Провадження № 2/127/3995/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2021 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

за участю: секретаря Тріща Т.О.,
відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи позовну заяву тим, що 03.07.2018 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено відповідний актовий запис №1472.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем.

Спільне життя у сторін не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними та різних поглядів на сімейні відносини та обов`язки, внаслідок чого шлюб існує формально.

Позивач зазначає, що наразі усі витрати, пов`язані з харчуванням, забезпеченням одягом, лікуванням дитини вона несе самостійно. Разом з тим, ОСОБА_3 не спроможна забезпечити дитину усім необхідним. Відповідач працевлаштований та отримує заробітню плату, інших аліментних зобов`язань немає.

Також, зважаючи на те, що ОСОБА_3 не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку та отримує від держави соціальну допомогу на утримання дитини, тому бажає стягнути аліменти і на своє утримання.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3 звернулася до суду з цим позовом та просила:

-розірвати шлюб між сторонами;

-стягнути з ОСОБА_1 на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх доходів відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття;

- стягнути з ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки від усіх доходів відповідача до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 3-річного віку;

-стягнути з ОСОБА_1 на її користь судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи, зокрема: 908,00 грн. судовий збір за позовну заяву про розірвання шлюбу, 5500,00 грн. правової допомоги згідно з договором про надання правової допомоги від 31.08.2021 року.

В судове засідання позивач не з`явилася, проте разом з представником подали до суду спіьну заяву в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Просили розгляд справи проводити за їх відсутності та задовольнити позов.

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов в частині розірвання шлюбу визнали, щодо решти вимоги частково, надали суду відзив на позовну заяву та пояснили, що відповідач погоджується сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі ј частки від усіх видів його заробітку. Враховуючи розмір заробітної плати ОСОБА_1 , аліменти будуть перевищувати мінімальний прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, що є гарантом того, що дитина буде забезпечена лише батьком на більшому рівні ніж гарантовано державою. З огляду на це вони вважають, що цих коштів достатньо для гармонійного розвитку та утримання дитини. При цьому, розмір аліментів запропонований позивачем, не обґрунтований нею жодним доказом. З приводу вимоги про стягнення аліментів на дружину, то повідомили, що відповідач здійснює надання постійної матеріальної допомоги батькові, який є інвалідом 3 групи, в розмірі від 1200-2000 грн. З огляду на те, що відрахування з доходу не можуть перевищувати 50%, сплату ним аліментів на утримання дитини та матеріальної допомоги батькові, він взмозі сплачувати аліменти на дружину в розмірі 1/8 частки заробітку. Просили розірвати шлюб, стягнути аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини та на утримання дружини в розмірі 1/8 частини, а також здійснити розподіл судових витрат шляхом стягнення з позивача на користь відповідача 6000,00 грн. витрат за надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити частково з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 03.07.2018 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено відповідний актовий запис №1472 (а.с. 11).

Після укладення шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13).

Спільне життя у сторін не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними та різних поглядів на сімейні відносини та обов`язки, внаслідок чого шлюб існує формально, а тому його збереження буде суперечити інтересам позивача.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Виниклі правовідносини регулюються ст.ст. 110, 112 СК України.

Отже, враховуючи бажання позивача розірвати шлюб та визнання відповідачем позову в цій частині, суд вважає за доцільне розірвати шлюб між сторонами.

З приводу вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, то слід зазначити наступне.

Відповідач не надає матеріальну допомогу своїй малолітній дитині.

Згідно з довідками про реєстрацію місця проживання особи № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 виданими Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради вбачається, що позивач по даній справі та син сторін ОСОБА_4 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14, 15). Факт проживання дитини з матір`ю, відповідачем підтверджується.

Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення; тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Підстави визначення розміру аліментів у частині до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Згідно із ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

За аналогією, позивач має право заявляти вимоги про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину у порядку позовного провадження.

Суд звертає увагу, що позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своєї вимоги щодо необхідності стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частини доходу відповідача.

Визначаючись щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує те, що спільна дитина проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні, що потребує значних коштів. Разом з тим, зважаючи на розмір заявлених вимог, визнання частково відповідачем позову, суд вважає можливим стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки доходу відповідача щомісячно, що буде розумним та справедливим.

Відповідно до положення ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, то слід зазначити наступне.

Згідно із ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

З аналізу вказаної вище норми закону вбачається, що основною умовою для утримання чоловіком дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Відповідно до ч.1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Під час визначення розміру аліментів, судом враховано часткове визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, розмір заявлених вимог.

З матеріалів справи вбачається, що батько відповідача має інвалідність третьої групи та йому призначене помірне фізичне навантаження (а.с. 52, 54). Разом з тим, доказів того, що відповідач щомісячно надає матеріальну допомогу батькові, суду не надано.

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_3 від 28.10.2021 року №783 відповідач ОСОБА_1 проходив військову службу в цій частині та його грошове забезпечення за період з 01.03.2021 року по 01.09.2021 року включно складає 75660,32 грн. (а.с. 53).

Враховуючи вказане вище, суд вважає, що відповідач має можливості утримувати позивача - матір дитини до досягнення дитиною трьох років, оскільки він є працевлаштованим та отримує достатній рівень заробітної плати. Також, слід зазначити, що ОСОБА_3 має право на утримання аліментів з відповідача, оскільки вона проживає з дитиною та здійснює догляд за двохрічною дитиною, в зв`язку з чим не має змоги працювати і утримувати себе. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів на її утримання обґрунтована частково, тому суд вважає, що аліменти слід стягнути у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 06.09.2021 року до досягнення дитиною трьохрічного віку.
Оскільки при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 908,00 грн.(а.с. 9), та враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи, відповідно до ст.ст. 141, 142 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача в розмірі 50 відсотків судового збору, тобто в розмірі 454,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, щодо решти 50 відсотків судового збору, то за вимогами ч.1 ст. 142 ЦПК України, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору.

Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору за двома вимогами про стягнення аліментів, то згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 1141,81 грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог: 1 вимога задоволена на 75,75%, а 2 вимога 50%), а в іншій частині судовий збір слід компенсувати за рахунок держави.

З приводу відшкодування сторонам витрат на правничу допомогу, слід зазначати наступне.

31.08.2021 року між Адвокатським об`єднанням «Захист у криміналі» в особі голови ОСОБА_8 та ОСОБА_3 було укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого вартість послуг складає 5500,00 грн., разом із судовими витратами (а.с. 16).

До матеріалів справи представником позивача ОСОБА_8 було долучено ордер (а.с. 17), розрахунок витрат на правову допомогу (а.с. 19) та квитанція до прибуткового касового ордера від 31.08.2021 року на суму 5500,00 грн. (а.с. 18). На підставі вказаних документів позивачем було сплачено кошти за надання правової допомогу адвокату Покоєвичу А.О.

Також 28.10.2021 року між адвокатом Чуприною О.М. та ОСОБА_1 було укладено договір №15 про надання правничої допомоги (а.с. 40-41).

До матеріалів справи адвокатом Чуприною О.М. було долучено ордер (а.с. 39), акт виконаних робіт та прийому передачі послуг (а.с. 59), в якому вказана загальна вартість наданих послуг 6000,00 грн. та квитанція до прибуткового касового ордера №11 від 28.11.2021 року на суму 6000,00 грн. (а.с. 58). На підставі вказаних документів відповідачем було сплачено кошти за надання правничої допомогу адвокату Чуприні О.М.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Вимогами п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи фактичні обставини справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем сума витрат за надання правничої допомоги в розмірі 5500,00 грн. відповідає вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Доказів протилежного стороною відповідача суду не надано.

Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, то судом також береться до уваги витрати на правничу допомогу позивача. Отже, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплачених витрат на професійну правничу допомогу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 3221,82 грн.

Також судом враховано фактичні обставини справи та надані відповідачем докази. Суд дійшов висновку, що заявлена ОСОБА_1 сума витрат за надання правничої допомоги в розмірі 6000,00 грн. відповідає вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Доказів протилежного стороною позивача суду не надано.

З огляду на те, що позов підлягає частковому задоволенню, то судом також береться до уваги витрати на правничу допомогу відповідача. Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплачених витрат на професійну правничу допомогу підлягає стягненню з позивача на користь відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2485,00 грн.

Частиною 10 ст. 141 ЦПК України визначено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи положення вказаної вище статті, суд вважає за необхідне зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. Тобто стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 736,82 грн.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-3, 27 Конвенції ООН «Про права дитини», ст. 51 Конституції України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 7, 80, 84, 110, 112, 180-182, 191 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 137, 141, 206, 211, 259, 263-265, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.
Розірвати шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , зареєстрований 03.07.2018 року у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Вінницької області, актовий запис №1472.
Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити « ОСОБА_7 ».
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 06.09.2021 року до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 06.09.2021 року до досягнення дитиною трьохрічного віку.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 коп.) та витрати на правову допомогу у розмірі 736,82 грн. (сімсот тридцять шість гривень 82 коп.).
Повернути ОСОБА_3 з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову у розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 1141,81 грн. (одна тисяча сто сорок одна гривня 81 коп.).
В іншій частині судовий збір - компенсувати за рахунок держави.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення суду складений 22.12.2021 року.

Суддя: