Дата документу 15.02.2021
Справа № 320/298/19
Провадження №2/937/1269/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2021 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Бахаєва І.М.,

за участю секретаря Фурсової Л.І.,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лещенко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому з урахуванням уточнень, просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти в розмірі 128 383 грн. 99 коп., яка складається з спричиненої шкоди у вигляді вартості відновлювального ремонту у розмірі 119 608 грн. 99 коп., витрат пов`язаних з ДТП у розмірі 8 775 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.09.2018 сталася ДТП за участю автомобіля ВАЗ 21140, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля HYUNDAI ELENTRA, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Належний позивачу автомобіль HYUNDAI ELENTRA, державний номерний знак НОМЕР_2 , зазнав механічних пошкоджень. Згідно постанови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11.10.2018 по справі № 320/7889/18 винною особою у скоєнні ДТП за ст.124 КУпАП визнано ОСОБА_2 . В результаті ДТП позивачу було спричинено шкоду в розмірі відновлювального ремонту, яка складає 222 108,99 грн. З метою відшкодування спричиненої шкоди, позивач звернувся із заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України, оскільки відповідальність відповідача як власника транспортного засобу не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. МТСБУ було прийнято рішення відшкодувати позивачу шкоду у розмірі 102 500 грн., відповідно до п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідач на звернення позивача про відшкодування вартості відновлювального ремонту, що залишилась до сплати, не відреагував. До теперішнього часу шкода відповідачем не відшкодована. З огляду на викладене, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та просить стягути вказані суми із відповідача в примусовому порядку.

02.07.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив наступне. 06.09.2018 відповідач ОСОБА_2 дійсно допустив спричинення ДТП, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль HYUDAI ELANDRA, що належить позивачу. Під час розгляду адміністративного правопорушення свою вину не заперечував, постановою Мелітопольського міськрайонного суду від 11.10.2018 по справі № 320/7889/18 відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Нанесені позивачу збитки також визнає, проте позивачем, на підтвердження розміру своїх позовних вимог, надано Звіт № 209 про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу, відповідно до якого вартість матеріальної шкоди, завданої позивачу складає 222 108 грн. 99 коп. Вважає, що звітом визначено необґрунтовано занадто великий розмір матеріальної шкоди, який не відповідає ринковій вартості відновлення майна позивача, тому враховуючи те, що для визначення вартості відновлювального ремонту/матеріальних збитків отриманих позивачем внаслідок ДТП необхідні спеціальні знання, у сфері іншій, ніж право, сторонами не надані відповідні висновки експертів з цього питання, висновок експерта у справі вважає необхідним доказом для повного та всебічного вирішення справи). Щодо додаткових вимог позивача про стягнення суми витрат на евакуатор та зберігання автомобіля не заперечує. Щодо стягнення моральної шкоди, вважає за необхідне зазначити, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Оскільки, позивачем не подано будь-яких доказів на підтвердження понесення моральної шкоди, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з нього моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.

09.08.2019 до суду надійшла відповідь на відзив від позивача ОСОБА_1 , в якій позивач зазначив, що участь у ДТП є само по собі стрес, так як людина у будь-якому випадку отримує шок від самої аварії та від пошкодження майна. ДТП та його наслідки визивають порушення розкладу життя, так як потрібен час та зусилля на оформлення документів для урегулювання майнових наслідків після ДТП (на місті ДТП, у страховій компанії, у судах тощо), для відновлення попереднього стану ТЗ, для приведення свого психологічного стану у норму. Відповідач визнає свою вину у скоєнні ДТП та нанесення позивачу збитків, а тому наслідки які виникли після аварії: стрес із-за самого ДТП та із-за пошкодження ТЗ у значному об`ємі, порушення розкладу життя знаходяться у причинному зв`язку з ДТП, що і є обґрунтуванням стягнення моральної шкоди. На підставі матеріалів справи, просить суд стягнути моральну шкоду з відповідача у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Лещенко О.Д. позовні вимоги підтримала, пояснила, що позивачу на праві власності належав автомобіль HYUNDAI ELENTRA, державний номерний знак НОМЕР_2 . 09.06.2018 відповідач ОСОБА_2 скоїв ДТП, та постановою суду був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. Своїми діями відповідач ОСОБА_2 завдав позивачу ОСОБА_1 шкоду понесену на відновлення ремонту транспортного засобу. Відповідач добровільно не відшкодував завдану шкоду, у зв`язку з чим позивач ОСОБА_1 вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Під час судового розгляду справи була призначена судова авто товарознавча експертиза, однак не була проведена, оскільки позивачем вказаний автомобіль було продано, крім того відповідачем не була проведена оплати за проведення судової авто-товарозначої експертизи. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, від нього на електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності його представника, з урахуванням наданого відзиву на позовну заяву.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лещенко О.Д., вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11.10.2018 по справі № 320/7889/18 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП /а.с.5/.

В результаті вищезазначеного ДТП, яка мала місце 06.09.2018 автомобіль HYUNDAI ELENTRA, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , отримав механічні пошкодження, а власнику даного транспортного засобу ОСОБА_1 заподіяно матеріальну шкоду.

Згідно звіту № 209 про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу HYUNDAI ELENTRA, державний номерний знак НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , вартість відновлювального ремонту складає 222 108 грн. 99 коп./а.с.6-24/.

Отже, в результаті ДТП позивачу ОСОБА_1 було спричинено шкоду в розмірі відновлювального ремонту, яка складає 222 108,99 грн.

Також позивач ОСОБА_1 в наслідок ДТП поніс витрати, пов`язані зі зберіганням транспортного засобу в розмірі 2775 грн. та за послуги евакуатора в розмірі 6000 грн., що підтверджується копіями платіжних документів/а.с.73, 74/.

На момент ДТП транспортний засіб HYUNDAI ELENTRA, державний номерний знак НОМЕР_2 був застрахований в Моторному (транспортному) страховому бюро України МТСБУ.

З метою відшкодування спричиненої шкоди, позивач ОСОБА_1 звернувся заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України, оскільки відповідальність відповідача ОСОБА_2 , як власника транспортного засобу не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

20 грудня 2018 року МТСБУ було прийнято рішення про відшкодування позивачу ОСОБА_1 шкоди у розмірі 102 500 грн., відповідно до п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

09 січня 2019 року МТСБУ виплатила ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 102 500 грн., що підтверджується копією виписки АТ «Альфа_Банк»/а.с.40/.

З метою досудового врегулювання спору, позивач ОСОБА_1 звертався до відповідача ОСОБА_2 для вирішення питання відшкодування збитків в розмірі 119 608 грн. 99 коп., яка залишилась до сплати, однак ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення збитків в добровільному порядку проведено не було.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 не з`явився на огляд транспортного засобу HYUNDAI ELENTRA, державний номерний знак НОМЕР_2 , який проводився експортною установою «Укравтоекспертиза», про що був повідомлений належним чином/а.с.26/.

Позивач в обґрунтування вимог вказує, що розмір відновлювального ремонту автомобіля склав суму в розмірі 222 108,99 грн., а тому відповідач має сплатити на його користь різницю між відновлювальним ремонтом та сумою виплаченого страхового відшкодування, та витрати, пов`язані зі зберіганням транспортного засобу в розмірі 2775 грн., послуги евакуатора в розмірі 6000 грн.

Перевіряючи обґрунтованість вимог первісного позову в частині відшкодування вартості відновлювального ремонту, суд приймає до уваги те, що згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно із ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із ст.ст. 1188, 1194 ЦК України, шкода,завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а сааме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Пунктом 6 Постанови ВССУ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 4 вищезазначеної постанови, передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. У разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача.

Вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Пред`являючи позов, позивач ОСОБА_1 вказував на те, що вартість відновлювального ремонту автомобіля HYUNDAI ELENTRA, державний номерний знак НОМЕР_2 , склала суму 222 108,99 грн., МТСБУ здійснило регламенту виплату та перерахувало в рахунок відшкодування шкоди суму у розмірі 102 500 грн., а відтак відповідач має сплатити різницю між цією вартістю в розмірі 128 383 грн. 99 коп.

Статтею 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача, що розмір відновлювального ремонту визначено необґрунтовано та не відповідає ринковій вартості відновлювального майна, оскільки фактично відповідач не згоден з розрахунком шкоди, завданою ним в наслідок ДТП. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень.

Аналізуючи зібрані по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування завданої шкоди щодо відновлювального ремонту в розмірі 119 608 грн. 99 коп. та витрати, пов`язані з ДТП в розмірі 8775 грн.: зберігання транспортного засобу в розмірі 2775 грн., послуги евакуатора в розмірі 6000 грн. обґрунтовані, підтверджуються доказами, а тому підлягають задоволенню.

При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід вказати наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

На підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, моральна шкода відшкодовується незалежно від наявності вини.

Відповідно до п. 5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В обґрунтування цієї частини позовних вимог, позивач зазначив про те, що моральна шкода полягала у психічних переживаннях через ДТП, пошкодженні транспортного засобу, порушення звичного розкладу життя через ДТП.

Аналізуючи зібрані докази, суд визнає факт заподіяння позивачу моральної шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 06.09.2018.

Проте, враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, суд вважає розмір моральної шкоди, пред`явлений позивачем до стягнення у розмірі 10 000 грн., - є завищеним, та зазначений розмір, на думку суду, не знайшов свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи, а на переконання суду, не свідчить поза розумним сумнівом про завдання моральної шкоди позивачу в розмірі, пред`явленому, останнім, до стягнення.

Слід зазначити, що доводи відповідача в частині завищеного розміру суми, яка пред`явлена позивачем до стягнення на відшкодування моральної шкоди, заслуговують на увагу.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що позивачу дійсно було заподіяно моральну шкоду, внаслідок ДТП, суд, керуючись внутрішнім переконанням, вважає за необхідне задовольнити дані вимоги позивача частково, в розмірі 5000 грн.

Крім цього, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені документально підтверджені останнім судові витрати в сумі 1196 грн. 09 коп.

Разом з тим, з огляду на те, що позивачем ОСОБА_1 не було надано суду достатніх доказів надання та, відповідно, отримання правової допомоги, зокрема, актів прийом-передачі виконаних робіт між адвокатом та позивачем, квитанції про оплату правничої допомоги, а тому суд вважає, що в стягненні судових витрат на отримання правової допомоги із відповідача на користь позивача на суму 5000 грн. слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 1167, 1188, 1194 ЦК України, ЗУ «Про страхування», ст.ст. 8, 9, 10, 12, 18, 81, 89, 141, 258, 263-265, 268, 354 ЦПК України, п. 5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», п. 6 Постанови ВССУ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 спричинену шкоду у вигляді вартості відновлювального ремонту в розмірі 119 608 /сто дев`ятнадцять тисяч шістсот вісім/ грн. 99 коп., витрати, пов`язані з ДТП в розмірі 8775 /вісім тисяч сімсот сімдесят п`ять/ грн., моральну шкоду в розмірі 5 000 /п`ять тисяч/ грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1196 /одна тисяча сто дев`яносто шість/ грн. 09 коп., а всього 134 580 /сто тридцять чотири тисячі п`ятсот вісімдесят/ грн. 08 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням пп. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні відомості учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено 25 лютого 2021 року.

СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ