Справа № 591/1488/21
Провадження № 2/591/1616/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 грудня 2021 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого судді - Северинової А.С.,
з участю секретаря судового засідання - Синецької І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , законний представник якої керівник Державного професійно-технічного навчального закладу «Сумський центр професійно-технічної освіти», третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, -
05 березня 2021 року Комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня» (далі - КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня») звернулося до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та просить суд стягнути з відповідачів на його користь кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_3 в сумі 6924 грн 24 коп., а у разі відсутності у відповідачів майна, достатнього для відшкодування витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_3 , стягнути ці витрати з їх батьків.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що в провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебував обвинувальний акт відносно ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України, та ОСОБА_2 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, внаслідок чого були заподіяні тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_3 . Вказана потерпіла особа від злочину знаходився на стаціонарному лікуванні в стоматологічному відділенні КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» з 07 вересня 2020 року по 16 вересня 2020 року, кількість ліжко-днів, проведених в стаціонарі - 9. На лікування потерпілого ОСОБА_3 витрачено 6924 грн 24 коп.
Свою провину відповідачі визнали. Вироком Зарічного районного суду м. Суми від 14 грудня 2020 року затверджено угоди про визнання винуватості від 14 грудня 2020 року, укладені між прокурором та обвинуваченими ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , згідно з якими на підставі ст.ст. 75, 104 КК України їх було звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 2 роки.
Посилаючись на ст. 1206 ЦК України, позивач просить стягнути вказані кошти з відповідачів, а у разі відсутності у них майна, достатнього для відшкодування шкоди, стягнути кошти з їхніх батьків.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23 березня 2021 року відкрито провадження у вказаній справі, призначено судове засідання на 15 квітня 2021 року.
15 квітня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 27 травня 2021 року у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін.
27 травня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 29 липня 2021 року у зв`язку із залученням до участі у справі третьої особи.
29 липня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 30 вересня 2021 року за клопотанням представника третьої особи.
30 вересня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 18 листопада 2021 року у зв`язку із заміною законного представника.
18 листопада 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 17 грудня 2021 року у зв`язку з відсутністю доказів щодо належного сповіщення законного представника про розгляд справи та його неявкою в судове засідання.
В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі та третя особа про дату, час і місце судового розгляду повідомлені судом належним чином, в судове засідання не з`явились, відзив чи письмові пояснення щодо позову не подали.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.
Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що вироком Зарічного районного суду м. Суми від 14 грудня 2020 року затверджено угоди про визнання винуватості від 14 грудня 2020 року, укладені між прокурором та обвинуваченими ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , згідно з якими на підставі ст.ст. 75, 104 КК України їх було звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 2 роки (а.с. 5-6).
З вироку суду вбачається, що в судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свою провину у скоєному визнали повністю, про що було укладено та затверджено угоду про визнання винуватості.
Відповідно до довідки-розрахунку вартість лікування потерпілого ОСОБА_3 , який знаходився на стаціонарному лікуванні в стоматологічному відділенні з 07 вересня 2020 року по 16 вересня 2020 року становить 6924 грн 24 коп. (а.с. 7).
ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач ОСОБА_1 досяг повноліття.
За даними актового запису про смерть від 17 лютого 2021 року за № 609 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , яка була законним представником неповнолітньої ОСОБА_2 (а.с. 59).
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 30 вересня 2021 року замінено законного представника відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на керівника Державного професійно-технічного навчального закладу «Сумський центр професійно-технічної освіти». Допущено керівника Державного професійно-технічного навчального закладу «Сумський центр професійно-технічної освіти» до участі у справі № 591/1488/21 в якості законного представника відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
В силу з положень ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого, а у випадку якщо кримінальне правопорушення вчинено малолітньою або неповнолітньою особою, витрати на лікування потерпілого відшкодовуються особами, визначеними статтями 1178 і 1179 ЦК України.
Відповідно до ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах, а у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 8 постанови «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, та судових витрат» від 07 липня 1995 року № 11, у разі вчинення злочину групою осіб витрати на стаціонарне лікування потерпілого стягуються з кожного засудженого окремо з урахуванням ступеня їх вини та майнового стану.
Згідно Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікуванні потерпілого від злочинного діяння, зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету та їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та щоденної вартості лікування.
У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.
Відповідно до довідки-розрахунку вартість лікування потерпілого ОСОБА_3 , який знаходився на стаціонарному лікуванні в стоматологічному відділенні з 07 вересня 2020 року по 16 вересня 2020 року становить 6924 грн 24 коп. (а.с. 7).
Станом на день розгляду справи відповідачами сума не відшкодована.
Оскільки вироком суду про затвердження угоди про визнання винуватості ступінь вини кожного з відповідачів у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена, тому суд вважає, що обов`язок відповідачів з відшкодування шкоди є рівним та підлягає стягненню у рівних частинах з кожного з відповідачів. Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають відшкодувати КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» в дольовому порядку витрати на стаціонарне лікування ОСОБА_3 в сумі 6924 грн 24 коп., тобто, по 3462 грн 12 коп. з кожного з них.
Водночас, станом на день розгляду справи відповідач ОСОБА_1 досяг повноліття, тому обов`язок з відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину має нести безпосередньо він. У свою чергу, відповідачка ОСОБА_2 станом на день розгляду справи є неповнолітньою, тому у разі відсутності у неї майна, достатнього для відшкодування витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_3 , необхідно стягнути ці витрати з законного представника Державного професійно-технічного навчального закладу «Сумський центр професійно-технічної освіти».
Отже, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі п. п.6 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», судові витрати на користь держави в сумі 2270 грн підлягають стягненню з відповідачів в дольовому порядку, тобто по 1135 грн з кожного з них.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд
Позов Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , законним представником якої є керівник Державного професійно-технічного навчального закладу «Сумський центр професійно-технічної освіти», в дольовому порядку на користь Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня» кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_3 в сумі 6924 грн 24 коп., тобто, по 3462 грн 12 коп. з кожного з них.
У разі відсутності у ОСОБА_2 майна, достатнього для відшкодування витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_3 , стягнути ці витрати з законного представника Державного професійно-технічного навчального закладу «Сумський центр професійно-технічної освіти».
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , законним представником якої є керівник Державного професійно-технічного навчального закладу «Сумський центр професійно-технічної освіти», в дольовому порядку на користь держави судовий збір у сумі 2270 грн, тобто по 1135 грн з кожного з них.
Заочне рішення може бути переглянуте Зарічним районним судом м. Суми за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Зарічного районного суду м. Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення суду безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня», місцезнаходження: 40022, м. Суми, вул. Троїцька, буд. 48.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП не відомий.

Законний представник: Державний професійно-технічний навчальний заклад «Сумський центр професійно-технічної освіти», місцезнаходження: 40004, м. Суми, вул. О.Шапаренка, 7, .

Повне судове рішення складено 22 грудня 2021 року.

Суддя А.С. Северинова