Провадження № 2/470/66/21
Справа № 470/85/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 року смт. Березнегувате

Суддя Березнегуватського районного суду Миколаївської області Луста С.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання,

ВСТАНОВИВ:

23 лютого 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних від прострочення виконання грошового зобов`язання.

В позові зазначив, що рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 18 січня 2011 року з відповідача було стягнуто на його користь борг за договором позики в сумі 13 846,50 грн. Рішення суду набрало законної сили,однак відповідачем до цього часу не виконано. Виконавчий лист від 07 лютого 2011 року у справі № 2-17/2011 р. знаходиться на виконанні у Березнегуватському районному відділ ДВС. Відповідач ухиляється від виконання вище вказаного судового рішення, а тому ним було подано до Березнегуватського районного суду Миколаївської області позов про стягнення з відповідача за прострочення виконання грошового зобов`язання інфляційних витрат та трьох відсотків річних за період з травня 2012 року по квітень 2015 року. Рішенням Березнегуватського районного суду від 26 серпня 2015 року у справі № 470/471/15-ц його позовні вимоги було задоволено та стягнуто з відповідача за період часу з травня 2012 року по 30 квітня 2015 року інфляційні витрати в сумі 7 910,69 грн. та три проценти річних у сумі 861,42 грн, що разом становить 8 772,11 грн. На підставі даного рішення було видано виконавчий лист від 03 серпня 2015 року № 470/471/15-ц. 06 серпня 2018 року ним було подано до Березнегуватського районного суду Миколаївської області позов про стягнення з відповідача за період часу з 01 травня 2015 року по 30 квітня 2018 року інфляційних витрат та трьох відсотків річних. Рішенням Березнегуватського районного суду від 22 листопада 2018 року у справі № 470/527/18, його позовні вимоги було задоволено та стягнуто з відповідача за період часу з 01 травня 2015 року по 30 квітня 2018 року інфляційні витрати в розмірі 8 910,77 грн. та три відсотки річних в сумі 2 039,16 грн., що разом становить 10 949,93 грн. На підставі даного рішення видано виконавчий лист від 22 листопада 2018 року № 470/527/18. Відповідач продовжує ухилятися від виконання вищевказаних судових рішень та навіть частково не виконав вказані судові рішення. На підставі зазначеного, просить суд стягнути з відповідача за період часу з 01 травня 2015 року по 30 квітня 2018 року інфляційні витрати в сумі 5 526,72 грн. та три проценти річних в сумі 2 799,38 грн.

Однак, пункт 2 ч. 1 ст.186 ЦПК України, передбачає, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Вказані положення спрямовані на запобігання випадкам розгляду і вирішення тотожних цивільних справ. Дана норма є заходом на шляху недопущення винесення судами суперечливих та взаємовиключних судових рішень.

Згідно ч.2 ст. 186 ЦПК України, про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу.

З матеріалів долучених до позовної заяви, встановлено, що 06 серпня 2018 року ОСОБА_1 вже звертався до Березнегуватського районного суду Миколаївської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01 травня 2015 року по 30 квітня 2018 року. Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2018 року, позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено. Стягнуто на його користь з ОСОБА_2 за період з 01 травня 2015 року по 30 квітня 2018 року інфляційні витрати в розмірі 8910 грн. 77 коп. та три відсотки річних в розмірі 2039 (дві тисячі тридцять дев`ять) грн. 39 коп., а всього 10950 грн. 16 коп. Рішення суду набрало законної сили 26 грудня 2018 року.

Таким чином, на даний час є рішення суду у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що набрало законної сили,тобто за вимогами позивача за період з 01 травня 2015 року по 30 квітня 2018 року.

Позивач звернувся до суду з позовом, незважаючи на ті обставини, що є таке, що набрало законної сили, рішення суду у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Вказані обставини свідчать про відсутність передумов відкриття провадження в справі за заявленим позовом.

Враховуючи вказані вище обставини та зміст п. 2 ч. 1 ст.186 ЦПК України, суддя дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст. 186 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів, з дня її проголошення.

Суддя С. А. Луста