Справа № 577/117/21
Провадження № 2/577/319/21

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2021 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Буток Т.А.

при секретарі Кузнєцовій О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Конотоп справу за позовом ОСОБА_1 до Конотопської міської ради, треті особи ОСОБА_2 , комунальне підприємство Конотопське міжміське бюро технічної інвентаризації про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом та просить визнати за нею в порядку набувальної давності право власності на 43/600 частини житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями АДРЕСА_1 , які належали ОСОБА_3 . Свої вимоги обгрунтовує тим, що в АДРЕСА_1 з господарчо-побутовими будівлями, вказаним житловим будинком вона та її колишній чоловік ОСОБА_2 стали користуватися з 15.12.2000 року, придбавши відповідно до договору купівлі-продажу 57/100 його частки. 28.04.2004 року вона набула у власність 43/120 частини цього будинку відповідно до договору дарування. Подружнє життя з ОСОБА_2 у них не склалося, рішенням суду від 22.12.2008 року шлюб між ними розірвано, у судовому порядку вирішувалося питання реального розподілу вищевказаного житлового будинку з господарчо-побутовими спорудами, під час розгляду справи у суді з`ясувалося, що співвласником спірного житлового будинку є ОСОБА_3 , якому на підставі свідоцтва про право власності від 11.03.1975 року належить 43/600 частини будинку. Вказаного чоловіка вони ніколи не бачили, у будинку він не проживав, як виявилося пізніше, він помер. 04.11.2011 року між нею та ОСОБА_2 було укладено мирову угоду, яка визнана судом щодо реального розподілу житлового будинку. На даний час виникла необхідність у продажі своєї частки житлового будинку, тому виникла потреба у вирішенні питання з 43/600 частин житлового будинку, оскільки право власності на цю частку зареєстроване за померлим ОСОБА_3 . Таким чином протягом більше 10 років вона відкрито та безперервно володіє 43/600 частиною житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 344 ЦК України набула право власності на нього за набувальною давністю. Іншим шляхом вирішити це питання неможливо, тому вона звернулася з вказаним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, представник позивача ОСОБА_4 надала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 35).

Відповідач Конотопська міська рада в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення (а.с. 18).

Третя особа: ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 32-34).

Третя особа: КП Конотопське міжміське бюро технічної інвентаризації в судове засідання не з`явилося, надало заяву, в якій просить справу розглядати без участі його представника, проти позову не заперечує, при винесенні рішення покладається на розсуд суду (а.с. 17).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

З копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності та довідки-характеристики вбачається, що будинок АДРЕСА_1 знаходиться у спільній частковій власності, ОСОБА_2 належить 57/100 частин будинку, ОСОБА_5 43/120 частини будинку, ОСОБА_3 43/600 частини будинку (а.с. 5-7).

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 04.11.2011 року визнано мирову угоду укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , за якою ОСОБА_2 відповідно до належних йому 57/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , перейшли в користування наступні приміщення та господарчо-побутові будівлі: сіни, площею 9,3 кв.м, кладова, площею 3,7 кв.м, передпокій, площею 5,4 кв.м, житлові кімнати площами 5,5 кв.м та 14,4 кв.м, сараї «Д», «В», літня кухня «Г» з мансардою, колодязь, погріб, огорожа. ОСОБА_1 відповідно до належної 43/120 частини вищезазначеного житлового будинку, в користування перейшли в користування наступні приміщення: кухня,площею 15 кв.м, житлова кімната, площею 10,5 кв.м, а також колодязь та огорожа (а.с. 8).

З копії довідки виданої квартальним комітетом № 9 виконавчого комітету Конотопської міської ради від 01.09.2020 року № 2991 вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 разом з колишнім чоловіком ОСОБА_2 та донькою ОСОБА_6 (а.с. 9).

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвали шлюб 11.02.2009 року (а.с. 10).

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 29.04.2011 року, після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_8 (а.с. 11).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Згідно з ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди мають враховувати, що для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до зазначеної статті повинні існувати наступні ознаки: володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю; володіння має бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним; володіння має бути безперервним протягом визначених законом строків.

У відповідності до вищенаведених норм матеріального права, ознаками володіння, необхідними для набуття права власності за набувальною давністю є добросовісне, відкрите та безперервне володіння, які повинні мати місце одночасно.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

Зокрема, володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч. 1 ст. 344 ЦК України (особа заволоділа чужим майном). Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно.

При вирішенні спорів про набувальну давність необхідно враховувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися у повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Позов про право власності за давністю володіння не може пред`явити законний володілець, тобто особа, яка володіє майном з волі власника і завжди знає хто є власником.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Така правова позиція викладена у п.6 Постанови спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» за №24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в судовому засіданні здобуто достатньо доказів, які стверджують, що позивач більше десяти років добросовісно володіє 43/600 частиною житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями АДРЕСА_1 , продовжуває відкрито, безперервно володіти нею, інші особи на вказане майно не претендують, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 344 ЦК України, ст. 12, 76-81, 89, 200, 259, 263-265, 268, 315 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 24 травня 2011 року Конотопським МВ УМВС України в Сумській області, РНОКПП: НОМЕР_4 ) задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку набувальної давності право власності на 43/600 частини житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Конотопського міськрайонного суду протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя Буток Т. А.