Провадження №2-з/756/75/21
У Х В А Л А

26 лютого 2021 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Тихої О.О.,

за участі секретаря - Сілантьєвої В.В.,

розглянувши заяву адвоката Штепи Руслана Петровича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії, а саме: за власні кошти привести квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану відповідно до поверхового плану будинку щодо розміщення в ньому сантехнічного обладнання шляхом демонтування двох самовільно влаштованих додаткових точок водопостачання гарячої та холодної води разом з каналізаційними трубами під облаштування двох нових кухонь та приміщень санвузлів з установленими в них точками водопостачання гарячої та холодної води разом з каналізаційними трубами, що не відповідають поверховому плану будинку.

Ухвалою судді від 19.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній справі.

Ухвалою суду від 25.02.2021 за клопотанням представника позивача замінено первісного відповідача - ОСОБА_3 , на належного - ОСОБА_2 .

25.02.2021 представник позивача ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про забезпечення позову, в якому просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 . Свої вимоги обґрунтовує тим, що первісний відповідач ОСОБА_3 вже після звернення позивача до суду з позовом здійснив відчуження вищевказаної спірної квартири, яка належала йому на праві власності, на підставі договору дарування від 06.01.2021 своєму синові ОСОБА_2 . На думку заявника, така формальна зміна власника спірної квартири та неодноразові зміни у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, пов`язані з переоформленням вказаної квартири шляхом її розділу на три частини та подальшого повернення до одного цілого, з урахуванням обраного позивачем способу захисту порушеного права, можуть призвести у подальшому до утруднення виконання рішення, у разі задоволення позову, оскільки не виключена ймовірності подальшого переоформлення права власності на вказану квартиру на інших осіб.

Розглянувши клопотання про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи № 756/17086/21, суд приходить до наступного.

Як убачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 241971796 від 27.01.2021 власником нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 06.01.2021, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П.

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1.ч.1.ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При поданні заяви про забезпечення позову не достатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених ЦПК України.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз змісту наведеного вище свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів фізичної або юридичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

Суд, враховуючи те, що позовна заява носить немайновий характер, спір, що виник між сторонами не стосується майнових прав позивача на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , на яку позивач просить накласти арешт, беручи до уваги обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, обсяг позовних вимог, з урахуванням доказів, наданих представником позивача на підтвердження обставин, викладених у заяві про забезпечення позову, керуючись принципами розумності, співмірності та збалансованості інтересів сторін у справі, приходить до висновку про те, що на теперішній час представником позивача не доведено існування реальної загрози істотного ускладнення чи неможливості виконання в майбутньому рішення суду без вжиття таких заходів. Відчуження первісним відповідачем належної йому квартири синові, який на теперішній час є відповідачем у справі, а попередній власник ОСОБА_3 залучений до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, на думку суду, не є достатнім для обґрунтованого припущення, що невжиття такого заходу забезпечення позову як арешт майна, зокрема, на даному етапі розгляду справи, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушеного права позивача, за захистом якого вона звернулася до суду.

Крім того, такі заходи створюють перешкоди власнику нерухомого майна ОСОБА_2 у здійсненні своїх повноважень щодо спірної квартири (володіння та користування), при цьому, правомірність здійснення права власності презюмується до тих пір, поки судом не буде встановлено зворотнього.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову.

На підстав викладеного, керуючись ст.ст. 151-153, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката Штепи Руслана Петровича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м.Києва протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О.Тиха