ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року м. Херсон
справа № 662/1445/20
провадження № 22-ц/819/2043/21
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Пузанової Л.В.,
суддів:Воронцової Л.П.,
Склярської І.В.,
секретарАвтонагова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області у складі судді РешетоваВ.В. від 02 вересня 2021 року в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про встановлення факту постійного проживання на території України,
встановив:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання на території України, зазначивши, що він народився на території України, в с. Одрадівка Новотроїцького району Херсонської області, де проживав та працював до 1987 року, а з вересня 1987 року по 1989 рік у зв`язку із одруженням проживав у м. Херсоні.

Станом на день проголошення незалежності України по теперішній час він постійно (без реєстрації) проживав в с. Одрадівка Новотроїцького району Херсонської області, за межі України не виїжджав.

У 1990 році він втратив паспорт громадянина СРСР, а у 2020 році з метою оформлення паспорта громадянина України звернувся до Нововоронцовського районного сектору Управління міграційної служби України в Херсонській області, однак отримав відмову через неможливість встановити належність до громадянства України.

Посилаючись на те, що встановлення факту проживання на території України необхідне для отримання на законних підставах паспорта громадянина України в порядку, визначеному пунктом першим частини першої статті третьої Закону України «Про громадянство України», заявник просив суд встановити факт його постійного проживання на території України в с. Одрадівка Новотроїцького району Херсонської області станом на 24 серпня 1991 року і на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» - 13 листопада 1991 року та по теперішній час.

Рішенням суду від 02 вересня 2021 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити, зазначаючи, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заяви про встановлення факту постійного проживання заявника на території України не відповідають обставинам справи та зроблені без врахування показань свідків щодо його проживання на території України у спірний період, які є належними доказами та в процесі вирішення справи в установленому порядку не спростовані.

У відзиві на апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області її доводи не визнало, рішення суду вважає законним та правильним.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Рішення суду мотивовано тим, що заявник не підтвердив факт постійного проживання на території України у наведений ним період належними, достовірними та достатніми доказами.

В процесі розгляду справи суд встановив, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Одрадівка Новотроїцького району Херсонської області.

05 вересня 1987 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_2 , який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні, актовий запис № 542.

У період з 1976 року по 1983 рік та з 1985 року по 1987 рік ОСОБА_1 працював в колгоспі «Степовий» с. Одрадівка Новотроїцького району Херсонської області та йому нараховувалась заробітна плата, а 01 вересня 1987 року він вибув до м. Херсона, однак зареєстрованим в цьому населеному пункті чи в будь-якому іншому населеному пункті на території України не був і у реєстрі територіальної громади міста Херсона інформація щодо нього відсутня. За проведеною уповноваженими органами перевіркою не встановлено належності ОСОБА_1 до громадянства будь-якої держави.

Відповідно до інформації, наданої 22.10.2020 року Новотроїцьким районним військовим комісаріатом Херсонської області, ОСОБА_1 на військовому обліку не перебуває і не перебував.

Наявність на території України після 1987 року місця роботи ОСОБА_1 належними доказами не підтвердив.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Указом Президента України №215/2001 від 27.03.2001 року з подальшими змінами затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі-Порядок), який відповідно до Закону України "Про громадянство України" (далі - Закон) визначає перелік документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Відповідно до пункту 8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР.

У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник на підтвердження своїх доводів послався: на показання свідків, які в судовому засіданні підтвердили факт його проживання в с. Одрадівка Новотроїцького району Херсонської області, в тому числі станом на 24.08.1991 року; на копію з погосподарської книги, з якої вбачається, що ОСОБА_1 проживав з 1986 року по АДРЕСА_1 та 01 вересня 1987 року вибув до м. Херсона; на відмову Новотроїцького районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області в оформленні паспорта громадянина України з підстав невстановлення його належності до громадянства України; на архівну довідку трудового архіву Новотроїцького району Херсонської області щодо нарахування йому заробітної плати колгоспом «Степовий» с. Одрадівка у період з 1976 року по 1983 рік та з 1985 року по 1987 рік.

Наданих заявником доказів, які не містять достовірних відомостей у підтвердження викладених ним в заяві обставин, недостатньо для підтвердження факту його проживання на території України станом на 24 серпня 2021 року або станом на 13 листопада 1991 року, в той час як проведеною УДМС України в Херсонській області перевіркою відомостей щодо факту проживання заявника на території України у зазначений період встановлено, що ОСОБА_1 проживав по АДРЕСА_1 та 01 вересня 1987 року вибув в м. Херсон, однак у реєстрі територіальної громади міста Херсона інформація щодо ОСОБА_1 відсутня, на військовому обліку у Новотроїцькому районному військовому комісаріаті він не перебував та не перебуває (а.с. 46, 47, 48-50, 51).

З огляду на наведене та зважаючи на положення статті 89 ЦПК України, відповідно до яких суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наданими заявником доказами беззаперечно не підтверджено факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, а тому відсутні підстави для задоволення поданої ним заяви.

При цьому колегія суддів не вбачає підстав для переоцінки наданих заявником доказів та вважає, що оскільки предметом доказування у цій справі є обставини тридцятирічної давнини, достовірність і точність повідомлених свідками відомостей, суд першої інстанції обґрунтовано поставив під сумнів, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних та достатніх доказах і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Зокрема, безпідставними є посилання ОСОБА_1 на неможливість отримання ним громадянства України в інший спосіб з огляду на положення Порядку розгляду заяв про визнання особою без громадянства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 березня 2021 року№ 317, відповідно до якого особа, яка не може отримати паспортний документ у зв`язку із тим, що вона не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону, незважаючи на законність чи незаконність її перебування на території України має право звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС із заявою про визнання її особою без громадянства, що в подальшому є правовою підставою для набуття громадянства України відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» (за територіальним походженням).

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового судового рішення про задоволення заяви відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, суд

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 02 вересня 2021 року без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Головуючий Л. В. Пузанова
Судді: Л. П. Воронцова
І. В. Склярська

Повний текст постанови складено 24 грудня 2021 року

Суддя Л. В. Пузанова