Справа № 572/2225/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2021 року

Сарненський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Слободянюка Б.К.

за участю секретаря судових засідань - Кудіної А.Р.

представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Олейди А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сарни цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 , жительки АДРЕСА_1 до Сарненського відділення Рівненської філії АТ «Державний ощадний банк України», м. Сарни вул. Соборна,9, Рівненської області, АТ «Державний ощадний банк України» м. Київ, вул.. Госпітальна,12г, третя особа приватний виконавець Вольф Тетяна Леонідівна, м. Київ, вул. Юрія Поправки,6 офіс 15 про скасування арешту соціальних рахунків - ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Сарненського районного суду Рівненської області з позовною заявою до Сарненського відділення Рівненської філії АТ «Державний ощадний банк України», АТ «Державний ощадний банк України» в якому просить визнати протиправними дії та скасувати арешт карткових рахунків НОМЕР_1 призначений для виплати заробітної плати та НОМЕР_2 призначений для соціальних виплат, незаконно накладений 24.01.2020 року Сарненським територіально відокремленим без балансовим відділенням філії Рівненського обласного правління АТ «Державний ощадний банк України».

Позовну заяву обґрунтовує тим, що в 2018 році нею було відкрито в Сарненському ТВБВ АТ «Державний ощадний банк України» рахунок НОМЕР_2 для зарахування соціальних виплат, а в 12.02.2020 року НОМЕР_1 для зарахування заробітної плати.

31.08.2019 року приватним нотаріусом КМНО Разумова О.І. виданий виконавчий напис №2409 про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 51850,74 грн.

На виконання даного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків (Вольф) Т.Л. було відкрито виконавче провадження №60605421 та 26.12.2019 року винесено постанову про арешт коштів боржника. Відповідно до постанови, арешт був накладений на всі рахунки, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_2 .

Однак, Сарненським ТВ БВ, 24.01.2020 року було неправомірно накладено арешт на соціальні рахунки. Позивач, звертався в банк з клопотанням про зняття арешту з рахунків, однак, банк на їх звернення відмовив, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити ОСОБА_2 у задоволенні її позову в зв`язку з безпідставністхю та недоведеністю.

Відзив обґрунтовує тим, що відповідно до ст. 59 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», арешт на майно та кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт та кошти та інші цінності юридичних чи фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішення суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку встановленому законом. Зняття арешту з майна та кошів здійснюється за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду. Тому, на виконання чинної та обов`язкової до виконання постанови про арешт коштів АТ «Ощадбанк» накладено арешт на кошти позивача на відкритих в АТ «Ощадбанк» рахунках. Зазначає, що відкриті позивачем рахунки не належать до рахунків зі спеціальним режимом використання. Тарифи «Зарплатний» та «Мій рахунок» характеризують режим використання рахунку, а лише тариф за яким визначається вартість послуг, що надаються клієнту. До рахунків із спеціальним режимом використання спірні поточні рахунки, які відкрито фізичною особою для зарахування, зокрема зарплати та соціальних виплат не відносяться. Вказує, що кошти після зарахування на рахунок отримувача стають її власністю, втрачають свій цільовий статус (заробітна плата, пенсія, соціальна виплата) та набувають статусу вкладу.

Ухвалою суду від 06.11.2020 року провадження у справі було відкрито та призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 12.01.2021 року було закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено судовий розгляд.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, дав пояснення, що відповідають змісту відзиву на позовну заяву.

Третя особа приватний виконавець подала письмові пояснення відповідно до яких, вимоги позивача вважає безпідставним та просить відмовити в їх задоволенні. Вважає, що арешт накладений на поточні рахунки позивача правомірно, а закон не забороняє накладати арешт на рахунки на які надходить заробітна плата та інші соціальні виплати, оскільки такий рахунок не має спеціального статусу.

Заслухавши пояснення сторін, врахувавши думку третьої особи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т. Л. від 26.12.2019 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №60605421 при примусовому виконанні виконавчого напису №2409 виданого 31.08.2019 року приватним нотаріусом КМНО Разумковою О. І. про стягнення з божника, яким є ОСОБА_2 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованість в розмірі 5185074 грн. було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках банків, зокрема в ПАТ «Державний ощадний банк України», та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках,що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику в межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витратах виконавчого провадження 59035,81 грн.

13.02.2020 року позивач звернулася з заявою до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. в якій просила зняти арешт з рахунків належних їй, що мають спеціальний режим використання та звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (спірні рахунки).

Листом приватного виконавця від 12.03.2020 року позивачу було відмовлено в задоволенні заяви про зняття арешту, яку обґрунтував тим, що нею в постанові було визначено «крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом» та визначено обов`язок банку повернути постанову, якщо рахунок має спеціальний режим використання.

18.05.2020 року позивач звернулася до керівника АТ «Державний ощадний банк України» в якій просила в зв`язку з неправомірними діями працівників АТ «Державний ощадний банк України», що призвели до арешту двох її рахунків, що призначені для соціальних виплат, зняти арешт з даних рахунків.

09.06.2020 року листом №11/5-17/1077/4599/2020-00/с АТ «Державний ощадний банк України» відмовив позивачу в знятті арешту з рахунків у зв`язку з відсутністю в діях працівників банку порушень та порадив звернутися до приватного виконавця.

Позивачем надано картки реквізитів для проведення операції поповнення карткового рахунку, з яких встановлено, зо картковий рахунок № НОМЕР_1 призначений для зарахування заробітної плати, а картковий рахунок НОМЕР_2 призначений для зарахування соціальних виплат.

Згідно витягу з бази даних про арешт рахунків ТВБВ №10017/0113, встановлено, що даним відділенням було арештовано грошові кошти ОСОБА_2 в сумі 59035,81 грн. згідно постанови про арешт коштів боржника.

Правовідносини у сфері примусового виконання судових рішень регулюються Законом України «Про виконавче провадження» .

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, у провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Такий арешт знімається, якщо протягом п`яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.

Відповідно до п. 9.11. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою правління Національного банку України 21 січня 2004 № 22 Банк здійснює зняття арешту з коштів, прийнятою відповідно до законодавства України, за рішенням суду, ухвалою слідчого судді, суду або постановою прокурора, які доставлені до банку самостійно виконавцем (посильним, помічником приватного виконавця), слідчим, представником суду, слідчого судді, прокурора, контролюючого органу, або які надійшли рекомендованими або цінними листом, відправником якого є виконавець, суд, слідчий суддя, прокурор, контролюючий орган.

Частиною 1 ст. 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність», арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовуються для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Про звернення стягнення на заробітну плату виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:

у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Обов`язок контролю накладення арешту на кошти боржника покладається на фінансову установу, яка обслуговує рахунок боржника. У разі, якщо виконавцем накладено арешт на кошти, що знаходяться на спеціальному рахунку, рахунку зі спеціальним режимом використання або на кошти, стягнення яких заборонено законом, - фінансова установа, що обслуговує такий рахунок, зобов`язана повідомити виконавцеві такі обставини та повернути постанову про арешт коштів без виконання (ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», яка регулює порядок, умови та підстави зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Приписами частини 1 статті 2, частини 2 статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року № 95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю».

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. Отже, виплата установою працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства. Накладення ж арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача, на оплату праці.

Відповідно до частин 3, 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою виконавця. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 916/73/19, від 10 жовтня 2019 року № 916/1572/19.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростували доводи позовної заяви не надано.

Таким чином, на рахунки, на які накладено арешт, позивачу ОСОБА_2 надходить заробітна плата та соціальні виплати, при цьому, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження (а.с.68-99) стягнення на дані кошти не зверталося, тому арешт цих рахунків та коштів на ньому порушує майнові права позивачки. З огляду на що, арешт рахунків слід скасувати.

Що стосується вимоги про визнання неправомірними дій відповідача, то в задоволенні цієї вимоги слід відмовити, оскільки судом такої неправомірності не встановлено.

Керуючись ст.ст. 17-10, 13, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИ Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 , жительки АДРЕСА_1 до Сарненського відділення Рівненської філії АТ «Державний ощадний банк України», м. Сарни вул. Соборна,9, Рівненської області, АТ «Державний ощадний банк України» м. Київ, вул.. Госпітальна,12г, третя особа приватний виконавець Вольф Тетяна Леонідівна, м. Київ, вул. Юрія Поправки,6 офіс 15 про скасування арешту соціальних рахунків задовільнити частково.

Скасувати арешт поточних рахунків НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , накладений АТ «Державний ощадний банк України» 24 січня 2020 року, на виконання постанови приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павелків (Вольф) Т.Л. про арешт коштів боржника ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сарненський районний суд Рівненської області.

Повне рішення складено 12.02.2021

Суддя: