Справа № 234/1547/17
Провадження № 2/234/1214/21
17 грудня 2021 року місто Краматорськ
Краматорський міський суд Донецької області в складі:
головуючого судді Бакуменко А.В.,
за участі секретаря судового засідання Кісточка І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Краматорська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа центр надання послуг пов`язаних з обслуговуванням транспортних засобі з обслуговування міст Краматорська та Дружківки про визнання правочинів недійсними, повернення сторін у первісний стан, визнання права власності на рухоме майно.
Обставини справи :
ОСОБА_5 звернулась до Краматорського міського суду Донецької області з позовом про визнання правочинів недійсними, повернення сторін у первісний стан, визнання права власності, обґрунтувавши свої вимоги наступним.
Їй, ОСОБА_5 на праві приватної власності належав транспортний засіб «ЗАЗ Daewoo Lanos», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . В травні 2014 року вона вирішила продати даний транспортний засіб.
За купівлею автомобіля до неї звернувся ОСОБА_6 , котрий написав розписку на ім`я її батька ОСОБА_7 с зобов`язанням щомісячної виплати на протязі 36 місяців вартості автомобіля на загальну суму 120450 грн.
14.05.2014 року вона передала йому транспортний засіб, однак ОСОБА_6 грошей їй не сплатив за даний автомобіль, і в подальшому здійснив його відчуження.
Просить суд, визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , оформлений довідкою рахунком; визнати недійсною та скасувати довідку рахунок на ім`я ОСОБА_8 ; визнати недійсною та скасувати перереєстрацію транспортного засобу за ОСОБА_8 ; визнати недійсним та скасувати договір купівлі-продажу укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , визнати недійсним свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу за ОСОБА_9 , визнати недійсним та скасувати зняття з обліку для реалізації автомобіля , визнати недійним довідку рахунок на ім`я ОСОБА_9 та визнати недійсним свідоцтво про реєстрацію автомобіля за ОСОБА_9 , відновити реєстрацію права власності на автомобіль за нею ОСОБА_5 .
Ухвалою від 20.02.2017 року Краматорським міським судом прийнято позовну заяву до розгляду , відкрито провадження та призначено до попереднього розгляду у судовому засіданні на 27.02.2017 року у приміщенні Краматорського міського суду.
11 вересня 2019 року судом ухвалено заочне рішення по справі, котрим вимоги позивачки задоволено частково.
02 жовтня 2020 року за заявою відповідача у справі ОСОБА_9 заочне рішення було скасовано та справу призначене до слухання.
Позивач та його представник були належним чином повідомлені про дату час і місце судового засідання, про те в судове засідання не з`явилися, надано заяву про розгляд за їх відсутності не заперечують проти заочного розгляду та просять вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, причин неявки суду не повідомили, повідомлялись про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.
На адресу суду надійшли заперечення від відповідача ОСОБА_9 , згідно до котрих останній заперечує щодо задоволення заявлених вимог, вважає. що позивачка добровільно передала транспортний засіб ОСОБА_6 та має право вимоги лише на грошові кошти котрі останній їй не сплатив. Просив відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.
Справа призначалась до слухання неодноразово, а саме 16.10.2020 року, 18.11.2020 року, 10.12.2020 року, 03.02.2021 року, 22.03.2021 року, 25.05.2021 року, 06.07.2021 року, 07.09.2021 року, 17.11.2021 року, 10.12.2021 року, 17.12.2021 року.
10.12.2020 року, 22.03.2021 року, 06.07.2021 року представник відповідача ОСОБА_9 не з`явився, надавши заяву про відкладення розгляду справи.
На інші дати суду заяв не надходило, про час розгляду справи представник відповідача повідомлявся телефонограмами, однак на узгоджену дату 17.12.2021 року знов в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Таким чином, на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.
Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до частини першої, пунктів 1-2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Від третьої особи надійшли заперечення щодо задоволення заявлених вимог
Розглянувши матеріали справи, суд встановив:
Згідно до заяви, 09.11.2015 року ОСОБА_5 звернулась с заявою про вчинений злочин, котрий полягає в незаконному заволодінні ОСОБА_6 належним їй транспортним засобом «ЗАЗ Daewoo Lanos», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Згідно довідки регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області територіальний сервісний центр № 1443:
-15.02.2014 року транспортний засіб «ЗАЗ Daewoo Lanos», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був зареєстрований за ОСОБА_5 ;
-24.07.2014 року «ЗАЗ Daewoo Lanos», 2005 року випуску, був перереєстрований на ім`я ОСОБА_8 , та знятий з реалізації для продажу.
-01.08.2014 року транспортний засіб «ЗАЗ Daewoo Lanos», 2005 року випуску зареєстрований за ОСОБА_9 ..
Згідно витягу з Єдиного реєстру довіреностей ОСОБА_5 довіреностей не видавала.
Відповідно до відомостей Держприкордонслужби ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виїхала з території України через пункт пропуску Чонгар 31.05.2014 року, та в`їхала через пункт пропуску Козачья Лопань 26.09.2014 року.
У відповідності до витягу З ЄРДР 16.12.2015 року було зареєстровано заяву ОСОБА_5 про незаконне заволодіння належним їй транспортним засобом ОСОБА_6 .
Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до ч. 5 ст. 216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.
Зі змісту цих статей вбачається, що заперечувати дійсність правочину в судовому порядку вправі одна із сторін договору або інша заінтересована особа.
ЦК не містить визначення поняття «заінтересована особа», тобто залишає його оціночним. Тому слід враховувати, що заінтересованою особою є будь-яка особа, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Така особа, яка звертається до суду з позовом про визнання договору недійсним, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
У ст. 215 ЦК України вказано, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України. Тобто зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його волі.
Згідно наданої копії розписки, ОСОБА_6 зобов`язався сплачувати грошові кошти за начебто придбаний автомобіль ОСОБА_7 , котрий взагалі не має ніякого відношення до спірного автомобіля, не був його власником та не мав доручення на його продаж.
Таким чином, судом встановлено, що транспортний засіб вибув з володіння ОСОБА_10 у незаконний спосіб.
Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, установленого статтями 215, 216 ЦК України. При встановленні наявності речово-правових відносин, до таких відносин не застосовується зобов`язальний спосіб захисту. У зобов`язальних відносинах захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. У разі, якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то відповідно до статті 392 ЦК України права такої особи підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 07 листопада 2012 року № 6-107цс12, від 10 червня 2015 року № 6-348цс15, від 13 травня 2015 року № 6-67цс15.
Правове регулювання відносин, пов`язаних із купівлею-продажем ТЗ, здійснюється на підставі положень ЦК з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 7.09.98 №1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.
За змістом п.8 наведеного порядку державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документом, що підтверджує правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб`єктом господарювання, діяльність якого пов`язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.
Таким чином, довідка-рахунок підтверджує обставини укладення договору купівлі-продажу автомобіля.
За умови відсутності, довідки рахунку або будь якого іншого документу, котрий підтверджував би правомірність вибуття транспортного засобу від ОСОБА_10 до ОСОБА_6 , право власності ОСОБА_10 було порушено та підлягає захисту шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу.
Стосовно визнання недійсним інших договорів купівлі-продажу, а також довідок-рахунків на підставі котрих були укладені всі послідуючі договори купівлі продажу, то суд вважає, що в цій частині позов задоволенню не підлягає , оскільки це є зайві вимоги.
Компенсації судового збору позивачка не вимагає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст..ст. 4 , 5, 12, 13, 76 - 82, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, ст. ст. 215,638 ЦК України, суд ,-

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа центр надання послуг пов`язаних з обслуговуванням транспортних засобі з обслуговування міст Краматорська та Дружківки про визнання правочинів недійсними, повернення сторін у первісний стан, визнання права власності на нерухоме майно- задовольнити частково.
Визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу «ЗАЗ Daewoo Lanos», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , сірого кольору укладений між ОСОБА_6 , мешкає АДРЕСА_1 та ОСОБА_8 , мешкає АДРЕСА_2 , який оформлений довідкою-рахунком на ім`я ОСОБА_8 .
В задоволені інших вимог відмовити.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті та надруковано в одному примірнику.

Суддя Краматорського міського суду А. В. Бакуменко