Постанова

Іменем України

21 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 242/3368/16-ц

провадження № 61-17296св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

стягувач - ОСОБА_1 ,

боржник - публічне акціонерне товариство «Футбольний клуб «Металіст»,

заявник - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 28 травня 2021 року в складі судді: Владимирської І. М., та постанову Донецького апеляційного суду від 22 вересня 2021 року в складі колегії суддів: Мірути О. А., Тимченко О. О., Хейло Я. В.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст заяви

У січні 2021 року ОСОБА_2 звернувся із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Заява мотивована тим, що 11 квітня 2017 року рішенням апеляційного суду Донецької області у справі № 242/3368/16-ц, яке набрало законної сили, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі та винагороди були задоволені частково та стягнуто з ПАТ «Футбольний клуб «Металіст» на користь ОСОБА_1 3 568 604,09 грн заборгованість по заробітній платі і винагороди; середній заробіток за час затримки розрахунку 1 676 498,63 грн без нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

На виконання зазначеного рішення 27 квітня 2017 року видано виконавчий лист. 14 червня 2017 року державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області відкрито виконавче провадження № 54120934. Станом на 13 січня 2021 року рішення суду не виконано.

31 липня 2019 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ОСОБА_1 відступив свої вимоги, а він і ОСОБА_3 набули право вимагати зазначену грошову заборгованість та будь-яку в майбутньому на свою користь.

ОСОБА_2 просив:

замінити стягувача ОСОБА_1 на його правонаступника ОСОБА_2 з примусового виконання виконавчого листа Селидівського міського суду Донецької області, виданого 27 квітня 2017 року на підставі рішення апеляційного суду Донецької області від 11 квітня 2017 року у справі № 242/3368/16-ц про стягнення з ПАТ «Футбольний клуб «Металіст» на користь ОСОБА_1 3 568 604,09 грн заборгованості по заробітній платі і винагороди; середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 1 676 498,63 грн без нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Короткий зміст ухвал суду першої інстанції

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 28 травня 2021 року в складі судді: Владимирської І. М., з урахуванням ухвали Селидівського міського суду Донецької області від 02 червня 2021 року про виправлення описки, в задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що згідно тексту договору про відступлення права вимоги від 31 липня 2019 року його предметом є саме уступка права вимоги, зокрема за рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 11 квітня 2017 року у справі № 242/3368/16 та майбутнім рішенням, пов`язаними з контрактами цедента. Проте у даній справі виконавчий лист видано за рішенням апеляційного суду Донецької області від 11 квітня 2017 року. У договорі не визначено питання щодо компенсації відступленого права вимоги цесіонаріїв на користь цедента. Цю обставину сторони при укладенні договору не врахували, чим порушили вимоги статті 202 ЦК України. При цьому умовами договору цесіонарію надано право вимагати від боржника належного виконання рішення суду. Згідно статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Заміна кредитора у зобов`язанні, як і саме зобов`язання, є інститутом цивільного права, в той час, як відносини, пов`язані з виконанням судового рішення, не мають характеру цивільно-правових. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Укладаючи договір про відступлення права вимоги від 31 липня 2019 року, його сторони змінили стягувача на стадії виконання судового рішення. При цьому умовами даного договору відступлення права вимоги новому кредитору фактично надано право вимагати від боржника належного та реального виконання зобов`язань за рішенням суду. Проте, чинним законодавством уступка прав стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правового договору не передбачена.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Донецького апеляційного суду від 22 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 28 травня 2021 року скасовано.

Провадження у справі за заявою ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження закрито.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що постановою господарського суду Харківської області від 22 квітня 2021 року у справі № 922/1513/17 ПАТ «Футбольний клуб «Металіст» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців. 13липня 2020 року державним виконавцем за виконавчим провадженням ВП № 54120934 винесена постанова про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі пункту 4 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження». У статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено кредитора як юридичну або фізичну особу, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов`язань боржника. Таким чином, особа, до якої перейшли права кредитора під час провадження у справі про банкрутство, отримує статус учасника провадження відповідно до статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Заміна кредитора у зобов`язанні не впливає на права та обов`язки боржника і не потребує його згоди, якщо така згода не передбачена договором або законом.

Апеляційний суд зазначив, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника. При цьому, інструментом гарантування прав кожного із сукупних кредиторів, є принцип конкурсного імунітету, за яким кредитор не має права задовольнити свої вимоги до боржника інакше, як в межах відкритого провадження у справі про банкрутство. Кредитори можуть задовольнити свої вимоги за правилами конкретної конкурсної процедури. Отже, з моменту відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника, виконання рішення апеляційного суду Донецької області від 11 квітня 2017 року у справі № 242/3368/16-ц, яким на користь ОСОБА_1 з ПАТ «Футбольний клуб «Металіст» стягнута заборгованість по заробітній платі, щомісячна винагорода, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації витрат на оренду житла, зупиняється, а виконання буде здійснюватися призначеним господарським судом ліквідатором, в межах ліквідаційної процедури.

У зв`язку із цим колегія суддів зробила висновок, що питання про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 242/3368/16-ц не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 28 травня 2021 року слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Аргументи учасників справи

У жовтня 2021 року ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 28 травня 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 22 вересня 2021 року, в якій просив: скасувати оскаржені рішення та ухвалити нове про задоволення заяви.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не врахували висновки Верховного Суду, викладені у справі № 916/1410/19, у справі № 2-230/11, та висновки Верховного Суду України, викладені у справі № 2-3897/10 та у справі № 6-122цс13. Висновки у постанові Донецького апеляційного суду від 22 вересня 2021 року протилежні, ніж були зазначені у постанові Донецького апеляційного суду від 12 травня 2021 року в аналогічній справі № 242/2770/18. Суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про заміну стягувача правонаступником. Суд першої інстанції вийшов за межі підстав та предмету заяви про заміну сторони виконавчого провадження та надав оцінку договору про відступлення права вимоги від 31 липня 2019 року. Суд першої інстанції не врахував, що згідно статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Вказує, що суд апеляційної інстанції не був неупередженим, тому зробив помилковий висновок про закриття провадження у справі.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2021 року відкрито касаційне провадження у справі

Ухвалою Верховного Суду від 13 грудня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 21 грудня 2021 року: в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про постановлення окремої ухвали відмовлено; у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовлено.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 26 листопада 2021 року вказано, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: порушення норм процесуального права.

Фактичні обставини

Апеляційний суд встановив, що рішенням апеляційного суду Донецької області від 11 квітня 2017 року у справі № 242/3368/16-ц позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованості із заробітної плати 120 000 грн та винагороди в розмірі 180 000 дол. США задоволено частково та стягнуто з ПАТ «Футбольний клуб «Металіст» на користь ОСОБА_1 3 568 604,09 грн заборгованість по заробітній платі і винагороди. В інші частині вимог про стягнення заборгованості із заробітної плати та винагороди відмовлено. Стягнуто з ПАТ «Футбольний клуб «Металіст» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку 1 676 498,63 грн без нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Відповідно до супровідного листа Селидівського міського суду Донецької області від 27 квітня 2017 року на адресу ОСОБА_2 направлено виконавчий лист по справі № 242/3368/16-ц та вручено ОСОБА_2 13 травня 2017 року.

Згідно інформації про виконавче провадження, наданої з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, 14 червня 2017 року державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області відкрито виконавче провадження № 54120934 за виконавчим листом від 27 квітня 2017 року № 242/3368/16-ц, виданим Селидівським міським судом Донецької області.

Постановою державного виконавця ВП № 54120934 від 21 червня 2017 року приєднано виконавче провадження № 54120934 з примусового виконання за виконавчим листом № 242/3368/16-ц, виданого 27 квітня 2017 року Селидівським міським судом Донецької області, до зведеного виконавчого провадження № 53844459, яке веде ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області.

У відзиві на заяву про заміну сторони виконавчого провадження представник ВПВР УЗПВР у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зазначив, що на виконанні у ВПВР УЗПВР у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває зведене виконавче провадження № 53844459 по стягненню боргу з ПАТ «ФК «Металіст». До складу зведеного виконавчого провадження входить виконавче провадження № 54120934 з примусового виконання виконавчого листа № 242/3368/16-ц, виданого 27 квітня 2017 року Селидівським міським судом Донецької області про стягнення на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не є стягувачами ні за даним виконавчим провадженням, ні за зведеним виконавчим провадженням ЗВП № 523844459. ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності № 169 від 26 червня 2015 року, виданої ОСОБА_1 (термін дії довіреності до 26 червня 2020 року), подавав виконавчі документи, на підставі яких було відкрито виконавче провадження ВП № 54120934. Ухвалою господарського суду Харківської області від 09 червня 2017 року № 922/1513/17 у відношенні боржника ПАТ «Футбольний клуб «Металіст» порушено справи про банкрутство. Відповідно до ухвали господарського суду Харківської області від 25 травня 2018 року у справі № 922/1513/17 було визнано вимоги ОСОБА_1 та включено до реєстру вимог кредиторів у загальному розмірі 5 245 102,72 грн - окремо, як вимоги щодо виплати заробітної плати, які підлягають задоволенню у першу чергу. На теперішній час сторонами у виконавчих провадженнях ВП №54120934 є стягувач ОСОБА_1 та боржник ПАТ «ФК «Металіст». Предметом договору про відступлення права вимоги від 31 липня 2019 року, на який посилається заявник ОСОБА_2 , є уступка права вимоги, зокрема за рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 23 грудня 2016 року. Чинним законодавством уступка прав стягувача за рішенням суду шляхом укладання цивільно-правової угоди не передбачена.

Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 31 липня 2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 відступає у повному обсязі, а ОСОБА_2 , ОСОБА_3 приймають на себе право вимоги, що належить ОСОБА_1 і стають кредиторами зокрема за рішенням від 11 квітня 2017 року Селидівського міського суду Донецької області у справі № 242/3368/16-ц. Згідно умов зазначеного договору ОСОБА_2 та ОСОБА_3 одержали право (замість ОСОБА_1 ) вимагати від боржника (боржників) належного виконання зобов`язань за контрактом, судовими рішеннями, зазначеними в пункті 1.1, звертатися до суду, державних органів, а також інші права, передбачені законодавством України. Підписанням цього договору сторони підтвердили передачу ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 всіх оригіналів документів на підтвердження права вимоги у повному обсязі за основним контрактом.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09 червня 2017 року № 922/1513/17 відносно боржника ПАТ «Футбольний клуб «Металіст» порушена справа про банкрутство.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25 травня 2018 року у справі № 922/1513/17 визнано вимоги ОСОБА_1 та його включено до реєстру вимог кредиторів.

Постановою господарського суду Харківської області від 22 квітня 2021 року у справі № 922/1513/17 ПАТ «Футбольний клуб «Металіст» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців.

13 липня 2020 року державним виконавцем за виконавчим провадженням ВП № 54120934 винесена постанова про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі пункту 4 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Позиція Верховного Суду

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (частини перша та друга статті 442 розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України).

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника (частина друга статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від11 травня 2021 року в справі № 759/9008/19 (провадження № 14-35цс21) зазначено, що:

«в частині другій та третій статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, який набрав чинності 21 квітня 2019 року (далі - КУПБ) передбачено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Отже, вказаними нормами врегульовано, що господарським судам підвідомчі справи про банкрутство та справи у спорах з майновими та з немайновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство.

Крім того, у пункті 8 частини першої статті 20 ГПК України та частині другій і третій статті 7 КУПБ законодавчо закріплено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі спори, стороною в яких є боржник, що є цілком логічним, унеможливлює будь-який вплив у процедурі банкрутства та забезпечує реалізацію основоположних принципів судочинства.

Тобто такі спори належать до виключної підсудності господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, та їх розгляд здійснюється в межах провадження у справі про банкрутство, без порушення нових справ».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року в справі № 916/585/18 (916/1051/20) (провадження № 12-14гс21) вказано, що:

«03.05.2018 відкрито провадження у справі про банкрутство Позивача і на час розгляду цієї справи ліквідаційна процедура триває. Відповідно до частини першої, абзацу 1 частини другої статті 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Отже, законодавець вкотре підкреслив, що розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і лише господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи. Аналогічний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 607/6254/15-ц, від 18.02.2020 у справі № 918/335/17, постановах Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 921/557/15-г/10, від 06.02.2020 у справі № 910/1116/18, від 12.01.2021 у справі № 334/5073/19.

У постановах від 15.05.2019 у справі № 289/2217/17, від 12.06.2019 у справі № 289/233/18, від 19.06.2019 у справах № 289/718/18 та № 289/2210/17 Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може за умови своєчасного звернення реалізувати свої права й отримати задоволення своїх вимог.

Таким чином, зокрема, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник, з дня введення в дію вказаного Кодексу має відбуватися господарським судом у межах справи про банкрутство, яку такий суд розглядає.

До того ж, вирішуючи питання про необхідність розгляду спору, стороною якого є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, суди мають виходити не тільки з того, чи підлягають такі вимоги вартісній оцінці з урахуванням положень статті 163 ГПК України, а також надати оцінку змісту заявлених вимог та порушеного права або інтересу, на захист якого такий позов подано.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року в справі № 916/585/18 (916/1051/20) (провадження № 12-14гс21) зазначено, що:

«Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що якщо наслідком задоволення вимоги, заявленої у справі, стороною якої є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника, таку справу слід розглядати у межах справи про банкрутство на підставі статті 7 КУзПБ, а спір є майновим у розумінні положень цього Кодексу.

Предметом розгляду у цій справі є вимоги Позивача про визнання протиправним та скасування рішення реєстратора про реєстрацію права власності; записів про право власності, визнання недійсним Договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва з тих підстав, що державний реєстратор не мав законних підстав реєструвати право власності за АТ «Укрсоцбанк» на об`єкт незавершеного будівництва, який Позивач вважає таким, що належить йому.

Отже, характер правовідносин між учасниками справи свідчать про те, що у Позивача існує спір з Відповідачами з приводу права власності на об`єкт незавершеного будівництва, який Позивач вважає своєю власністю, внаслідок, зокрема, дій Відповідачів щодо реєстрації такого права за ними.

Отже, цей позов подано на захист майнових прав банкрута, який вважає безпідставною реєстрацію права власності на належне йому майно за іншою особою. Тобто виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою Позивача з правомірністю набуття Відповідачами права власності на об`єкт незавершеного будівництва, що стало підставою для звернення з цим позовом.

З огляду на викладене суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що заявлені у цій справі банкрутом - ТОВ «Французький бульвар-Еліт» вимоги мають розглядатися у межах справи про його банкрутство відповідно до статті 7 КУзПБ, а доводи Скаржників (пункти 4.1, 4.6, 5.1) про порушення вказаної норми судами Велика Палата Верховного Суду відхиляє як помилкові».

У справі, що переглядається:

ОСОБА_2 звернувся із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, в якій просив замінити стягувача ОСОБА_1 на його правонаступника ОСОБА_2 з примусового виконання виконавчого листа Селидівського міського суду Донецької області, виданого 27 квітня 2017 року на підставі рішення апеляційного суду Донецької області від 11 квітня 2017 року у справі № 242/3368/16-ц про стягнення з ПАТ «Футбольний клуб «Металіст» на користь ОСОБА_1 3 568 604,09 грн заборгованості по заробітній платі і винагороди; середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 1 676 498,63 грн без нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору;

при закритті провадження у справі суд апеляційної інстанції вважав, що питання про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 242/3368/16-ц не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки з моменту відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника, виконання рішення апеляційного суду Донецької області від 11 квітня 2017 року у справі № 242/3368/16-ц буде здійснюватися призначеним господарським судом ліквідатором, в межах ліквідаційної процедури, відкритої постановою господарського суду Харківської області від 22 квітня 2021 року у справі № 922/1513/17.

аналіз заяви ОСОБА_2 (Т. 2, а. с. 97-99) свідчить, що вона подана у порядку, передбаченому статтею 442 розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України;

апеляційний суд не звернув уваги на те, що при вирішенні процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, суд не вирішує спір;

апеляційний суд не врахував, заява про заміну сторони виконавчого провадження стосується процесуального питання, пов`язаного із виконанням судового рішення, та не є майновою вимогою до боржника та не свідчить про наявність майнового спору, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство.

За таких обставин апеляційний суд зробив неправильний висновок про закриття провадження у справі.

Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 411 ЦПК України).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена постанова апеляційного суду ухвалена із порушенням норм процесуального права. У зв`язку із наведеним колегія суддів вважає, що: касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржену постанову апеляційного суду скасувати; передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного суду від 22 вересня 2021 року скасувати та передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Донецького апеляційного суду від 22 вересня 2021 року втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук