Справа № 344/517/20
Провадження № 2/344/771/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Шамотайла О.В.

секретаря Устинської Н.С.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 адвоката Онофришина В.О., позивача ОСОБА_2 , відповідача Джурина Я.О. , представника відповідача «Інвестзахідгруп» Стефурак Н.С., третьої особи: Бабич В.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Державного реєстратора Богородчанської селищної ради Івано-Франківської області Джурина Ярослава Олеговича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестзахідгруп», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - приватний нотаріус Калуського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Бабич Віталій Леонідович про визнання протиправним та скасування рішення, визнання незаконним та скасування запису про державну реєстрацію змін,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом до державного реєстратора Богородчанської селищної ради Івано-Франківської області Джурина Ярослава Олеговича, ТзОВ «Інвестзахідгруп» про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Богородчанської селищної ради Івано-Франківської області Джурина Я.О. Позовні вимоги мотивовані тим, що державний реєстратор при вчиненні 24.07.2018 реєстраційних дій порушив ч.3 ст.10 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 3,5,10,12,18,24,26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки не повідомив при цьому іпотекодержателя - ОСОБА_2 , та здійснив такі дії без її згоди.

Крім того, позивачами заявлено про наявність суперечностей між заявленими ТОВ «Інвестзахідгруп» та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та протиправність здійснення реєстрації речових прав на тимчасову альтанку, незавершене будівництво ресторану та незавершене будівництво надбудову. При зверненні до суду, позивачами вказано, що Державний реєстратор вийшов за межі законних прав і повноважень у проведенні реєстрації змін об`єкта нерухомого майна. При цьому, державний реєстратор в порушення вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» незаконно провів державну реєстрацію тимчасової альтанки та інших складових частин об`єкта нерухомого майна.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 13.01.2020 відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження.

До канцелярії суду позивачами подано заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої просили суд доповнити первісний позов позовною вимогою про визнання незаконним та скасування запису про державну реєстрацію змін, якими внесені відомості до запису про об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01 та про його складові частини у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме доповнено відомостями про: альтанку (тимчасову) В5 площею 40,3 кв.м.; незавершене будівництво, надбудова готовністю 98%, ВЗ, загальною площею 206,4 кв.м., як складову частину нерухомого майна; незавершене будівництво, ресторан готовністю 98%, В4, загальною площею116,7 кв.м., як складову частину нерухомого майна, який внесений державним реєстратором Богородчанської селищної ради Івано-Франківської області Джурин Я.О. на підставі рішення №42208782 від 24.07.2018 року (а.с.76)

Відповідач 1 - Державний реєстратор Богородчанської селищної ради Івано-Франківської області Джурин Я.О. скористався правом на подання відзиву на позовну заяву (т.1 а.с.84-104). Просив суд в задоволенні позову відмовити, оскільки вважає здійснену ним 24.07.2018 реєстраційну дію по внесенню змін щодо об`єкта нерухомого майна такою, що вчинена з врахуванням вимог чинного законодавства. При цьому, зазначив, що процедура державної реєстрації прав та процедура внесення змін щодо об`єкта нерухомого майна є відмінними. Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений Постановою КМ України від 25.12.2015 №1127, не визначає обов`язку державного реєстратора вимагати при внесенні змін щодо об`єкта нерухомого майна згоди іпотекодержателя.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 10.03.2020 також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - приватного нотаріуса Калуського міського нотаріального округу Бабича Віталія Леонідовича.

Представник ТОВ «Інвестзахідгруп» 06.04.2020 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у позові відмовити з підстав наведених у відзиві (а.с.133-137). Зокрема, ТОВ «Інвестзахідгруп» в запереченні на позов вказано про відсутність в заяві обґрунтувань суті порушення законних прав позивача ОСОБА_2 , а також не зазначення обраного нею способу захисту її прав. Крім того, відповідач звернув увагу на обізнаність зокрема, позивача ОСОБА_1 на момент укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки про склад об`єкта нерухомого майна, а також відомості про наявні зміни в його складових елементах.

Суд заслухавши пояснення сторін та третьої особи, дослідивши позовну заяву, відзиви та письмові пояснення, матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 як іпотекодержатель та ТОВ «Інвестзахідгруп» як іпотекодавець 23.01.2018 уклали договір іпотеки згідно якого іпотекодавець передав в іпотеку (заставу) іпотекодержателю нерухоме майно - Диско-клуб, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 960,2 кв.м. (а.с.7-9). Будівля Диско-клубу передана іпотекодавцем в іпотеку, як забезпечення виконання основного зобов`язання перед іпотекодержателем за договором позики від 23.01.2018 на суму 4 158 115,20грн., що станом на 23.01.2018 згідно офіційного курсу Національного банку України є еквівалентом 144 000,00 доларів США, зі строком повернення суми позики на користь іпотекодержателя до 23.05.2018.

ТОВ «Інвестзахідгруп» 24.07.2018 звернулося до державного реєстратора Богородчанської селищної ради із заявою про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо зміни складових частин об`єкту нерухомого майна за реєстраційним номером 01.

За результатами розгляду вказаної заяви відповідач- Державний реєстратор Богородчанської селищної ради Джурин Я.О. 24.07.2018 прийняв рішення №42208782 та вніс до запису про об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наступні відомості: в частині «Актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна» - зазначено додаткові відомості про те, що до складу об`єкта також входить альтанка (тимчасова) В5, яка займає площу 40,3кв.м.; в частині «Відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна» до запису «складова частина об`єкта нерухомого майна» - Диско-Клуб, В, загальною площею 960,2 кв.м. додано записи «складова частина об`єкта нерухомого майна» - незавершене будівництво, надбудова готовністю 98%, В3, загальною площею 206,4 кв.м., «складова частина об`єкта нерухомого майна» - незавершене будівництво, ресторан готовністю 98%, В4, загальною площею 116,7кв.м.

Між позивачами - ОСОБА_2 (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 30.07.2018 укладено договір купівлі-продажу предмета іпотеки, згідно до якого ОСОБА_2 передала у власність, а Покупець прийняв у власність нежитлові приміщення « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 960,2 кв.м. (а.с.12-15). За погодженням сторін данного договору продаж предмету іпотеки вчинено за ціною 5 600 850,00грн.

Статтею 12 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» (в редакції чинній на день, укладання договору) іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Положеннями ст.3 Закону України «Про іпотеку» (в редакції чинній на день, укладання договору) визначено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотечний договір, предметом іпотеки за яким є майнові права на об`єкт незавершеного будівництва, посвідчується нотаріусом на підставі документів, що підтверджують майнові права на цей об`єкт.

Відповідно до п.3.9 договору іпотеки від 30.07.2018 іпотекодавець має право володіти, користуватись та надавати в користування предмет іпотеки відповідно до його призначення впродовж строку дії договору, з урахуванням обмежень, встановлених договором та чинним законодавством.

При цьому, сторони договору іпотеки домовились, що іпотекодавець (ТОВ «Інвестзахідгруп») не повинен без згоди іпотекодержателя ( ОСОБА_2 ) розпоряджатись будь-яким чином предметом іпотеки або його частиною (п.2.5 договору від 30.07.2018).

Сторони договору від 30.07.2018 погодили, що іпотека виникає з моменту нотаріального посвідчення договору. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки відносно вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації обтяжень нерухомого майна, зазначеного в п.1.1 цього договору, іпотекою в державному реєстрі іпотек в порядку передбаченому чинним законодавством України.

Згідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки вбачається, що приватним нотаріусом Бабичем В.Л. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено державну реєстрацію іпотеки та державну реєстрацію обтяження у виді заборони відчуження зазначеного в договорі іпотеки нерухомого майна- будівлю Диско-клуб, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 960,2 кв.м (а.с.10-11).

Таким чином, встановлено, що з укладеного між позивачем- ОСОБА_2 і відповідачем ТОВ «Інвестзахідгруп» договору іпотеки для його сторін виникли певні права та обов`язки, а предметом іпотеки за даним договором іпотеки визначено Диско-клуб, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 960,2 кв.м.

Згідно із абзацом першим статті 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до цього ж Закону взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до положень ст.5 Закону України «Про іпотеку», предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.10.2014, Диско-клуб, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 960,2 кв.м. на праві приватної власності, розмір частки 1/1 належить ТОВ «Інвестзахідгруп» (а.с.17).

На громадський будинок що розташований за адресою: АДРЕСА_1 складено технічний паспорт (а.с.21-35).

Разом з тим, судом встановлено, що 04.12.2013 Інспекцією ДАБК в Івано-Франківській області зареєстровано Декларацію про початок виконання будівельних робіт (а.с.36-38).

Предметом іпотеки також може бути об`єкт незавершеного будівництва, майнові права на нього, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником такого майна на час укладення іпотечного договору.

Частина об`єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об`єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі та була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості. Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, якщо інше не встановлено іпотечним договором.

Згідно до договору іпотеки від 23.01.2018, а також до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки станом на 23.01.2018 предметом іпотеки визначено будівлю «Диско-клубу», літера «В», загальною площею 960,2кв.м.

Мотивуючи свої вимоги, позивачі зазначають, що враховуючи ст.21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», ч.4 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме мано та їх обтяжень» державним реєстратором безпідставно та незаконно здійснено державну реєстрацію речових прав на альтанку (тимчасову), незавершене будівництво ресторану, який є некапітальною спорудою та надбудову. Оскільки дані об`єкти є тимчасовими, некапітальними, а також є складовими частинами основного об`єкта нерухомості, речові права на який вже зареєстровано і який перебував в іпотеці та під забороною, а отже не підлягали державній реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав;

Згідно із ч.1, 2 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених ст.31 цього Закону.

Не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії (ч.4 ст.5 Закону).

Відповідно до змісту ч.1 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» правовою підставою для відображення в записах реєстру передання речових прав, відмови у здійсненні цього є відповідне рішення державного реєстратора.

Отже єдиною підставою для створення розділу та внесення запису до державного реєстру речових прав є рішення державного реєстратора, що полягає у відображенні у відповідному розділі державного реєстру.

За змістом ч.1 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому п.п. "в" п.2 ч.6 ст. 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду.

Як встановлено судом, 24.07.2018 ТОВ «Інвестзахідгруп» звернулося до державного реєстратора Богородчанської селищної ради із заявою про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо зміни складових частин об`єкту нерухомого майна за реєстраційним номером 01.

До поданої заяви ТОВ «Інвестзахідгруп» додано декларацію про початок виконання будівельних робіт з реконструкції адмінкорпусу під «Диско-клуб» від 04.12.2013; технічний паспорт на громадський будинок Диско-клуб, виготовлений станом на 19.07.2018, із планом земельної ділянки, планом поверхів громадського будинку Диско-клуб, літера В, І і ІІ поверхів, планом поверхів громадського будинку надбудова (незавершене, готовністю 98%), літера В, поверх мезонін, планом поверхів громадського будинку ресторан (незавершене, готовністю 98%), літера В4, поверх І та експлікації до них (а.с.21-38).

Зі змісту вказаних документів слідує, що загальна площа приміщень по літері В становить 1077,9 кв.м., в тому числі по мезоніну (надбудова) - 119,1 кв.м, по І і ІІ поверхах - 958,8 кв.м. Загальна площа приміщення із літерою В4 (ресторан) становить 94,6 кв.м. В той же час, згідно до плану земельної ділянки приміщення надбудови значиться із літерою В3.

Як зазначалось судом вище, відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за вказаним реєстраційним номером 01 зареєстровано об`єкт нерухомого майна «Диско-клуб» за адресою АДРЕСА_1 із загальною площею 960,2 кв.м..

За результатами розгляду вказаної заяви відповідач-1 24.07.2018 прийняв оскаржуване рішення та вніс до запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про об`єкт нерухомого майна Диско-клуб відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна, а саме, відомості про незавершене будівництво - надбудову готовністю 98%, із літерою В3, загальною площею 206,4 кв.м.; незавершене будівництво - ресторан готовністю 98%, із літерою В4, загальною площею 116,7 кв.м., а також відомості про тимчасову альтанку, із літерою В5, загальною площею 40,3 кв.м.

В ч.1 ст. 316 ЦК України вказано, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В ч.1 ст. 317 ЦК України вказано, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Відповідно до першого абзацу п.15 Постанови КМ України від 25.12.2015 №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі подання заявником додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав, до раніше поданої заяви, у тому числі до такої, розгляд якої зупинено, державний реєстратор, уповноважена особа відповідно до пункту 9 цього Порядку встановлює особу заявника, перевіряє обсяг його повноважень та вносить до бази даних заяв відомості про додаткові документи, подані заявником.

В ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вказано, що документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

В ч. 2 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вказано, що відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом.

Отже законом встановлено відповідальність за подання недостовірних даних на реєстрацію, за невідповідність документів вимогам, що встановлені законом.

Крім того, згідно із п.19 Постанови КМ України від 25.12.2015 №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав.

Іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним обов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто, законом передбачено способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст.35 Закону у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Отже, за змістом ч.1 ст. 12, ч.1 ст.33 та ст.35 цього Закону реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише тоді, якщо останнє невиконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки.

Згідно зі ст.36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п.5.3 договору іпотеки від 23.01.2018 сторони, а саме іпотекодавець - ТОВ «Інвестзахідгруп» та іпотекодержатель - ОСОБА_2 домовились стосовно застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, зокрема шляхом продажу іпотеко- держателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст.38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, що буде встановлена відповідно до висновку незалежного експерта - суб`єкта оціночної діяльності або за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем.

30.07.2018 між ОСОБА_2 (продавець), що є Іпотекодержателем за Іпотечним договором від 23.01.2018 та ОСОБА_1 (покупець) відповідно до ст.38 Закону України «Про іпотеку» та розділу 5 договору іпотеки від 23.01.2018, укладено договір купівлі-продажу предмета іпотеки, згідно до якого продавець передав у власність, а Покупець прийняв у власність нежитлові приміщення «Диско-клубу», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 960,2 кв.м. Договір посвідчений нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Бабичем В.Л. 30.07.2018.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 під час посвідчення даного договору від 30.07.2018 подано нотаріусу документальне підтвердження виконання вимог у відповідності до ст. 38 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель, за 30 (тридцять ) днів до укладення та посвідчення Договору купівлі-продажу предмета іпотеки, у спосіб передбачений ст. 84 Закону України «Про нотаріат» із зворотнім повідомленням, описом вкладення, письмово повідомив Іпотекодавеця про намір задовольнити свої вимоги як Іпотекодержателя за основним зобов`язанням шляхом укладення Договору купівлі- продажу предмета іпотеки будь-якій особі. Іпотекодавець (власник предмета іпотеки) та інші особи, які б могли мати зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, у визначений статтею 38 Закону України «Про іпотеку» строк, не висловили наміру про придбання по договору купівлі- продажу предмета іпотеки за будь-якою запропонованою ними ціною купівлі-продажу предмета іпотеки, і що, Іпотекодержатель має повні права і законні підстави від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій іншій собі на власний розсуд, на підставі договору купівлі- продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст.626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому, як визначено у ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При розгляді даної справи судом встановлено, що позивачами у справі між собою було укладено договір купівлі-продажу предмету іпотеки від 30.07.2018, при цьому жодних доказів, які б вказували що даний правочин оскаржений, визнаний недійним чи нечинним до суду не подано, а отже вважається вчиненим. Відтак, укладений між сторонами договір є правомірним відповідно до положень ст. 204 ЦК України, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним.

Зі змісту витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Бабичем В.Л. вчинено запис 27266088 про право власності ОСОБА_1 на нежитлові приміщення «Диско-клуб», літера «В», загальною площею 960,2кв.м. Разом з тим, даний реєстр містить інформацію про підставу виникнення такого права, а саме - договір купівлі-продажу предмета іпотеки від 30.07.2018, а також вказано про перехід права власності до відповідача, окрім переходу на складові частини об`єкта нерухомого майна: незавершене будівництво, надбудова, готовністю 98%, літера В3, загальною площею 206,54кв.м.; незавершене будівництво, ресторан, готовністю 98%, літера В4, загальною площею 116,7кв.м., альтанка (тимчасова), літера В5, займає площу 40,3кв.м.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема, ст.16 ЦК України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача

Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 2 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду. Відсутність порушеного права є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно частин 1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до частин 1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Як вбачається з положень ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №638/2304/17 (провадження №61-2417сво19).

Предметом позову в даній справі є вимоги позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора №42208782 від 24.07.2018 та скасування запису про державну реєстрацію змін, яким внесено відомості до запису про об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01. Підставами ж позову слугували обставини та підстави внесення державним реєстратором таких змін, які, як встановлено судом та підтверджено сторонами у справі, мали місце до моменту укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки від 30.07.2018.

Виходячи з системного аналізу положень ЦК та ЦПК України застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного права; порушення (невизнання або оспорювання) такого права з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Тобто, відповідно до ЦПК України обов`язок доведення факту порушення або оспорювання прав і охоронюваних інтересів покладено саме на позивача, а відсутність порушеного права встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

З огляду на зазначене, суд встановив, що умови договору купівлі-продажу предмету іпотеки були узгоджені сторонами договору та не заперечуються з підстав вчинених відповідачами реєстраційних дій від 24.07.2018. Разом з тим, судом встановлено, що на момент реалізації іпотекодавцем- ОСОБА_2 права на задоволення вимог, а позивачем - ОСОБА_1 придбання права власності на предмет іпотеки під час укладення правочину їм було відомо про державну реєстрацію змін, яким внесено відомості до запису про об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01, а отже викладене свідчить про прийняття сторонами відповідних обставин як умови договору.

Як вже зазначалось предмет спору визначається матеріально-правовими вимогами позивача, що вказані в позові.

Однак з позову не є зрозумілим чому визнання протиправним і скасування оскаржуваного рішення та скасування запису потрібно стороні позивача, як воно необхідно для повного і ефективного поновлення порушених прав сторони позивача і в чому полягає суть порушенного права сторонни позивача.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що у такий спосіб буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Оскільки твердження сторони позивача про порушення їхніх прав, свобод чи інтересів носять абстрактний характер та не містять належного обґрунтування впливу оскаржуваного рішення та вчиненого запису на їхні конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси, а натомість покликаються на незгоду позивачів з указаним рішенням та вчиненим записом, що не є тотожним порушенню такого права, свободи чи інтересу, то суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Висновок про відсутність порушеного права як підставу для прийняття судом рішення про відмову в позові висловлено також і у Постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18.

Правові позиції Верховного Суду покликані забезпечувати сталість та єдність судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду».

Згідно із ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що відсутні підстави для задоволення позову.

Розподіл судових витра підлягає проведеню в порядку ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного вище та керуючись ст.ст. 2,3,12,13, 259, 263-265,268, 273, 354-355 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлено 01 березня 2021 року.

Суддя Шамотайло О.В.