Ухвала

16 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 161/13888/20

провадження № 61-20328cк21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 липня 2021 року у складі судді: Кирилюк В.Ф., та постанову Волинського апеляційного суду від 12 листопада 2021 року у складі колегії суддів: Данилюк В. А., Киці С. І., Шевчук Л. Я., у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кріс-Віт Україна» до товариства з обмеженою відповідальністю «Україна-Баїв», ОСОБА_1 про стягнення збитків,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кріс-Віт Україна» (далі - ТОВ «Кріс-Віт Україна») звернулося до суду з позовом до ТОВ «Україна-Баїв» (далі - ТОВ «Україна-Баїв»), ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідачів солідарно збитки у розмірі 14 980,32 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 липня 2021 року позов ТОВ «Кріс-Віт Україна» задоволено. Стягнуто солідарно з ТОВ «Україна-Баїв», ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кріс-Віт Україна» збитки у розмірі 14 980,32 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду від 26 липня 2021 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Волинського апеляційного суду від 12 листопада 2021 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 липня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кріс-Віт Україна» збитки у розмірі 14 980,32 грн. У задоволенні позовних вимог ТОВ «Кріс-Віт Україна» до ТОВ «Україна-Баїв» відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

13 грудня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 липня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 12 листопада 2021 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у справі № 161/13888/20 становить 14 980,32 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 161/13888/20 є малозначною у силу вимог закону.

ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що справа є малозначною, але касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для ОСОБА_1 , оскільки у провадженні Луцького міськрайонного суду перебували та перебувають 26 справ, де позивачем є ТОВ «Кріс-Віт Україна». Указані позови є тотожними, стосуються тих же фактичних обставин та їх правового обґрунтування, однак відносно різних власників земельних ділянок, які передавались в оренду та розмір збитків по яких підтверджується одним висновком судово-економічної експертизи. Касаційний перегляд справи має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики для судів як першої, так і апеляційної інстанції, зокрема щодо правовідносин з ТОВ «Кріс-Віт Україна» для правильного вирішення спору та вирішення питання допустимості поданих доказів. Ураховуючи масовий характер поданий позовів, указана справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення як для учасника справи, який подає касаційну скаргу, так і для учасників інших 26 справ. Також ОСОБА_1 у касаційній скарзі зазначає, що є неоднаковість застосування судами одних і тих же норм законодавства. Докази позивача щодо наявних перешкод та розміру збитків ґрунтуються на припущеннях, не відповідають звітам державних статистичних спостережень та фактичним показникам його діяльності. Свою бездіяльність у 2017 році щодо невикористання земельної ділянки позивач намагається перекласти на ОСОБА_1 та на інших власників земельних ділянок, хоча при цьому не вжив жодних дій в 2017 році, які б свідчили про його реальний намір обробляти земельні ділянки. Проте ОСОБА_1 не обґрунтовує, чому саме касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа становить значний суспільний інтерес та в чому проявляється виняткове значення для неї цієї справи. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженим судовим рішенням. І, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для відповідача.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 липня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 12 листопада 2021 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кріс-Віт Україна» до товариства з обмеженою відповідальністю «Україна-Баїв», ОСОБА_1 про стягнення збитків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков