КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

Справа №2-30/2011 Головуючий у 1 інстанції: Бугіль В.В.

Провадження №22-ц/824/2866/2021 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

26 лютого 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гаращенко Д.Р., перевіривши відповідність вимогам ст. ст. 352-356 ЦПК України апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Яготинського районного суду Київській області від 18 травня 2011 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ

Заочним рішенням Яготинського районного суду Київській області від 18 травня 2011 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" суму в розмірі 521 181 грн 27 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" суму в розмірі 521 181 грн 27 коп.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, 16 березня 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що про оскаржуване рішення йому не було відомо, участі в розгляді справи він не приймав. Про наявність судового рішення йому стало відомо при зверненні до банку, від якого він дізнався про накладення арешту на його рахунки Броварською міжрайонною виконавчою службою.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити з таких підстав.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно із пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України основними засади судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» (Delcourt v. Belgium) від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» (Hoffmann v. Germany) від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто, Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Отже, вказаною нормою процесуального права чітко передбачено, що питання поважності пропуску строку на апеляційне оскарження досліджується у всіх наведених випадках, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Підстави відмови у відкритті апеляційного провадження визначені у статті 358 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи про відновлення втраченого судового провадження у справі №2-30/2011 за позовом Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором заочним рішення Яготинського районного суду Київської області від 18 серпня 2009 року позов Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" задоволено. (а.с. 88-91 т. 1)

У жовтні 2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 подали заяву про перегляд заочного рішення Яготинського районного суду Київської області від 18 серпня 2009 року. (а.с. 93-94 т. 1)

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 19 жовтня 2010 року заяву про перегляд заочного рішення задоволено, рішення Яготинського районного суду Київської області від 18 серпня 2009 року скасовано, справу призначено в загальному порядку. (а.с. 95-96 т. 1)

Заочним рішенням Яготинського районного суду Київській області від 18 травня 2011 року позов Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" суму в розмірі 521 181 грн 27 коп. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" суму в розмірі 521 181 грн 27 коп. (а.с. 113-115)

Відповідно до ст. 232 ЦПК України (в редакції, чинній на дату ухвалення оскаржуваного заочного рішення суду) заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У листопаді 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 подали заяву про перегляд заочного рішення Яготинського районного суду Київській області від 18 травня 2011 року, в якій вказали, що оскаржуване рішення вони отримали 25 листопада 2011 року в приміщенні суду. (а.с. 119-120 т. 1)

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 16 січня 2012 року заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Яготинського районного суду Київської області від 18 травня 2011 року залишено без задоволення. (а.с. 121-123 т.1)

В ухвалі суд першої інстанції вказав, що рішення суду від 18 травня 2011 року відповідачі мали право оскаржити в загальному порядку.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Із зазначених вище обставин вбачається, що ОСОБА_1 було відомо про розгляд справи за позовом Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк", відповідач подавав заяви про перегляд заочного рішення Яготинського районного суду Київської області від 18 серпня 2009 року та заочного рішення Яготинського районного суду Київської області від 18 травня 2011 року.

Згідно заяви про перегляд заочного рішення від 18 травня 2011 року відповідачі отримали оскаржуване рішення суду 25 листопада 2011 року.

На обставини непереборної сили ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не посилається.

Апеляційну скаргу на заочне рішення ОСОБА_1 подав 16 березня 2020 року, тобто майже через дев`ять років з часу ухвалення рішення місцевого суду.

Оскільки ОСОБА_1 пропустив річний строк звернення до суду з апеляційною скаргою, а причини пропуску відповідачем строку на апеляційне оскарження рішення суду не мають правового значення при вирішенні питання про прийняття апеляційної скарги поданої після спливу одного року, на обставини непереборної сили відповідач не посилається, тому суд приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. 358 ЦПК України,-

УХВАЛИВ

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Яготинського районного суду Київській області від 18 травня 2011 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя: Д.Р. Гаращенко