Провадження № 22-ц/802/1516/21 Категорія: 84 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Матвійчук Л.В., Осіпука В.В.,

розглянувши у в порядку письмового провадження цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гуеміди Людмили Миколаївни, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 вересня 2021 року,

В С ТА Н О В И В:

12 серпня 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду зі скаргою на дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гуеміди Л. М.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 серпня 2021 року зазначену скаргу було залишено без руху з підстав її невідповідності ст. 175, 177 ЦПК України та запропоновано скаржникам протягом десяти днів, з дня отримання копії ухвали, усунути зазначені в ухвалі недоліки.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 вересня 2021 року скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто скаржникам в порядку ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, та постановити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити повністю.

В порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 23 грудня 2021 року тобто, дата складення повного судового рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, а також доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що наявні правові підстави для часткового задоволення апеляційної скарги.

Повертаючи скаргу скаржникам, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не усунули недоліки скарги, зазначені в ухвалі суду від 16 серпня 2021 року про залишення скарги без руху та є підставою для визнання її неподаною та повернення скаржникам.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна оскільки такі зроблені з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За правилом ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом п. 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

Скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК України, якими врегульовано аналогічні питання.

Крім того, справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 450 ЦПК України, за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Таким чином, скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, які передбачені положеннями ЦПК України.

Згідно з положеннями ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог статей 175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. (ч. 2 ст. 175 ЦПК України)

Частиною 3 ст. 175 ЦПК України визначено вимоги до змісту позовної заяви.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно зі ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 цього Кодексу, суддя протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. (ч. 1-3 ст. 185 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що 12 серпня 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду зі скаргою на дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гуеміди Л. М. ( а.с. 1-7)

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 серпня 2021 року скаргу залишено без руху, як таку, що подана з порушенням вимог ст. ст.175, 177 ЦПК України. Залишаючи скаргу без руху, суд мотивував тим, що вона не відповідає вимогам п.2,4,5, 8, 10 ч.3 з ст. 175 ЦПК України, крім того докази, які подані до скарги не завірені належним чином.

На виконання вимог даної ухвали суду ОСОБА_1 , ОСОБА_2 надіслали нову редакцію скарги на дії державного виконавця (а.с. 16-22).

У новій редакції скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на власний розсуд зазначили, які на їх думку були неправомірні дії державного виконавця під час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, в скарзі зазначено особи скаржників з їх поштовими адресами, а також особу дії якої оскаржується з зазначенням її поштового адресу та коду ЄДРПОУ. Вказано кількість копій скарг, які додаються до оригіналу скарги та копії виконавчого документу, який оскаржується.

Підставою для повернення скарги суд зазначив неусунення недоліків, визначених ухвалою суду від 16.08.2021. Зокрема: скаржниками не засвідчено копії документів, які є додатками до скарги, а саме, в порушення вимог п. 5.27 ДСТУ 4163-2003 «Вимоги до оформлювання документів», який затверджений Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року № 55, відповідно до яких засвідчення копій документів здійснюється шляхом проставляння відмітки зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

За змістом статей 13 та 175 ЦПК України позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини.

Питання щодо якості такого викладу (підставність, чіткість, обґрунтованість, доведеність), оцінка таким обставинам, а також наявність чи відсутність порушення прав скаржників судом не може вирішуватись на стадії відкриття провадження у справі чи вирішення питання про прийняття скарги.

У випадку встановлення судом невідповідності зазначених у позовній заяві (скарзі) обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог, неточності формулювань позовних вимог, їх неузгодження із способами захисту порушеного права, недоведеності підстав позову за кожною вимогою, то це не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови в задоволенні позову (скарги) по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною та її повернення.

Суд першої інстанції під час розгляду скарги не позбавлений можливості з`ясувати усі необхідні обставини у справі, в тому числі щодо поданих чи не поданих доказів.

Відсутність на долучених до скарги копіях постанов, що оскаржуються, відміток про відповідність копій оригіналу, само по собі не може бути підставою для повернення скарги особам, що її подали, оскільки суд в ході судового розгляду не позбавлений можливості усунути вказані недоліки, звіривши копії документів з їх оригіналами.

Колегія суддів погоджується з вказівкою суду першої інстанції про певну невідповідність скарги вимогам загальних правил ділової мови, що може розцінюватись, як явна та демонстраційна зневага до органу державної служби дії посадової особи якої оскаржуються та суду. Суд, звертає увагу скаржників про неприпустимість таких дій та висловлювань в подальшому та можливість застосування до учасників судового процесу заходів процесуального примусу з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил та добросовісного виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Белеш та інші проти Чеської Республіки).

Надмірний формалізм під час вирішення питання про відкриття провадження у справі суперечить принципу верховенства права, завданням цивільного судочинства та порушує, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право на доступ до суду.

У поданій скарзі заявники на власний розсуд виклали обставини справи, якими вони обґрунтовують скаргу, зазначивши докази на їх підтвердження.

Таким чином суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку, констатуючи про невиконання заявниками вимог ухвали про залишення їх скарги без руху.

Оскільки при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції зазначені обставини враховані не були, то відповідно до вимог п. 3, 4 ч.1 ст.379 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, а апеляційна скарга до часткового задоволення, оскільки ОСОБА_1 просить постановити нове судове рішення, яким скаргу вирішити по суті, що не входить до повноважень апеляційного суду, які визначені нормами ЦПК України.

Керуючись ст. 268 ч. 4, 5, 367, 369, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 вересня 2021 року скасувати.

Цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гуеміди Людмили Миколаївни - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий-суддя:

Судді: