Ухвала

22 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 584/283/21

провадження № 61-20659ск21

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу сільськогосподарського споживчого кооперативу «Ярославна» на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 27 вересня 2021 року, додаткове рішення Путивльського районного суду Сумської області від 18 жовтня 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського споживчого кооперативу «Ярославна» про розірвання договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив розірвати договір оренди землі, укладений 08 січня 2008 року між ОСОБА_1 та ССК «Ярославна».

Свої вимоги мотивував тим, що він є власником земельної ділянки 1,6511 га, кадастровий номер :05:001:0505, що знаходиться на території Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області. Вказана земельна ділянка на підставі договору оренди землі від 08 січня 2008 року передана в оренду ССК «Ярославна» на 20 років зі сплатою 225,68 грн на рік. Оскільки відповідач не виконував передбачені договорами зобов`язання по сплаті орендної плати за період з 2017 року по 2020 рік, ОСОБА_1 просив суд розірвати договір оренди землі, укладений 08 січня 2008 року між ОСОБА_1 та ССК «Ярославна».

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 27 вересня 2021 року позов задоволено.

Розірвано договір оренди землі, укладений 08 січня 2008 року між ОСОБА_1 та ССК «Ярославна», зареєстрований 09 січня 2008 року відділом Держкомзему Путивльського району у державному реєстрі земель за № 23.

Стягнуто з ССК «Ярославна» на користь ОСОБА_1 908 грн в рахунок повернення витрат на сплату судового збору

Додатковим рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 18 жовтня 2021 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто з ССК «Ярославна» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 3 500 грн.

Постановою Сумського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року рішення Путивльського районного суду Сумської області від 27 вересня 2021 року та додаткове рішення Путивльського районного суду Сумської області від 18 жовтня 2021 року залишено без змін.

17 грудня 2021 року Каліон А. А. , яка діє від імені ССК «Ярославна», засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 27 вересня 2021 року, додаткове рішення Путивльського районного суду Сумської області від 18 жовтня 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року в зазначеній вище справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про розірвання договору найму (оренди) - сукупністю платежів за користування майном протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.

Предметом позову є вимога про розірвання договору оренди землі, ціна позову у даній справі станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 100 = 227 000 грн).

Обґрунтовуючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження заявник покликається на підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Доводи щодо порушення судами попередніх інстанцій, внаслідок ухвалення оскаржуваних рішень, формування єдиної правозастосовчої практики не дають підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки заявником не наведено даних щодо фундаментального значення цього питання.

Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.

Інших підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційна скарга не містить і суд касаційної інстанції їх не встановив.

Застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не навів інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою сільськогосподарського споживчого кооперативу «Ярославна» на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 27 вересня 2021 року, додаткове рішення Путивльського районного суду Сумської області від 18 жовтня 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського споживчого кооперативу «Ярославна» про розірвання договору оренди землі.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров