Справа №478/1600/20
пров. №2/478/35/2021
З а о ч н е р і ш е н н я
І м е н е м У к р а ї н и
23 лютого 2021 року смт. Казанка
Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Іщенко Х.В.,
секретаря: Луговської А.І.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Казанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Казанківської селищної об`єднаної територіальної громади Миколаївської області про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування,
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій просить справу слухати без його участі та задовольнити його позов в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача Казанківської селищної об`єднаної територіальної громади Миколаївської області в судове засідання двічі не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, причини їх неявки суду невідомі.
Суд, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.
Суд проаналізував матеріали справи, дослідив письмові докази, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 24.11.2004 року,
За життя, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження : право на земельну частку (пай) ,розміром 8.43 умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, належне їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії №0135093, виданого І2.12.1996 року Казанківською райдержадміністрацією,а також земельну ділянку, яка буде виділена в натур на місцевості,згідно вищевказаного права, вона заповідала ОСОБА_1 .
Згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії МК № 0135093, який виданий 12 грудня 1996 року Казанківського районною державної адміністрацією Миколаївської області, на підставі рішення Казанківської РДА від № 427-р від 12 грудня 1996 року ОСОБА_2 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП « Щорса « розміром 8,48 в умовних кадастрових гектарах.
У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України такий акт визнається недійсним.
Відповідно до ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.Згідно статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідност. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Згідно зі ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 095405, виданого Казанківською районною державною адміністрацією Миколаївської області від 09 березня 2005 року, вбачається , що він виданий ОСОБА_2 на підставі розпорядження Казанківської райдержадміністрації Миколаївської області від 17 грудня 2004 року № 871-р, що вона є власником земельної ділянки площею 8,85 га в межах території Троїцько-Сафонівської сільської ради Казанківського районну Миколаївської області , тобто вже після смерті спадкодавця - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Постановою завідувача Казанківської державної нотаріальної контори Миколаївської області Макушева С.П. від 13 листопада 2017 року за вих.№ 409/02-31, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно з тієї причини, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії МК № 095405, виданий Казанківською районною державною адміністрацією Миколаївської області 09 березня 2005 року на підставі рішення Казанківської райдержадміністрації Миколаївської області від 17 грудня 2004 року № 871-р, тобто вже після смерті спадкодавця - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 № 85/2005, наданої до суду в.о. завідувача Казанківської державної нотаріальної контори Миколаївської області Тамарою Нікурадзе від 03.02.2021 року вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем майна померлої ОСОБА_2 , що підтверджується матеріалами спадкової справи ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Таким чином, судом встановлено, що при виготовленні державного акту на право приватної власності на землю серії МК № 095405 , виданого на ім`я ОСОБА_2 , допущено помилку, а саме він виданий після смерті спадкодавця - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що позбавляє можливості позивача отримати правовстановлюючий документ на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до вимог ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Частиною 1ст. 155 Земельного кодексу України визначено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних а
Зі змісту ст. 125 ЗК України вбачається, що право власності на земельну ділянку виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно ст.126 ч.1 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджатися своїм майном.
Відповідно до ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.
Згідно пункту 4 частини 6 статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр», знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини є підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки.
Згідно до ст.1 Закону України «Про державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.
Відповідно до ч.3 ст. 26 Закону України 'Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.
Позивач ОСОБА_1 пред`явив в суд позов до Казанківської селищної об`єднаної територіальної громади Миколаївської області про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, а тому предметом розгляду в цій справі є порушення права позивача розпоряджатися своєю власною земельною ділянкою. Вказане свідчить про приватноправовий характер спору.
З огляду на наведене, оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Отже на день смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , їй належало тільки право на земельну частку (пай), оскільки державний акт на право приватної власності на землю серії МК № 095405 виданий після смерті спадкодавця - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Таким чином, дослідивши та оцінивши докази надані сторонами по справі, суд вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача ухваливши рішення у підготовчому судовому засіданні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 155 ЗК України, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1225 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 174, 212, 215 , 217 , 218 ,200 , 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Казанківської селищної об`єднаної територіальної громади Миколаївської області про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право на земельну частку (пай), площею 8,85 умовних кадастрових гектар, яка перебувала у колективній власності КСП «Щорса», та знаходиться на території Троїцько- Сафонівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії МК № 0135093, який виданий 12 грудня 1996 року Казанківського районною державної адміністрацією Миколаївської області, згідно рішення № 427-р від 12 грудня 1996 року.
Заочне рішення може бути переглянуте Казанківським районним судом Миколаївської області за письмовою заявою відповідача, який має право подати її до Казанківського районного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У випадку залишення ухвалою суду заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду у загальному порядку в тридцятиденний строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 25.02.2021 року.

Суддя: