилось після їх померлого сина. Вони виселили її з дітьми з будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який належав ОСОБА_5 , в якому вони разом з померлим та дітьми мешкали весь час. Отже, між нею та відповідачами вбачається спір про право з приводу спадкового майна померлого ОСОБА_5 , а саме: визначення обсягу спадкового майна та частки майна, яке мають право спадкувати відповідачі.

За час її спільного проживання з ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу ними були накопичені грошові кошти, що були їх спільним сімейним бюджетом, і які вони в сумі 14000 доларів США, що станом на 28 жовтня 2019 року за офіційним курсом НБУ (2517,4116 гривень за 100 доларів США) складає 352437,62 грн., вони надали в борг ОСОБА_4 , на підтвердження чого 19 серпня 2018 року ОСОБА_4 була надана письмова розписка, в якій він зобов`язався повернути грошові кошти до 01 вересня 2018 року. До теперішнього часу ОСОБА_9 борг не повернув.

Таким чином, всі вказані нею у позові обставини та надані докази підтверджують факт спільного проживання її, ОСОБА_3 , та ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу протягом тривалого часу, під час яких в них народилося двоє дітей, вони спільно набули у власність як рухоме так і нерухоме майно, а тому вона вважає, що вона правомірно звернулася до суду з цим позовом про встановлення факту спільного проживання та визнання майна їх спільною сумісною власністю.

Відповідачі надали відзив на позовну заяву ( а.с.46), де зазначили, що позовні вимоги вони не визнають в повному обсязі, оскільки обставини, на які посилається позивачка, не відповідають фактичним, а є надуманими та спотвореними. Так, посилання в позові на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в період з квітня 2011 року по серпень 2019 року проживали разом однією сім`єю у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу та на те, що під час проживання однією сім`єю у них народилося двоє дітей, не відповідають дійсності, оскільки в той час, коли їх син вперше познайомився з позивачкою, у неї вже була дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , і в свідоцтві про народження дитини були вказані інші прізвище та по батькові. Проте вони не можуть довести письмовими доказами, хто саме був вказаний батьком дитини при реєстрації її народження, ОСОБА_5 був вказаний батьком ОСОБА_6 у свідоцтві про її народження, що було видано 18 липня 2017 року. Вони також не визнають, що позивачка з їх сином, нібито, накопичила грошові кошти в сумі 14000 доларів США, які були їх спільним бюджетом, і які вони надали в борг третій особі, бо позивачка не має жодного відношення до вказаної грошової суми і в неї відсутні будь-які права на ці кошти. Відповідачі згодні з тим, що їх син дійсно є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , але ця обставина не є підставою для задоволення позову. Просили відмовити в позові. Також повідомили про те, що вони очікують понести судові витрати в розмірі 8000 грн.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 13 січня 2020 року відкрито провадження у справі і постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 04 березня 2020 року залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та витребувано з Дніпровського районного в місті Кам`янське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції копію актового запису № 613 від 27 вересня 2011 року про народження ОСОБА_6 , із усіма внесеними до актового запису змінами та копіями документів, на підставі яких були внесені зміни до вказаного актового запису. Також задоволено клопотання представника позивачки про виклик в судове засідання свідків.

07 квітня 2020 року з Дніпровського районного в місті Кам`янське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до суду надійшли: копія актового запису № 613 від 27 вересня 2011 року на ОСОБА_6 , та копія заяви про визнання батьківства № 40/14.17-42 від 18 липня 2017 року, яка подана ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с. 64-66).

Ухвалою суді від 21 квітня 2020 року закрито підготовче провадження і справа призначена до розгляду по суті.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав пояснення щодо позову та щодо відзиву відповідачів, які були направлені йому разом з позовною заявою та доданими до неї документами, та не заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Виходячи з наведеного, відповідно до п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу в судовому засіданні за відсутності третьої особи.

Представник позивачки - адвокат Пипа О.О. у вступному слові стисло виклала зміст та підстави своїх позовних вимог щодо предмету позову та надала пояснення, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити. Також пояснила суду, що позивачка та ОСОБА_5 познайомилися у квітні 2012 року, а не в 2011 році, як помилково вказано у позовній заяві. Вони почали зустрічатися, а з грудня 2014 року стали спільно проживати однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, в належному ОСОБА_5 житловому будинку по АДРЕСА_2 . Позивачка мала малолітню дочку ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 . ОСОБА_5 не був її батьком, але згодом під час спільного проживання з позивачкою, в липні 2017 року, удочерив цю дитину, звернувшись до РАЦС з відповідною заявою, і до свідоцтва про народження дитини про нього були внесені відомості, як про батька дитини, якій було присвоєно прізвище « ОСОБА_13 » та по батькові « ОСОБА_13 ». ІНФОРМАЦІЯ_6 у позивачки та ОСОБА_5 народилася дитина ОСОБА_7 . Позивачка та ОСОБА_5 мешкали однією сім`єю, мали спільний побут, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Разом з ними мешкали їх діти. Надані до позову їх спільні фото, скріншоти їх переписки в соціальних мережах, копії їх закордонних паспортів зі штампами одночасного перетинання кордону 15 жовтня та 22 жовтня 2016 року свідчать про те, що позивачка та ОСОБА_5 були однією сім`єю, мешкали як чоловік та жінка, мали спільний побут, спільних дітей, разом відвідували свята та разом відпочивали під час відпусток. Те, що позивачка та ОСОБА_5 мешкали однією сім`єю також можуть підтвердити свідки, які викликані в судове засідання. Що стосується грошових коштів, то 14000 доларів США були передані ОСОБА_4 у борг позивачкою та ОСОБА_5 , тобто ними обома, і у борговій розписці, що власноручно написана ОСОБА_4 , позивачка вказана як свідок. Встановлення факту спільного проживання необхідно для визнання майна, набутого в період фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю її та ОСОБА_5 , що призведе до зменшення обсягу спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_5 , і відповідно зменшиться спадкова частка відповідачів, як спадкоємців першої черги після померлого ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_5 відповідачі вигнали позивачку разом з дітьми з будинку, де вони проживали за життя ОСОБА_5 . У позовній заяві допущено описку щодо дати, з якої позивачка та ОСОБА_5 стали спільно мешкати, помилково вказано 2011 рік, замість 2012 рік. Спочатку позивачка та ОСОБА_5 стали разом жити у квартирі по АДРЕСА_3 , яку орендувала позивачка, а оренду за цю квартиру сплачував ОСОБА_5 . Він офіційно не працював, вони мали дохід від процентів за надання грошових коштів у борг. Вони з ОСОБА_5 жили дружно, а речі вона почала збирати після смерті чоловіка, коли відповідачі стали виганяти її з дітьми з будинку.

Представник відповідачів - адвокат Фесюк Ю.А. у вступному слові стисло виклав свої заперечення проти позову, просив відмовити в його задоволенні. Також пояснив, що відповідачі погоджуються з тим, що їх син ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_7 , а також з тим, що їх син визнав себе батьком старшої дочки позивачки ОСОБА_13 , подавши відповідну заяву до РАЦС. Проте, відповідачі не визнають позов ОСОБА_3 , бо їх син ОСОБА_5 та позивачка не мешкали однією сім`єю, вони часто сварилися, разом жили періодично, а на час смерті сина позивачка вже зібрала свої речі та мала намір переселитися від нього. На теперішній час між позивачкою та відповідачами склалися напружені стосунки, позивачка перешкоджає відповідачам спілкуватися із їх онукою ОСОБА_7 . Відповідачі вважають, що відносини, які існували між позивачкою та ОСОБА_5 , не можна вважати проживанням однією сім`єю, без реєстрації шлюбу. Син відповідачів - ОСОБА_5 ні з ким не перебував у зареєстрованому шлюбі. Зі слів відповідачки ОСОБА_2 син працював в МЧС.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_18 надала показання про те, що вона добре знала ОСОБА_5 , з яким з дитинства дружив її чоловік. Приблизно 7-8 років назад ОСОБА_5 став зустрічатися з ОСОБА_3 і тоді вона з нею познайомилася. Вони часто спілкувалися, їздили один до одного у гості. ОСОБА_3 та ОСОБА_13 були у них з чоловіком на весіллі у 2015 році. Потім в неї, свідка, народилася дитина. ОСОБА_3 та ОСОБА_13 стали спільно проживати в двоповерховому будинку, що знаходиться в АДРЕСА_4 , який належав ОСОБА_5 . Точну адресу будинку вона не пам`ятає. Приблизно 5-6 років тому, тобто з часу коли старшій дочці позивачки, яку удочерив ОСОБА_5 , виповнилося 2-3 роки, ОСОБА_3 та ОСОБА_13 проживали спільно як чоловік та дружина, будували плани на майбутнє, хотіли поставити в будинку пластикові вікна. ОСОБА_3 постійно працювала вдома віддалено через мережу Інтернет, у неї було багато проектів. ОСОБА_5 працював на «Азоті». У травні 2019 року в них народилася дочка, а старшу дочку позивачки ОСОБА_5 удочерив. ОСОБА_3 та ОСОБА_13 були однією сім`єю. Їй невідомо, чи працював ОСОБА_13 перед смертю, і взагалі чим він заробляв на життя, хто з них розпоряджався бюджетом. Їй відомо, що ОСОБА_13 хотів купити ОСОБА_3 машину, а в нього самого був автомобіль марки Аудіо.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_23 надав показання про те, що він мешкає по АДРЕСА_5 . ОСОБА_5 був його другом з дитинства. Йому відомо, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з 2014 року проживали спільно. 05 квітня 2015 року вони разом були у нього на дні народження і в цей час вони проживали разом в будинку по АДРЕСА_2 , тобто були його сусідами. ОСОБА_13 удочерив старшу дочку позивачки, бо хотів мати дітей, а потім в них народилася спільна дитина. Вони разом купляли та продавали автомобілі, у 2016 році купили в м. Дніпро будинок, добудували його та продали. Потім будували інший будинок, але його не добудували. ОСОБА_3 та ОСОБА_13 жили як повноцінна сім`я, мали спільні речі. Він бував у них в гостях майже кожен тиждень. З 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 були весь час разом. ОСОБА_3 віддалено працювала через Інтернет мережу, мала Інтернет магазин, інші проекти та організовувала продажі. В якому розмірі ОСОБА_3 отримувала дохід від своєї роботи, йому невідомо. Між позивачкою та батьками ОСОБА_13 склалися трохи напружені стосунки, можливо це було пов`язано з тим, що ОСОБА_3 мала дитину від попередніх відносин. Зі слів позивачки йому, свідку, відомо, що десь у 2016-2018 роках батьки ОСОБА_5 подарували йому будинок, в якому він мешкав разом з ОСОБА_3 . Ті будинки, які ОСОБА_13 та ОСОБА_3 будували, а потім продавали, придбавалися на кошти ОСОБА_5 і ОСОБА_3 та за запозичені ним кошти. У нього, свідка, ОСОБА_13 також позичав кошти на придбання будинків, а потім віддавав борг. В позивачки та ОСОБА_13 був спільний бюджет, вони разом витрачали кошти і платили один за одного, разом купляли продукти. Він думає, що ОСОБА_3 також вкладала гроші в їх спільні з ОСОБА_13 проекти, будинки. Вона шукала покупців для продажу будинку в Дніпрі. ОСОБА_13 працював на «АЗОТ» інспектором по якійсь безпеці, рятувальником, а перед смертю був директором автошколи в Дніпрі. ОСОБА_5 давав людям гроші у борг під проценти. Після смерті ОСОБА_5 позивачка хвилювалася, боялася, бо все було пов`язано з ОСОБА_13 . Позивачка переїхала з будинку, де вони мешкали разом з ОСОБА_13 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_24 надав показання про те, що він давно знав ОСОБА_5 , вони були друзями, ходили один до одного у гості. З ОСОБА_3 ОСОБА_5 познайомився приблизно у 2012 році, вона працювала в нього офіціанткою. Спочатку вони зустрічалися, а з 2014 року стали спільно мешкати однією сім`єю в будинку ОСОБА_13 , що знаходиться в селищі Романково міста Кам`янське. Вони мали спільний побут, ОСОБА_13 удочерив дочку позивачки, а потім незадовго до смерті ОСОБА_13 в них народилася спільна дитина. ОСОБА_3 періодично працювала, але де саме йому невідомо, Також вона працювала через мережу Інтернет, продавала товари, займалася рекламою, картками на бензин, мала доходи, але в якому розмірі, він не знає. Він часто бував в них у гостях. Також йому відомо, що у ОСОБА_3 та ОСОБА_13 залишився будинок, який вони разом побудували. ОСОБА_3 приймала участь у фінансовому забезпеченні сім`ї, вони разом з ОСОБА_13 купляли та продавали автомобілі. В тих будинках, що побудували ОСОБА_3 та ОСОБА_13 він не був, знає, що один будинок вони продали, а інший не змогли продати. Після смерті ОСОБА_13 між ОСОБА_3 та батьками ОСОБА_13 почалися конфлікти через майно.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 , допитана як свідок, згідно ст. 234 ЦПК України, надала показання про те, що ОСОБА_5 є її сином, ОСОБА_3 була дівчиною її сина, з якою він періодично проживав. Син загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 . З позивачкою вона знайома з початку 2015 року, коли побачила її в їх будинку, де вона, свідок, мешкала разом із своїм чоловіком та сином ОСОБА_13 . В грудні 2014 року вона разом з чоловіком виїхала до будинку своєї матері. Позивачка часто уходила від сина. ОСОБА_3 хотіла вийти заміж за ОСОБА_13 , а він не хотім одружуватися. Син казав, що не готовий одружитися, бо ОСОБА_3 така людина, що може в любий момент вткнути ніж у спину. Разом з позивачкою та сином також мешкала малолітня дочка ОСОБА_3 , яку ОСОБА_13 потім удочерив. Син пояснив, що удочерив дитину, щоб отримувати для неї путівки для оздоровлення за місцем роботи. Позивачка казала, що після народження дитини вони з сином розійдуться. В червні 2019 року ОСОБА_13 орендував для ОСОБА_3 квартиру по АДРЕСА_6 , в якій позивачка прибирала та готувалася до переїзду разом з дітьми. А син казав «Нехай валить». 28 липня 2019 року вона була у ОСОБА_3 та ОСОБА_13 , і її речі були зібрані. Свій день народження ОСОБА_3 святкувала в кафе, а ОСОБА_13 з дитиною був у них. Коли вона вітала ОСОБА_3 з днем народження, то вона посміялася та сказала, щоб вона, свідок, побажала їй нового багатого чоловіка. Протягом всього літа 2019 року ОСОБА_3 вибиралася з будинку, послала ОСОБА_13 в Куцеволівку , щоб він забрав гроші, які він дав у борг, і вона чекала ці гроші. Але грошей вона не отримала, бо ОСОБА_13 вбили. Коли позивачка вибралася з будинку, їй невідомо. Вони приїхали до будинку в середині вересня, а будинок був незачинений, речей позивачки в будинку не було. Вона забрала з будинку телевізор, що вони з ОСОБА_13 купили, і обігрівач. Будинок вони подарували сину в 2017 році. ОСОБА_13 хотів робити в ньому ремонт. Вона приходила до сина раз на місяць або раз в два місяці. Бувало таке, що позивачки разом з дитиною у будинку не було, а ОСОБА_13 казав, що вона пішла від нього. Вона по декілька днів мешкала то у сестри, то у подруг, а потім поверталася до ОСОБА_13 . Позивачка та ОСОБА_13 часто сварилися. Син працював на «Азоті» в МЧС, а також у школі № 19. Телевізор та обігрівач, що забрала позивачка, син купляв за свої кошти. Ті гроші, що син надавав у борг, належали тільки йому. Він накопичив ці гроші. Син працював, продавав машини, мав кафе. ЇЇ чоловік віддав сину ОСОБА_13 отримані ним «чорнобильські» грошові кошти, які син вклав в бізнес, купив земельну ділянку в пос. Ювілейний, де збудував будинок, який потім продав із своїм партнером. Потім син купив другу земельну ділянку, на якій також будував будинку, але не завершив будівництво до кінця. Гроші, що були надані ним у борг, син отримав від продажу будинку. ОСОБА_13 не хотім народження другої дитини, але коли вона народилася, то стала для нього бажаною дитиною. ОСОБА_3 офіційно не була працевлаштована, працювала тимчасово і неофіційно. Між нею та ОСОБА_3 не було конфлікту. На похоронах сина ОСОБА_3 була присутньою декілька хвилин.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 , допитаний як свідок, згідно ст. 234 ЦПК України, надав показання про те, що ОСОБА_5 є його сином, якому він віддав на відкриття бізнесу 20000 доларів США, що в березі 2011 року йому виплатили як «чорнобильські». У 2011 році він отримував пенсію в розмірі 6800 грн., а зараз розмір його пенсії становить 14332 грн. Він рідко бачив позивачку в будинку по АДРЕСА_2 , де мешкав син ОСОБА_13 . Цей будинок він подарував сину в 2017 році. ІНФОРМАЦІЯ_6 у ОСОБА_3 та сина народилася дочка ОСОБА_7 . Він рідко приїжджав до сина в будинок, тільки тоді, коли ОСОБА_13 просив щось допомогти. Кому син позичав гроші, він не знає. Будинок у Дніпрі син побудував за його, свідка, кошти, а потім продав цей будинок за 70000 чи 80000 доларів США, та купив земельну ділянку, на якій знову почав будувати інший будинок. Він не знає, скільки грошей син заплатив за земельну ділянку, а на будівництво цього другого будинку син витратив приблизно 60000 доларів США. Що син хотів робити з цим будинком, йому невідомо, в його бізнес він не втручався. Син казав, що в нього все добре і що може повернути йому 20000 доларів США, якщо потрібно. Також ОСОБА_13 казав, що дає свої гроші у борг під проценти. ОСОБА_3 син представляв йому як свою дівчину. В неї вже була дочка ОСОБА_6 , яку син у 2017 році удочерив, а у 2019 році в них народилася дочка ОСОБА_7 , батьком якої був ОСОБА_5 . Він сприймав ОСОБА_6 як свою онуку. У 2014 році вони з дружиною переїхали проживати до будинку матері дружини, що знаходиться по АДРЕСА_6 . З цього часу позивачка та син ОСОБА_5 стали мешкати у будинку по АДРЕСА_2 , де проживали до 2019 року. Йому невідомо, коли ОСОБА_3 виїхала з будинку по АДРЕСА_2 . У грудні 2019 року він приїхав до будинку та виявив, що будинок не зачинений. Він не виганяв ОСОБА_3 з будинку, в літній кухні залишилися її речі, які вона може забрати. Йому невідомо, чи жив син з ОСОБА_3 однією сім`єю. Син загинув у серпні 2019 року, а його тіло знайшли 17 жовтня 2019 року. З вересня ОСОБА_3 не відповідала на дзвінки, і тому вони поїхали до будинку.

В судовому засіданні свідок відповідачів ОСОБА_28 надала показання про те, що вона була сусідкою сім`ї відповідачів, бачила ОСОБА_3 в їх будинку по АДРЕСА_2 . Вона вперше побачила ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8 на Дні народження свого сина в будинку по АДРЕСА_7 , куди вона прийшла разом з ОСОБА_5 , який представив її як свою дівчину. З весни 2015 року вона вранці почала зустрічати позивачку в трамваї № 4, коли вони разом їздили на роботу, вони інколи спілкувалися та здоровкалися. ОСОБА_3 мешкала в будинку по АДРЕСА_2 та їздила до своєї матері на Лівий берег. Вона, свідок, не була в будинку по АДРЕСА_2 з того часу, коли в будинку остався мешкати тільки ОСОБА_13 , тобто з 2014 року. Будинок № 29 знаходиться через дорогу від її будинку, але через огорожу не видно, що робиться у дворі. Спочатку ОСОБА_5 мешкав один у цьому будинку. З кінця 2018 року ОСОБА_3 стала їздити на автомобілі, сама їздила до Туреччини. Вона не може сказати, що у ОСОБА_13 та ОСОБА_3 була сім`я. У ОСОБА_3 є дочка ОСОБА_6 , а потім в них народилася спільна дитина. ОСОБА_13 нормально відносився до ОСОБА_6 . Їй, свідку, не було відомо, що ОСОБА_13 удочерив ОСОБА_6 . . Останній раз вона бачила ОСОБА_3 жовтні 2019 року на похоронах ОСОБА_5 , де вона була 10-15 хвилин. Колись ОСОБА_3 казала, що піде від ОСОБА_5 , бо немає сил з ним жити. 30 серпня 2019 року вона, свідок, була понятою, коли проводився огляд будинку по АДРЕСА_2 , у зв`язку зі смертю ОСОБА_5 . Речі ОСОБА_3 були складені в коробки, чому, вона не знає.

В судовому засіданні свідок відповідачів ОСОБА_30 надав показання про те, що він знаходиться у хороших відносинах з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а з ОСОБА_3 не спілкується. Восени 2015 року ОСОБА_5 познайомив його з ОСОБА_3 , коли він їх побачив разом, і ОСОБА_13 представив позивачку своєю дівчиною. Йому відомо, що у ОСОБА_3 була дитина і ОСОБА_13 її удочерив. Як казав ОСОБА_13 , він удочерив дочку позивачки, щоб брати дитині путівки для відпочинку, які давали на «Азоті», де він працював, для членів сім`ї. У травні 2019 року ОСОБА_13 казав йому, що не хоче йти додому, бо ОСОБА_3 «виносить мозок» з приводу того, що він мало заробляє, хоча він працював на двох роботах. Позивачка та ОСОБА_5 часто сварилися, ОСОБА_3 уходила від ОСОБА_13 , а потім знову поверталася. ОСОБА_13 його запрошував до себе у гості в будинок, що знаходиться в ОСОБА_31 , але він там жодного разу не був, бо не хотів бачити ОСОБА_3 , яка є неприємною людиною.

В судовому засіданні свідок відповідачів ОСОБА_32 надав показання про те, що він знайомий з позивачкою та відповідачами. ОСОБА_5 був його другом. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 познайомилися в кафе у 2013 році, а у 2016 році вони стали зустрічатися. ОСОБА_3 мешкала з матір`ю та мала малолітню дочку. Можливо ОСОБА_13 та ОСОБА_3 жили разом. За свої збереження та гроші батьків ОСОБА_13 побудував будинок в м. Дніпро, та у 2016 році його продав за 70000 доларів США, казав, що частину цих грошей віддасть своєму батькові. Він свідок, протягом двох років два рази у 2018 році та у 2019 році був у м. Кам`янське приїжджав із Києва, де працює, до м. Кам`янське, зустрічався з ОСОБА_13 , але в його будинок по АДРЕСА_5 не заходив. В грудні 2018 року вони з ОСОБА_13 літали відпочивати до Єгипту . ОСОБА_13 казав, що буде розходитися з позивачкою. Останній раз він бачив ОСОБА_13 за два тижні до його смерті, ОСОБА_13 казав, що ОСОБА_3 зібрала свої речі. Вважає, що сімейних відносин між ОСОБА_13 та ОСОБА_3 не було. Йому відомо, що у ОСОБА_13 та ОСОБА_3 у травні 2019 року народилася дитина. ОСОБА_3 жила в будинку по АДРЕСА_5 , чи працювала вона, йому невідомо. ОСОБА_13 позичав свої гроші та гроші батьків під проценти, працював на двох роботах - рятівником на «Дніпроазот» та заступником директора в автошколі. ОСОБА_13 не розповідав йому про те, що удочерив дочку позивачки.

Вислухавши вступне слово представника позивачки, представника відповідачів, показання відповідачів, допитаних як свідків, а також показання допитаних за клопотанням представника позивачки свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , та за клопотанням представника відповідачів свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_30 , ОСОБА_32 , встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що у серпні 2019 року помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим 05 листопада 2019 року Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, про що 21 жовтня 2019 року складено відповідний актовий запис №797 (а.с. 36).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 22 січня 2020 року (а.с. 47 - 49), на час смерті за ОСОБА_5 було зареєстровано право власності на земельну ділянку, площею 0,553, та житловий будинок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , а також на земельні ділянки по АДРЕСА_8 та по АДРЕСА_9 .

Після смерті ОСОБА_5 між позивачкою та відповідачами, які є батьками та спадкоємцями першої черги померлого ОСОБА_5 , виник спір про право на майно, право власності на яке було зареєстровано за ОСОБА_5 на час його смерті, бо, як стверджує позивачка, частина майна була придбана нею та померлим ОСОБА_5 під час їх перебування у фактичних шлюбних відносинах, з чим не погоджуються відповідачі.

У позовній заяві позивачка ОСОБА_3 зазначила, що вона та ОСОБА_5 перебували у фактичних шлюбних відносинах з квітня 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до дня смерті ОСОБА_5 .

В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Припа А.О. уточнила вказані у позові обставини, зазначивши, що позивачка та ОСОБА_5 познайомилися у квітні 2012 року, а не в квітні 2011 року, та стали проживати однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, з грудня 2014 року, а не з квітня 2011 року, як зазначено у позовній заяві.

Таким чином, суд розглядає доведеність факту спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу, в період з грудня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_10 , і не перебуває у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією її паспорту громадянина України (а.с. 11-12).

Позивачка має двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвами про народження, в яких ОСОБА_5 вказаний батьком обох дітей позивачки (а.с. 15, 16).

Із копії актового запису про народження ОСОБА_36 № 613 від 27 вересня 2011 року (а.с. 65) вбачається, що відомості про ОСОБА_5 , як про батька дитини, внесені до актового запису 18 липня 2017 року на підставі заяви про визнання батьківства.

Вказана заява про визнання батьківства (а.с. 65) подана ОСОБА_5 та ОСОБА_3 18 липня 2017 року до Дніпровського районного у місті Кам`янське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. У цій заяві ОСОБА_5 вказав, що визнає себе батьком ОСОБА_37 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_10 у ОСОБА_3 , та просить внести відомості про нього, як про батька дитини, до актового запису про народження, вказавши по батькові дитини за іменем батька ОСОБА_13 , та присвоїти прізвище батька ОСОБА_13 .

В судовому засіданні представник позивачки пояснила суду, що ОСОБА_5 не був батьком дочки ОСОБА_6 , але під час спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 фактично удочерив дитину, подавши до РАЦС заяву про визнання батьківства.

Що стосується народженої позивачкою 31 травня 2019 року дочки ОСОБА_7 , то її біологічним батьком є ОСОБА_5 і відомості про нього, як про батька дитини, внесені до актового запису про народження дитини, на підставі якого видано свідоцтво про народження дитини.

В судовому засідання відповідачі, які були допитані як свідки, підтвердили те, що ОСОБА_7 є їх онукою, бо їх померлий син ОСОБА_5 є батьком дитини.

Також судом встановлено, що ОСОБА_5 мешкав в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , що підтвердили в судовому засіданні всі допитані свідки, у тому числі відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які пояснили, що цей будинок вони подарували своєму сину у 2017 році. Разом з ним, починаючи з грудня 2014 року до серпня 2019 року мешкала позивачка ОСОБА_3 разом з дочкою ОСОБА_6 та дочкою ОСОБА_7 .

Те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з грудня 2014 року по серпень 2019 року мешкали однією сім`єю в будинку АДРЕСА_2 , мали спільний побут, вели спільне господарство та мали спільний бюджет, і разом з ними мешкали дочка позивачки - ОСОБА_6 , відносно якої ОСОБА_5 визнав своє батьківство, а з 31 травня 2019 року їх спільна дитина ОСОБА_7 , батьком якої був ОСОБА_5 , підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , які були допитані за клопотанням представника позивачки. Вказані свідки підтвердили, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 були повноцінною сім`єю, мали спільний побут, спільний бюджет, разом виховували дітей, продавали та придбавали майно за їх спільні кошти.

В судовому засіданні батько ОСОБА_5 - ОСОБА_1 , заперечуючи, що їх син ОСОБА_5 мешкав разом з ОСОБА_3 однією сім`єю, надав показання про те, що він та дружина ОСОБА_2 мешкали в належному їм будинку по АДРЕСА_2 , а в 2014 році вони переїхали проживати до будинку тещі. Після того, як вони виїхали з будинку по АДРЕСА_2 , в ньому став проживати син ОСОБА_5 разом з позивачкою, яку син представив йому та дружині як свою дівчину. Він рідко бував у сина, рідко бачив позивачку. У ОСОБА_3 була дочка ОСОБА_6 , яку він, свідок, сприймав як свою онуку, хоча син не був її батьком, у 2017 році син її удочерив. В будинку ОСОБА_3 мешкала до 2019 року, коли саме вона виїхала з будинку, йому невідомо, а в літній кухні до цього часу залишаються її речі, які вона може забрати.

Відповідачка ОСОБА_2 в суді підтвердила, що знає ОСОБА_3 з 2015 року, коли побачила її в будинку по АДРЕСА_2 , а син ОСОБА_5 представив її як свою дівчину. Проте, вона заперечує проти того, що син та позивачка мешкали однією, бо вони часто сварилися, і вона на декілька днів уходила до своєї матері або сестри, але потім поверталася до сина.

Аналізуючи показання допитаних в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які є відповідачами у справі, суд вважає, що вони, хоча і заперечували факт проживання їх сина та позивачки однією сім`єю, як чоловіка та жінки, але разом з тим свідчили про те, що позивачка проживала разом з їх сином в будинку АДРЕСА_2 , який вони подарували сину в 2017 році, що в цьому будинку знаходилися речі та майно позивачки та її дітей, частина яких до теперішнього часу зберігається в літній кухні, що ОСОБА_40 та ОСОБА_3 разом придбавали речі, а відповідач ОСОБА_1 сприймав дочку позивачки ОСОБА_6 , як свою онуку, також підтвердили, що до смерті сина, позивачка мешкала в будинку і виїхала з нього лише після смерті ОСОБА_5 . Отже, суд розцінює надані відповідачами показання, як такі що підтверджують факт проживання позивачки та ОСОБА_5 однією сім`єю, як чоловіка та жінки, та ведення ними спільного господарства.

Що стосується заперечень відповідачів щодо факту існування між їх сином та позивачкою сімейних відносин, спільного побуту, спільного бюджету та ведення ними спільного господарства, то суд вважає, що ці заперечення пов`язуються відповідачами саме зі спором щодо майна, яке придбавалося їх сином та позивачкою під час фактичних сімейних відносин, бо вони вважають, що це майно придбавалося за особисті кошти їх сина та за їх, відповідачів, кошти, які ОСОБА_5 брав у них в борг.

Допитані за клопотанням відповідачів свідки ОСОБА_28 , ОСОБА_30 та ОСОБА_32 в судовому засіданні підтвердили, що знають ОСОБА_41 як дівчину ОСОБА_5 , з якою він приблизно з 2015 року жив в будинку АДРЕСА_2 , бачили її в будинку. Свідок ОСОБА_28 , яка мешкає у сусідньому будинку, також зазначила, що зранку вона їздила разом з ОСОБА_3 , яка мешкала в будинку ОСОБА_5 , одним транспортом на роботу, ОСОБА_13 добре ставився до дочки ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , а після смерті ОСОБА_13 , вона, свідок, будучи понятою при огляді будинку АДРЕСА_2 , бачила в будинку коробки з речами позивачки.

Вказані свідки, заперечуючи те, що між позивачкою та ОСОБА_5 були сімейні відносини, посилаються лише на те, що, зі слів ОСОБА_5 , їм відомо, що ОСОБА_3 та ОСОБА_13 часто сварилися, позивачка на деякий час уходила від ОСОБА_13 , а потім знову поверталася до нього, і що ОСОБА_13 думав розходитися із ОСОБА_3 . Але цими показаннями лише підтверджується факт існування сімейних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_13 , як між чоловіком та жінкою, які мешкали разом, мали спільний побут, виховували дітей, сварилися та мирилися.

Крім того, факт спільного проживання позивачки та ОСОБА_5 однією сім`єю, як чоловіка та жінки, ведення спільного побуту, спільного господарства, наявність спільного бюджету взаємних прав та обов`язків, також підтверджується їх спільними фотознімками, на яких зображені позивачка, ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_6 в домашніх умовах, на відпочинку, в пологовому будинку, які розміщені в соціальних мережах в 2015, 2017 та 2018 роках, скріншотами їх переписки у меседжах у вказаний період, копіями їх закордонних паспортів зі штампами одночасного перетинання кордону 15 жовтня та 22 жовтня 2016 року (а.с. 18-20, 23-24).

Наявність у ОСОБА_3 всіх оригіналів особистих документів ОСОБА_5 (свідоцтв, атестатів, паспорта громадянина України для виїзду за кордон), копії яких надані нею до свого позову, та оригіналу розписки про надання коштів у борг, також, у сукупності з іншими дослідженими судом доказами, доводять те, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 мали місце відносини, притаманні подружжю.

Також судом встановлено, що під час проживання однією сім`єю, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не перебували у зареєстрованому шлюбі з іншими особами, що підтверджується копіями їх паспортів громадян України, в яких відсутні штампи про реєстрацію шлюбу (а.с. 11, 13), та показаннями відповідачів.

Згідно частин 2, 4 статті 3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, незаборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному визначенню, це: спільне проживання чоловіка і жінки; спільний побут; взаємні права і обов`язки.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 03.06.1999 р. №5-рп/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Верховний Суд у своїй постанові від 30 жовтня 2019 року у справі №643/6799/17 зазначив, що проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

У листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що доводити такий факт слід документами та доказами того, що між заявником та іншою особою (померлим) мали місце фактичні шлюбні відносини - свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного з «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

З урахуванням всіх досліджених доказів в їх сукупності, суд вважає доведеним те, що позивачка ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з грудня 2014 року до дня смерті ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_3 проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 . Вони підтримували фактичні сімейно-шлюбні відносини, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, разом виховували дочку позивачки ОСОБА_6 , відносно якої ОСОБА_5 визнав своє батьківство, та спільну дочку ОСОБА_42 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка народилася під час їх фактичних сімейних відносин.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання її та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з грудня 2014 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивачкою також заявлені позовні вимоги про визнання спільною сумісною власністю померлого ОСОБА_5 та ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 14000 доларів США, що станом на 28 жовтня 2019 року за офіційним курсом НБУ (2517,4116 гривень за 100 доларів США), складає 352437,62 грн., які передані ОСОБА_4 , за розпискою від 19 серпня 2018 року.

Відповідно до ст. 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 544/1274/16-ц: «Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.».

Із наданої позивачкою розписки (а.с. 25) вбачається, що 19 серпня 2018 року ОСОБА_4 отримав в борг від ОСОБА_5 грошову суму в розмірі 14000 доларів США, яку зобов`язався повернути ОСОБА_5 01 вересня 2018 року. Вказана розписка була складена в присутності ОСОБА_43 та позивачки ОСОБА_3 .

Позивачка у позовній заяві стверджує, що ці грошові кошти були накопичені нею та а ОСОБА_5 за час їх спільного проживання і були їх спільним сімейним бюджетом. На даний час борг ОСОБА_4 не повернутий, що підтверджується наявністю в неї вказаної розписки, а тому ці грошові кошти необхідно визнати їх з ОСОБА_5 спільним майном.

Будь-яких доказів, на підтвердження того, що грошові кошти в сумі 14000 доларів США, які 19 серпня 2018 року були передані ОСОБА_5 у борг ОСОБА_4 , були особистим майном ОСОБА_5 та були накопичені ним самостійно до грудня 2014 року, відповідачами суду не надані.

Отже, у суду відсутні підстави для спростування презумпції належності цих грошових коштів до спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , які, як встановлено судом, з грудня 2014 року по 30 серпня 2019 року проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, утримували та виховували дітей, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та взаємні права і обов`язки.

Зазначене вище також узгоджується із правовою позицією, що викладена в постанові Верховного Суду від 30 листопада 2020 року у справі № 638/20596/16, де вказано, що «Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Зазначені норми (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 статті 60, 70, 74 СК України, ч.3 ст. 12 ЦПК України) свідчать про презумпцію спільності права власності жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою на майно, яке набуте ними в період спільного проживання. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із співвласників може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того, хто її спростовує.».

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є підстави для визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 14000 доларів США, які за розпискою від 19 серпня 2018 року ОСОБА_5 були передані у борг ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів в рівних частках на користь позивачки необхідно стягнути сплачений судовий збір.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_4 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю.

Встановити факт проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з грудня 2014 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , грошові кошти в сумі 14000 доларів США, що станом на 28 жовтня 2019 року за офіційним курсом НБУ (2517, 4116 грн. за 100 доларів США) складає 352437,62 грн. (триста п`ятдесят дві тисячі чотириста тридцять сім грн. 62 коп.), які були передані за розпискою від 19 серпня 2018 року ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_1 , сплачений судовий збір в сумі 1265, 30 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , на користь ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_1 , сплачений судовий збір в сумі 1265, 30 грн.

Повне рішення складено 26 лютого 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня отримання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.А. Байбара.