Провадження №2/592/534/21

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого судді Котенко О.А., за участю секретаря судового засідання Гордієнко О.О., представника позивача ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Сумської міської ради про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом (а.с.100-105) і обгрунтовує його тим, що його батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцем першої черги права на спадкування за законом після померлого ОСОБА_3 є він, його син ОСОБА_2 . За життя ОСОБА_3 розпочав процедуру приватизації житлового приміщення №31 у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , проте не закінчив процедуру у зв`язку зі смертю. Відповідно до положень ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Так, до нього як спадкоємця першої черги права на спадкування за законом, перейшли усі права та обов`язки, що належали ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, у тому числі право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до пункту 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яким визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків передбачено, що для проведення процедури приватизації громадянином до органу приватизації подається відповідний перелік документів, в тому числі заява на приватизацію квартири. Згідно правової позиції, висловленої у Постанові Верховного суду України у справі №6-121цс13 від 11.12.2013 року, право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством. У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.02.2018 року у справі №719/179/17 та у постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №669/629/16-ц. Пленум Верховного Суду України в частині п`ятій пункту 13 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначив, що в разі не передання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві. Отже, право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду названим органом у строк, передбачений чинним законодавством. Спадкоємці наймача квартири вправі вимагати визнання за ними права власності, коли наймач звертався з належною заявою про її приватизації, однак вона не була розглянута або в її задоволенні було незаконно відмовлено. Так, з 23 квітня 2009 року ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав у гуртожитку по АДРЕСА_1 . У жовтні місяці 2018 року ОСОБА_3 звернувся до департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради, який був на час звернення уповноваженим органом з приватизації, з заявою щодо приватизації кімнати №31 у гуртожитку по АДРЕСА_1 за ним та сином, що зареєстрований з ним в кімнаті. Листом від 18.10.2018 року Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради повідомив ОСОБА_3 про відмову у приватизації кімнати, в якому причиною відмови було зазначено: відсутність ордеру про надання житлової площі у ОСОБА_3 ; відсутність реєстрації ОСОБА_3 та сина саме в кімнаті (житловому приміщенні) АДРЕСА_2 гуртожитку; наявність у сина ОСОБА_3 іншого житла. Департаментом забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради було необґрунтовано та незаконно відмовлено ОСОБА_3 у приватизації кімнати. На його думку відмова за першими двома пунктами є необґрунтованою та не законною виходячи з наступного: форму спеціального ордера, що видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку встановлено Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.86 №208, на підставі нього: ордер дійсний протягом 30 днів; при одержанні ордера пред`являються паспорти всіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку (зняття з реєстрації) з попереднього місця проживання. Адміністрація підприємства, установи, організації веде облік ордерів, що видаються громадянам на зайняття жилої площі; ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу; при вселенні ордер здається в житлово-експлуатаційну організацію, а при її відсутності - завідуючому (директору) гуртожитком підприємства, установи, організації. Бланки ордерів зберігаються як документи суворої звітності. В червні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до Сумського міського об`єднання громадян «Вікторія» мешканців гуртожитку по АДРЕСА_1 , яке є обслуговуючою організацією будинку та в якій перебуває вся документація на гуртожиток і її мешканців з проханням надати йому належним чином завірену копію ордера. Проте, з відповіді йому стало відомо, що копію ордера він отримати не зможе. Спадкодавець ОСОБА_3 звертався з відповідною заявою до органу приватизації щодо приватизації за ним житлового приміщення, однак, йому було незаконно відмовлено. Тому позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати право власності за ОСОБА_2 на житлове приміщення № 31 у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 25.07.2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Сумської міської ради, Сумської міської ради в особі Управління «Центр наданні адміністративних послуг м.Суми» Сумської міської ради, про визнання особи наймачем приміщення та зобов`язання вчинити певні дії, та призначено підготовче засідання, з викликом сторін.

Ухвалою суду від 17.09.2019 року провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Сумської міської ради, Сумської міської ради в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг м.Суми» про визнання особи наймачем приміщення, зобов`язання вчинити дії щодо приватизації житлового приміщення, зупинено до залучення до участі у справі правонаступників.

Ухвалою суду від 23.07.2020 року поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 08.10.2020 року залучено ОСОБА_2 як правонаступника позивача ОСОБА_3 за позовом до Виконавчого комітету Сумської міської ради, Сумської міської ради в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг м.Суми» Сумської міської ради про визнання наймачем приміщення, зобов`язання вчинити дії по приватизації кімнати в гуртожитку..

Ухвалою суду від 08.10.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представником позивача ОСОБА_2 адвокатом Кордюк В.П. була подана заява про зміну предмету позову. Ухвалою суду від 02.09.2021 року замінено первісних відповідачів Виконавчий комітет Сумської міської ради, Сумську міську раду в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг м.Суми» на належного відповідача Сумську міську раду у справі за позовом ОСОБА_2 про визнання права власності за ОСОБА_2 на житлове приміщення №31 у гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 адвокат Кордюк В.П. позовні вимоги підтримав повністю з зазначених підстав, просив їх задовольнити.

В судове засідання представник відповідача Сумської міської ради не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відзив на позовну заяву не надали.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав:

Судом установлено, що з 23.04.2009 року ОСОБА_3 на підставі ордера був зареєстрований в гуртожитку по АДРЕСА_1 (а.с.7).

Нумерація кімнат у гуртожитку змінювалась у зв`язку з проведеними в гуртожитку реконструкціями, зміною власників гуртожитку, проведенням технічної інвентаризації в гуртожитку. З моменту вселення та до теперішнього часу ОСОБА_3 фактично проживав в одній і тій же кімнаті вказаного гуртожитку, який має номер 31.

19.08.2014 року рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради №399 затверджено Акт приймання-передачі до комунальної власності територіальної громади м.Суми гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 від регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області (а.с.12). 20.06.2018 року рішенням Сумської міської ради №3607-МР було зараховано до комунальної власності територіальної громади м.Суми вказаний гуртожиток (а.с.13).

05.10.2016 року Сумська міська рада своїм рішенням №1225-МР надала дозвіл на приватизацію кімнат у гуртожитку по АДРЕСА_1 (а.с.14). В 2016 році кімната АДРЕСА_2 в цьому гуртожитку була реконструйована в житлове приміщення, що підтверджується декларацією про готовність об`єкта до експлуатації від 19.02.2016 року (а.с.15-17).

В жовтні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради, який був на час звернення уповноваженим органом з приватизації, з заявою щодо приватизації кімнати АДРЕСА_3 за ним та сином ОСОБА_2 .

Заява ОСОБА_3 була розглянута Департаментом забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради в установленому порядку і листом від 18.10.2018 року Департамент забезпечення ресурсних платежів повідомив ОСОБА_3 про відмову в приватизації кімнати, в якому причинами відмови було зазначено: відсутність ордеру про надання житлової площі у ОСОБА_3 ; відсутність реєстрації ОСОБА_3 та сина саме в кімнаті № НОМЕР_1 гуртожитку; наявність у сина ОСОБА_3 ОСОБА_2 іншого житла.

Вважаючи відмову у приватизації з двох підстав щодо відсутності ордеру та відсутності реєстрації в кімнаті №31 гуртожитку незаконною, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про зобов`язання Сумську міську раду вчинити дії щодо приватизації лише за ним житлового приміщенн №31 у гуртожиткку за адресою АДРЕСА_1 без надання ордера про надання житла.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.39).

Спадкоємцем першої черги права на спадкування за законом після померлого ОСОБА_3 є його син позивач ОСОБА_2 .

Згідно з матеріалами спадкової справи ОСОБА_2 в 6-місячний строк звернувся до Сумської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с.60-63).

За життя ОСОБА_3 розпочав процедуру приватизації житлового приміщення №31 у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , проте не закінчив процедуру у зв`язку із смертю.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Частиною четвертою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України. які постійно проживають у цих квартирах (будинках), або перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

За змістом статей 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймають не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність.

У пункті 17 Положення про порядок передачі квартири (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396(далі - Положення), визначено, що громадянин , який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Пунктом 18 Положення визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків та передбачено які документи подаються до органу приватизації.

У разі не передання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними право власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.

У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на квартиру.

Обов`язковою умовою переходу права вимоги у порядку спадкування до спадкоємців про визнання за ними права власності на квартиру, в якій проживали спадкодавці, але померли до вирішення питання відповідним державним органом про її приватизацію, є звернення спадкодавця до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою.

Для вирішення питання про наявність права вимагати визнання за спадкоємцем права власності на квартиру вирішальне значення може мати встановлення обставин, чи була розглянута в установлений строк заява про приватизацію квартири, чи була відмова відповідного органу приватизації у задоволенні заяви правомірною (чи були наявні заборони для передачі квартири наймачеві).

Ці правові позиції висловлені в постановах Верховного Суду від 16.09.2021 року у справі №208/1866/19 та від 07.07.2021 року у справі №175/4089/18.

ОСОБА_3 звертався з заявою до органу приватизації. Так, дійсно в порядку приватизації квартира не могла бути передана у власність сину ОСОБА_3 ОСОБА_2 , оскільки за ним зареєстровано право власності на квартиру.

Стосовно відмови в передачі житлового приміщення №31 в гуртожитку у власність ОСОБА_3 , то така відмова була незаконною, останній мав право на приватизацію цього житлового приміщення.

З 23 квітня 2009 року ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав у гуртожитку по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/кімнаті осіб №17 від 16.07.2019 року (а.с.7), та копією довідки про реєстрацію місця проживання особи №14.03-08/68674 від 16.09.2019 року (а.с.63).

Стосовно ордеру на кімнату в гуртожитку, то при вселенні ордер здається в житлово-експлуатаційну організацію, а при її відсутності завідуючому гуртожитку. ОСОБА_3 звертався до Сумського міського об`єднання громадян Вікторія» мешканців гуртожитку по АДРЕСА_1 стосовно надання копії ордеру, але ордер наданий не був (ас.19).

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» визначено сферу дії цього закону, яка поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Згідно з п.1 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Відповідно до п.п.4, 5 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах. Право на приватизацію кімнат у гуртожитках державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають у цих гуртожитках ( другий абзац п.4 ст.5 Закону в редакції, яка діяла до 30.09.2011 року ). Згідно з абз.2 п.4 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» в редакції, яка діє з 30.09.2011 року право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них.

Згідно ч.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п.2 ст.2 цього Закону, а саме не підтягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовне (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС.

ОСОБА_3 не мав у власності інше житло, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.21).

Відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» ОСОБА_3 мав право на приватизацію житлового приміщення АДРЕСА_3 . Приватизаційний житловий чек ОСОБА_3 не був використаний.

Пленум Верховного Суду України в частині п`ятій пункту 13 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначив, що в разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, які на законних підставах проживають у гуртожитках державної форми власності, гуртожитках, що було включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), набувають право на приватизацію житлових приміщень у таких гуртожитках після їх передачі у власність відповідної територіальної громади.

Однією з обставин, з якою, пов`язано право особи на захист відповідно до вище вказаного Закону, є правомірність проживання в гуртожитку ОСОБА_3 та користування гуртожитком, що доведено вище.

Рішенням суду не встановлено, що ОСОБА_3 незаконно чи самовільно зайняв житлове приміщення №31 за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 328 ЦК України визначено підстави набуття права власності. Так, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що спадкодавець ОСОБА_3 звертався з належно оформленою заявою до органу приватизації щодо приватизації за ним житлового приміщення, проте йому було незаконно відмовлено. Отже, позивач ОСОБА_2 як спадкоємець після смерті батька ОСОБА_3 має право на визнання за ним права власності на житлове приміщення № НОМЕР_1 у гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 .

З врахуванням всіх викладених обставин, суд вважає необхідним визнати за ОСОБА_2 право власності на житлове приміщення № НОМЕР_1 у гуртожитку за адресою АДРЕСА_1

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76-81, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК, суд-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_2 ) право власності на житлове приміщення № НОМЕР_1 у гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 .

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду. При оголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А. Котенко