КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Грегуль О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» - Мєшніка Костянтина Ігоровича на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2021 року,

встановив:

у липні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 16 237 грн. 51 коп., посилаючись на те, що між сторонами 19 серпня 2019 року було укладено договір про надання банківських послуг шляхом приєднання відповідача до Умов і правил надання банківських послуг. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на поточний рахунок. Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору утворилась заборгованість, яка складається з 6 237 грн. 51 коп. тіла кредиту.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2021 року позов було задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача 10 000 грн.

Не погоджуючись з рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «Monobank» за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.

Зазначав, що особливістю проекту «Monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.

Вказував, що між ним та ОСОБА_1 19 серпня 2019 року було укладено договір про надання банківських послуг шляхом подання відповідачем Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг. На підставі вказаної Анкети-заяви ОСОБА_1 було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 та встановлено максимальний кредитний ліміт на поточний рахунок 10 000 грн. Відповідач користувався кредитними коштами шляхом використання платіжної картки та мобільного додатку, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2021 року позов було задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача 10 000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що фактично отримані та використані в межах кредитного ліміту позичальником кошти у добровільному порядку АТ «Універсал Банк» відповідачем не повернуті, а тому підлягають стягненню, тоді як доказів на підтвердження погодження з позичальником умов щодо сплати відсотків та інших платежів, а також надання кредитних коштів поза межами встановленого кредитного ліміту не надано. Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

У своїй апеляційній скарзі позивач посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що між сторонами було укладено кредитний договір шляхом приєднання відповідача до Умов та правил надання банківських послуг, а відповідач погодився з ними натискаючи «Продовжити» в мобільному додатку, тобто був ознайомлений до активації картки. Також позивач зазначав, що відповідними Умовами та правилами надання банківських послуг між сторонами погоджено і сплату відсотків та штрафних санкцій, і порядок зміни розміру кредитного ліміту, а тому є всі підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Однак, такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами.

В частинах 1 та 2 статті 207 ЦК України закріплено, що правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України закріплено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 шляхом заповнення Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг 19 серпня 2019 року уклав з ПАТ «Універсал Банк» договір про надання банківських послуг (а.с.8). Зі змісту даної Анкети-заяви вбачається, що відповідач погодився з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які були надані йому для ознайомлення.

Разом з тим, окрім Анкети-заяви, розрахунку заборгованості, копії паспорту відповідача та витягів зі статуту банку та Умов та правил надання банківських послуг позивачем при зверненні до суду з позовом інших доказів надано не було.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 .

Подібного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року (справа № 200/5647/18).

При зверненні до суду з апеляційною скаргою позивачем було надано виписку по рахунку відповідача. Вказаний доказ всупереч вимогами ч. 5 ст. 177 ЦПК України, якою встановлено обов`язок позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, до суду першої інстанції не надавався. Позивач при зверненні до суду з позовом просив суд розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про наявність у нього будь-яких доказів, які не надано до позовної заяви, не заявляв. Доводів про те, у зв`язку з чим новий доказ було подано до суду апеляційної інстанції, а не при зверненні до суду з позовом, апеляційна скарга не містить.

З наданої до суду виписки по рахунку вбачається, що розмір заборгованості не відповідає заявленому у позовній заяві. Крім того, вказана виписка містить дані про те, що кредитний ліміт станом на 21 жовтня 2021 року становить 5 000 грн., а заборгованість станом на 21 жовтня 2021 року - 16 237 грн. Разом з тим, вказана виписка охоплює період лише до вересня 2020 року, зазначений баланс становить -11 237 грн. 51 коп.

Вказані обставини свідчать про неспроможність доводів позивача про розмір тіла кредиту відповідача. Крім того, виписка свідчить про врахування позивачем до тіла кредиту також і відсотків за користування кредитними коштами, тоді яке доказів щодо погодження відповідних умов з відповідачем не надано.

Посилання позивача на те, що відповідач був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг в мобільному додатку перед укладенням Договору, також не узгоджуються з матеріалами справи, оскільки надана до суду Анктеа-заява містить фізичний підпис відповідача, що позбавляє суд можливості встановити яким чином відбувалось укладення договору та ідентифікація позичальника.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови надання банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком при зверненні до суду з позовом витяг з Умов обслуговування рахунків фізичних осіб разом із Анкетою-заявою не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Поряд з цим з виписки по рахунку відповідача вбачається, що він користувався наданою йому кредитною карткою шляхом використання кредитних коштів в межах кредитного ліміту, що свідчить про обґрунтованість висновків суду про стягнення заборгованості в межах кредитного ліміту.

Твердження позивача про те, що розмір тіла кредиту перевищує встановлений розмір кредитного ліміту внаслідок переведення відповідачем витрат у розстрочку також не підтверджені належними доказами. З наданої до суду апеляційної інстанції виписки по рахунку відповідача неможливо встановити які саме платежі були переведені в розстрочку, а скріншот з мобільного додатку із загальними умовами щодо переведення платежів у розстрочку не підтверджує вимог позивача.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» - Мєшніка Костянтина Ігоровичазалишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді