РІШЕННЯ

іменем України

16 лютого 2021 рокуСправа №451/471/19
Провадження № 2/451/35/21

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Войтович Н.В.

з участю позивача ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Радехів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Радехівської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини, -

в с т а н о в и в:

27 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Радехівської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини.

В позовній заяві зазначає, що 12 травня 2007 року між ним та ОСОБА_4 (на даний момент після одруження прізвище змінено на Габінет), був укладений шлюб, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 483. За час перебування в шлюбі, мають двох спільних дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, подружнє життя не склалося і заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 вересня 2015 року по справі №569/10116/15-ц зазначений шлюб розірвано, а також визначено місце проживання малолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю - ОСОБА_4 . Після розлучення, позивач намагається максимально брати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні їхніх спільних дітей, зрозуміти сутність проблем, які виникають у їхньому житті, впливати на їх погляди на життя, цінності, формування загального світосприйняття. Відповідач не чинить перешкод в участі у вихованні та вільному спілкуванні зі старшим сином ОСОБА_5 , однак з молодшим сином, починаючи з серпня 2018 року забороняє зустрічатися та спілкуватися, навіть засобами зв`язку - мобільний телефон, планшет, який позивач йому подарував. Поведінка відповідача щодо заборони спілкування з молодшим сином позивачу не зрозуміла, і як наслідок порушує як його права, так і молодшого сина. Просить зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не чинити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перешкод у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визначити наступні способи участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : особисте спілкування кожні другу та четверту суботу та неділю місяця, без присутності матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; необмежене спілкування з малолітнім сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином; спільний відпочинок протягом одного місяця щороку. Зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за три дні до дня зустрічі позивача з малолітнім сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це позивача особисто на наступний день з дня настання таких обставин.

27 березня 2019 року автоматизованою системою документообігу суду Д-3 судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.14).

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 звертав увагу суду на те, що батько бажає приймати участь у вихованні молодшого сина, а відповідач чинить всякого роду перешкоди. Із відповідачем вирішити спір добровільно неможливо, вона відмовляється укладати мирову угоду, оскільки її чоловік може конфліктувати із колишнім чоловіком. Просив задовольнити позовні вимоги, так як дитина повинна спілкуватись із батьком. Відповідач до суду з позовом про стягнення аліментів не зверталась.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог та просила у задоволенні позову відмовити, якщо позивач бажає спілкуватись із дітьми то нехай він не робить різниці між дітьми. Позивач бачить старшого сина два рази на рік. Вона не бажає, щоб він приїжджав до Радехова , оскільки це маленьке містечко і будуть розповсюджуватись плітки. Позивач має квартиру у м.Києві, проте туди дітей зареєструвати не хоче, також він платить аліменти в розмірі 1800 гривень на двох дітей, хоч вони домовлялися про мінімальний розмір.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Радехівської районної державної адміністрації, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника (а.с.4).

Оскільки в матеріалах справи є наявний висновок Органу опіки і піклування про доцільність усунення перешкод у спілкуванні з дитиною від 20 лютого 2020 року, суд робить висновки про можливість розгляду справи у відсутності представника третьої особи, чого не заперечили сторони в судовому засіданні.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, заперечення відповідача, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі по 4.09.2015 року (а.с.7).

Від шлюбу мають спільних дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8,9).

З висновку №03-26/359-11 від 20.02.2020 року, Радехівської районної державної адміністрації Львівської області про доцільність визначення способів участі ОСОБА_1 , жителя м. Київ, у вихованні своєї малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та спілкуванні з нею, вбачається, що Радехівська районна державна адміністрація, як Орган опіки та піклування, вважає доцільним визначити способи участі батька ОСОБА_1 у вихованні своєї малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та спілкуванні з нею, а саме: надати можливість батькові бачитися та спілкуватися з дитиною кожні другу та четверту суботу місяця з 10.00 год. до 20.00 год. та неділю місяця з 10.00 год. до 17.00 год., без присутності матері ОСОБА_3 ; необмежене спілкування з малолітнім сином ОСОБА_6 особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином; спільний відпочинок протягом одного літнього місяця щороку (а.с.62,63).

Відповідно до ч.ч. 4 - 6 ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в ході якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, в тому числі і висновку та рішення органу опіки та піклування, який не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною батьком, який проживає окремо, а є лише доказом, який підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами.

Ст.ст. 158, 159, 165 СК України визначено, що при наявності між батьками спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо, в разі неможливості його врегулювання рішенням органу опіки та піклування, такий спір розглядається судом та саме судове рішення є остаточним у вирішенні цього питання.

Як передбачено ч.2 ст. 18 Сімейного кодексу України, суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема: встановлення правовідношення; примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку; припинення правовідношення, а також його анулювання; припинення дій, які порушують сімейні права; відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права; відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; зміна правовідношення; визнання незаконним рішень, дій чи бездіяльність органів державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

В силу ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Рівність прав батьків щодо дитини закріплена у нормі ст.141 Сімейного Кодексу України, де також зазначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 153 Сімейного Кодексу України закріплене право батька на безперешкодне спілкування з дитиною.

Згідно із ч.2, 3 ст.157 Сімейного Кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Як вбачається зі змісту ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України).

Суд встановив, що позивач має бажання та необхідні умови для участі у вихованні сина та піклуванні про нього. Обмежень, які могли би перешкоджати їх спілкуванню, суд не знаходить.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що участь позивача у вихованні свого неповнолітнього сина є доцільною.

Суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, його розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками, а батьків зі своїми дітьми, служить задоволенню життєво важливих потреб дитини.

Окрім цього, судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування батька з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку, оскільки дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Тому, з врахуванням вищенаведеного, а також висновку Радехівської районної державної адміністрації Львівської області, як Органу опіки та піклування, про доцільність визначити способи участі батька ОСОБА_1 у вихованні своєї малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та спілкуванні з нею, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

У відповідності із вимогами ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача стягнути судові витрати.

Керуючись Конвенцією про права дитини, Декларацією прав дитини, Законом України «Про охорону дитинства», статями 19, 141, 150, 151, 153, 157-159 Сімейного Кодексу України, статтями 7, 10, 76, 81, 133, 244-245, 259, 263-265, ЦПК України, суд, - в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не чинити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перешкод у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити наступні способи участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : особисте спілкування кожні другу та четверту суботу та неділю місяця, без присутності матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; необмежене спілкування з малолітнім сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином; спільний відпочинок протягом одного місяця щороку.

Зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за три дні до дня зустрічі позивача з малолітнім сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це позивача особисто на наступний день з дня настання таких обставин.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), жителя АДРЕСА_3 , судові витрати в розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 1 березня 2021 року.