22.12.2021 227/4390/20
22 грудня 2021 року м.Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Здоровиці О.В.,
за участю секретаря судового засідання Сисенко Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, заочно, в залі суду м.Добропілля цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування свого позову позивач вказала, що вона є власником житлового будинку за вищевказаною адресою. У вказаній квартирі зареєстроване місце проживання її знайомої ОСОБА_2 , відповідача по справі. З 2015 року відповідач у вказаній квартирі не проживає, оскільки виїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації. Зазначила, що відповідач не знялася з реєстраційного обліку, що порушує її права, як власниці зазначеної квартири, у зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Споріднених стосунків між позивачем та відповідачами не має. Факт реєстрації відповідача в квартирі позивача заважає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Тому, позивач, на підставі ст. 391 ЦК України, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .
В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно, належним чином. Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи в порядку доручення іноземним судом, у відповідності до ст. 498 ЦПК України. Згідно із виконанням іноземним судом доручення Добропільського міськрайонного суду Донецької області в матеріалах справи міститься підтвердження про вручення судових документів, складене російським судом за результатами виконання доручення відносно ОСОБА_2 .
Таким чином, враховуючи вимоги ст. 130 ЦПК України, відповідач є таким, що повідомлений належним чином про дату час і місце судового засідання.
Будь-яких клопотань чи відзиву на позов відповідачем до суду не подавалось.
За таких обставин, суд, керуючись вимогами ст.223 ЦПК України, враховуючи позицію представника позивача, який не заперечував проти винесення заочного рішення. суд вважав можливим розглядати справу без участі сторін та постановити заочне рішення.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (ч.2 ст.247 ЦПК України).
Судом, на підставі досліджених матеріалів справи встановлені такі обставини.
Позивачем по справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією паспорта НОМЕР_1 виданого Добропільським МВ ГУДМС України в Донецькій обалсті 30.04.2014 року. (а.с.9-12). До одруження позивач мала дівоче прізвище « ОСОБА_3 », що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.15).
Свідоцтвом про укладення шлюбу, (а.с.16) підтверджується, що позивач уклала шлюб з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після укладення шлюбу прізвище змінила на « ОСОБА_5 ». В подальшому шлюб було розірвано на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.17), та укладено шлюб з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та після укладання шлюбу прізвище змінили на « ОСОБА_7 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с.18).
Матеріалами справи підтверджується, що позивачка є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 , про що свідчить договір купівлі-продажу квартири від 20.04.2000 року (а.с.19).
З позовної заяви вбачається, що відповідач не є членом сім`ї чи родичем позивача.
Доказів зворотнього в судовому засіданні не встановлено.
Місце проживання відповідача з 08.11.2011 року зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією домової книги для прописки громадян (а.с.22-31), довідкою відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області від 09.11.2020 року № 16-23/914 (а.с.34).
Актом ОСББ "Фортеця" від 08.09.2020 року (а.с.14) підтверджується, що в ході опитування мешканців будинку АДРЕСА_2 на предмет проживання мешканців у квартирі АДРЕСА_3 встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за вказаною адресою не проживає з березня 2015 року.
Відсутність відповідача за вказаною адресою підтверджуються також нотаріально засвідченою заявою ОСОБА_2 (а.с.8), зміст якої свідчить про те, що остання є громадянкою Російської Федерації та змінила місце свого мешкання та станом на 31.08.2020 року мешкає за адресою АДРЕСА_4 .
Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Частиною 1 ст.317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», передбачено, що застосовуючи положення ст.391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод пред`явивши одну із таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Враховуючи викладене, те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що у відповідача відсутнє право власності на вказане житлове приміщення, останній не є членом сім`ї власника житлового будинку та не користується вказаним житловим приміщенням, оскільки фактично мешкає в РФ і лише є зареєстрованим в житловому приміщенні позивача, що чинить певні перешкоди останньому при користуванні своєю власністю в повному обсязі, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають.
Керуючись ст.391 ЦК України, ст. ст. ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 273, 280-283, 354 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
ОСОБА_2 визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право, відповідно до ч.2 ст.354 ЦПК України, на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Копію рішення направити сторонам.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_1 виданий Добропільським МВ ГУДМС України в Донецькій області 30.04.2014 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка смт. Новодонецьке Добропільського району Донецької області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою АДРЕСА_4 .
Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.
Головуючий суддя О.В. Здоровиця