Номер провадження 2/754/7252/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа: П`ятнадцята київська державна нотаріальна контора, про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про зняття арешту з майна, мотивуючи свої вимоги тим, що постановою державного виконавця Відділу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві від 06.02.2006 року було накладено арешт на все майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. На підставі цієї постанови П`ятнадцята київська державна нотаріальна контора 14.02.2006 року зареєструвала обтяження за реєстраційним номером 2874049, про що свідчать відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 27.10.2021 року. Згідно довідки №063/05-04/526 від 04.10.2021 року, що видана Керуючим відділенням «Київське регіональне управління АТ «Полтава-банк» станом на 04.10.2021 року ОСОБА_1 не має заборгованості за кредитами перед відділенням «Київське регіональне управління АТ «Полтава-банк». 06.10.2021 року позивач звернувся до Деснянського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту з майна, але йому було відмовлено та повідомлено про те, що у Відділі виконавчі провадження щодо виконання судових рішень, де боржником є ОСОБА_1 відсутні. На підставі викладеного, позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить зняти арешт з усього нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , який накладений 14.02.2006 року П`ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою, на підставі постанови державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві АЕ №699971 (оригінал АА №873306) від 06.02.2006, реєстраційний номер обтяження 2874049.

В судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу у його відсутність.

Представник відповідача у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своєму листі просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника відповідача, за наявних у справі матеріалів.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своєму листі просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності третьої особи.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Відділу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві від 06.02.2006 року було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 із забороною здійснення відчуження цього майна.

14.02.2006 року П`ятнадцята київська державна нотаріальна контора зареєструвала обтяження за реєстраційним номером 2874049, про що свідчать відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 27.10.2021 року.

Згідно довідки №063/05-04/526 від 04.10.2021 року, що видана Керуючим відділенням «Київське регіональне управління АТ «Полтава-банк» станом на 04.10.2021 року ОСОБА_1 не має заборгованості за кредитами перед відділенням «Київське регіональне управління АТ «Полтава-банк».

06.10.2021 року позивач звернувся до Деснянського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту з майна, але йому було відмовлено та повідомлено про те, що у Відділі на виконанні не перебувають виконавчі документи, за яким боржником є ОСОБА_1 та запропоновано для вирішення питання про зняття арешту звернутись до суду.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв"язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно із ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За змістом наведених положень закону вбачається, що тільки власнику надано право для звернення до суду за вирішенням питання про зняття арешту з майна, а також вжиття заходів щодо захисту права власності.

За приписами п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту.

Як встановлено при розгляді справи, виконавче провадження про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 виконано у повному обсязі, на підтвердження чого суду надано належні та допустимі докази, відкритих виконавчих проваджень, де боржником є ОСОБА_1 , на даний час немає.

Але під час закінчення виконавчого провадження вимоги Закону щодо зняття арешту з майна виконані не були, у зв`язку з чим тривалий час питання про скасування арешту не вирішено, що призводить на даний час до порушення прав позивача, як власника майна.

Враховуючи те, що на даний час позивач не може вільно розпоряджатися своєю власністю, жодних невиконаних боргових зобов`язань, за якими був накладений арешт, немає, підстав для накладення арешту немає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт майна зазначається наступне.

Згідно ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Судове рішення про скасування обтяження, у разі набрання ним законної сили, є підставою для виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта про заборону на нерухоме майно, а тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 197-200, 258-260, 263-265 ЦПК України, ст. 328 ЦК України, Законом України "Про виконавче провадження", -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа: П`ятнадцята київська державна нотаріальна контора, про зняття арешту з майна - задовольнити частково.

Зняти арешт з усього нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , який накладений 14.02.2006 року П`ятнадцятою київської державною нотаріальною конторою, на підставі постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві АЕ №699971 (оригінал АА №873306) від 06.02.2006, реєстраційний номер обтяження 2874049.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Деснянський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, адреса: м. Київ, вул. М. Цвєтаєвої, 9-А, кв. 35.

Третя особа - П`ятнадцята київська державна нотаріальна контора, адреса: м. Київ, вул. Закревського, 47.

Повний текст рішення виготовлений 23 грудня 2021 року.

Суддя О.В.Лісовська