Справа № 738/1466/20
№ провадження 2/738/39/2021
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

17 лютого 2021 року м. Мена

Менський pайонний суд Чеpнiгiвської областi в складi:

судді - Волошиної Н.В.,

з участю секретаря судового засідання -Донець Г.В.,

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi цивільну справу за позовною ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей Менської районної державної адміністрації Чернігівської області, Седнівська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

І. Зміст позовних вимог.

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , в якій просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свою позовну заяву мотивує тим, що з 23 вересня 2006 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25 липня 2012 року шлюб з відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач не бере участі у вихованні сина, не цікавиться його навчанням, життям та здоров`ям, не відвідує шкільні свята та батьківські збори, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною, не бере участі у його матеріальному забезпеченні, починаючи з 2012 року має заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина, яка станом на березень 2020 року складає 81602,99 грн, вказані обставини, на думку позивача, свідчать про ухилення відповідача від виховання дитини.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 13 листопада 2020 року вказану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з несплатою позивачем судового збору.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 20 листопада 2020 року після усунення недоліків позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання на 10 грудня 2020 року.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 10 грудня 2020 року за клопотанням представника позивача у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Седнівську селищну раду Чернігівського району Чернігівської області, як орган опіки та піклування, витребувано висновок про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно його сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті на 20 січня 2021 року.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 20 січня 2021 року у зв`язку з ненаданням витребуваних доказів судовий розгляд справи відкладено на 17 лютого 2021 року.

ІІІ. Позиції учасників судового провадження.

Позивач ОСОБА_2 , підтримала позовну заяву, просила її задовольнити, посилаючись на те, що після розлучення з нею відповідач жодного разу не бачив дитину, не цікавився її здоров`ям, має заборгованість зі сплати аліментів, які взагалі не сплачував, дитина не пам`ятає батька. Після перерви, 17 лютого 2021 року, в судове засідання не з`явилась.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги своєї довірительки, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просив їх задовольнити, додатково пояснив, що вихованням дитини займається виключно позивач, дитина проживає разом з матір`ю, яка повністю матеріально забезпечує її, батько не спілкується з сином, не відвідує школу, не цікавився його навчанням та здоров`ям, матеріальної допомоги на його утримання не надає, має заборгованість зі сплати аліментів, вказані обставини, на його думку свідчать про те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню свого сина.

Відповідач ОСОБА_3 жодного разув судове засідання не з`явився, був викликаний в суд через оголошення, розміщене на офіційній сторінці веб-порталу Судової влади України, про причини своєї неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його участю, відзиву на позовну заяву суду не надав.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 17 лютого 2021 року, з урахуванням думки представника позивача, постановлено провести заочний розгляду справи.

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - органів опіки та піклування Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області та Менської районної державної адміністрації Чернігівської області, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, від останнього до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованого 12 травня 2015 року за №0, вбачається, що 23 вересня 2006 року в Седнівській селищній раді Чернігівського району Чернігівської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та з ОСОБА_3 , про що складено відповідний актовий запис за №04, після державної реєстрації шлюбу дружині та чоловіку присвоєно спільне прізвище « ОСОБА_2 » (арк.с.8).

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 02 лютого 2007 року, виданого виконкомом Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (арк.с.7).

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25 липня 2012 року, яке набрало законної сили 07 серпня 2012 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано, після розірвання шлюбу позивачу залишено прізвище « ОСОБА_2 » (арк.с.12).

19 серпня 2015 року ОСОБА_2 змінила своє прізвище на « ОСОБА_2 », про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 від 19 серпня 2015 року, видана відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського районного управління юстиції у Чернігівській області (арк.с.9).

З довідок №02-28/241, 02-27/243 від 28 лютого 2020 року та №02-28/441 від 12 червня 2020 року, виданих Седнівською селищною радою Чернігівського району Чернігівської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 , разом з нею за вказаною адресою зареєстрований та проживає її син ОСОБА_4 , 2007 року народження, який перебуває на її утриманні. Батько дитини ОСОБА_3 матеріально допомоги не надає, участі у вихованні сина не приймає. Мати дитини ОСОБА_2 за місцем проживання характеризується позитивно, як працьовита та відповідальна людина, незаміжня, спиртними напоями не вживає, виховує малолітню дитину, має господарство, працює продавцем (арк.с.18, 19, 23).

Відповідно до довідки про доходи №1 від 02 березня 2021 року, виданої ОСОБА_8 , ОСОБА_2 працевлаштована у ФОП ОСОБА_8 продавцем, її сукупний дохід за період з 01 вересня 2019 року по 29 лютого 2020 року складає 26389,82 (арк.с.21).

З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 від 28 лютого 2020 року, вбачається, що за вказаною адресою зареєстровані та проживають ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за вказаною адресою також зареєстрований, але не проживає її брат - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вказана квартира складається з трьох кімнат, газифікована, має центральне водопостачання. ОСОБА_2 розлучена, в повторний шлюб не вступала, виховую малолітню дитину, працює продавцем в смт. Седнів, остання потребує соціального захисту та матеріальної допомоги на виховання своєї дитини (арк.с.20).

Згідно з довідкою №24 від 12 червня 2020 року, виданою комунальним закладом «Седнівський навчально-виховний комплекс» Чернігівської районної ради Чернігівської області, ОСОБА_3 у вихованні сина ОСОБА_4 участі не приймає, шкільні свята та батьківські збори не відвідує, навчанням дитини не цікавиться (арк..с.22).

Відповідно до розрахунків заборгованості за сплати аліментів по виконавчому провадженню №36193208, відкритому з виконання виконавчого листа №2/2523/910 від 25 жовтня 2012 року, виданого Чернігівським районним судом Чернігівської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 вересня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття, станом на вересня 2012 року по грудень 2020 року сукупний розмір заборгованості відповідача перед позивачем зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 складає 81602,99 грн (арк. с.13-17).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Менської районної державної адміністрації Чернігівської області від 21 липня 2020 року орган опіки та піклування, розглянувши заяву ОСОБА_2 , заслухавши її пояснення та думку дитини ОСОБА_4 , який зазначив, що його батько ОСОБА_3 не виявляє бажання спілкуватись з ним, не надає йому матеріальної допомоги, не цікавиться його успіхами у навчанні, його життям та здоров`ям, з урахуванням позиції самого ОСОБА_3 , який, будучи повідомленим про розгляд заяви ОСОБА_2 , на засідання комісії не з`явився, в телефонному режимі відмовився бути присутнім на засіданні комісії, не заперечував проти надання висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав стосовно його сина ОСОБА_4 , з метою соціального захисту прав дитини, вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , стосовно його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк.24).

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.

У справах «Савіни проти України», «МакМайкл проти Сполученого Королівства», «Ньяоре проти Франції», Європейським судом з прав людини зазначається, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя» і що «заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані: піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст.152 СК України).

При цьому, відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо вихованню дитини та/або за забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

У п. п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» дані роз`яснення, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєння нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків», на думку суду, не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації.

Частинами 4 та 5 ст. 19 Сімейного кодексу України визначено, при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Виходячи з встановлених обставин у справі, суд дійшов висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками по вихованню дитини, самоусунувшись від виконання батьківських обов`язків не спілкується з нею тривалий час, не відвідує її, не цікавиться її життям та навчанням, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, як вбачається з висновку Менської районної державної адміністрації Чернігівської області від 21 липня 2020 року, як органу опіки та піклування, ОСОБА_3 не заперечував про позбавлення його батьківських прав стосовно сина ОСОБА_4 , що свідчить про відсутність у нього інтересу до дитини.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення батька від виховання дитини та приходить до висновку про позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав стосовно його сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи положення ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення судовий збір в розмірі 840, 80 грн.

Кеpуючись статтями 150-152, 155, 164-166 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», статтями 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280, 284 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей Менської районної державної адміністрації Чернігівської області, Седнівська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав стосовно малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 840,80 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвали суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:

ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 . реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Відповідач:

ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Треті особа, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

Служба у справах дітей Менської районної державної адміністрації Чернігівської області, місцезнаходження: вул. Героїв АТО, 6 м. Мена Чернігівська область, індекс 15600.

Седнівська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області, місцезнаходження: вул. Я.Лизогуба, 21 смт. Седнів Чернігівський район Чернігівська область, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 04412550.

Повний текст рішення складено 26 лютого 2021 року.

Суддя Н.В. Волошина