Провадження № 2/752/2714/21
Заочне Р І Ш Е Н Н Я
29 жовтня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.
за участі секретаря судового засідання Бондар І.Ю.
розглянувши в місті Києві у приміщенні суду в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратив право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 13.07.2020 року звернулася до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачка послався на те, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . На житловій площі зазначеної квартири зареєстровано місце проживання її колишнього чоловіка - відповідача ОСОБА_2 . Відповідач ОСОБА_2 не проживає у житловому приміщенні понад два роки без поважних причин, участі в утриманні житла не приймає, комунальні послуги не сплачує, взагалі квартирою не цікавиться. Факт реєстрації відповідача на житловій площі зазначеної квартири створює для неї перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні майном, у зв`язку з чим просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою - АДРЕСА_2 .
Провадження у справі відкрито 23.07.2020 року з призначенням до розгляду у порядку загального позовного провадження.
Підготовче провадження закрито 21 квітня 2021 роу.
У судовому засіданні позивачка відсутня, подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, повідомивши суд, що заявлені позовні вимоги підтримує, проти судового розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, судові повістки надіслані на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку його місця проживання повернуто до суду з відміткою відділу зв`язку про причини повернення - за закінченням встановленого строку зберігання.
З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у порядку, передбаченому правилами статті 280 ЦПК України. .
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що позивачці на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджено свідоцтвом про право власності, виданим Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради 14 серпня 2008 року № НОМЕР_1 (а.с.9).
За даними довідки про реєстрацію місця проживання/соби від 21.07.2020 року №12747906 отриманої на підставі відомостей Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської РДА, місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване за адресою - АДРЕСА_2 з 13.09.2011 року по теперішній час (а.с.16).
За правилами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.
Звертаючись до суду з позовом, позивачка стверджує, що відповідач ОСОБА_2 на житловій площі належної останній на праві приватної власності квартирі не проживає фактично останніх два роки.
За даними актів, складених комісією з мешканців будинку АДРЕСА_3 , затверджених керівником ЖЕД - 103 - 30 серпня 2019 рокута 14 травня 2020 року встановлено, що ОСОБА_2 за адресою - АДРЕСА_2 не проживає з травня 2018 року (а.с.10,11).
Як видно зі змісту рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 08 квітня 2020 року про розірвання шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , останні перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.06.2009 року, сім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розпалася, спільне проживання подружжя припинило до звернення в суд позовом про розірвання шлюбу.
Зазначені позивачем обставини, як підстави позову та докази на їх підтвердження не можуть бути перевірені судом через відсутність у судовому засіданні відповідачки.
Зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_2 на спірній житловій площі був зареєстрований та проживав, як член сім`ї власника ОСОБА_1 з моменту реєстрації їх шлюбу, шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано 08 квітня 2020 року і ще до розірвання шлюбу, за твердженням позивачки у спірній квартирі не проживає без поважних на те причин, витрат по утриманню спірного житлового приміщення не несе, місцеперебування його невідоме, останній не є членом сім`ї позивачки, відповідно суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_2 , шляхом зняття його з реєстрації.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316,317,319,321,325,405 ЦК України, ст.ст.4,6,23,27,49,76,141,259,263,288 ЦПК України, суд -
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратив право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою - АДРЕСА_2 , шляхом зняття з реєстрації за адресою - АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя К.Г. Плахотнюк