Справа № 303/3674/21
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів: Куштана Б.П.,Джуги С.Д.,

за участі секретаря: Микуляк Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2021 року, головуючий суддя Куцкір Ю.Ю., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Мукачівського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) та АТ КБ «ПриватБанк» про визнання права власності

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , Мукачівського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) та АТ КБ «ПриватБанк» про визнання права власності та зняття з нього арешту.

До початку судового засідання позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову в якій просить суд накласти арешт та заборонити відчуження у будь-який спосіб житлового будинку в АДРЕСА_1 з надвірними будівлями і спорудами.

У разі невжиття заходів забезпечення позову відповідач відділ ДВС в подальшому матиме змогу реалізувати нерухоме майно частка в якому належить позивачу ОСОБА_1 , однак на даний час майно на реалізацію не передано.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2021 року у задоволені заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду скасувати, заяву про забезпечення позову задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів останньої.

Крім того, суд першої інстанції не знайшов підтвердження посиланням позивача на існування загрози відчуження відповідачами спірного майна, а прийшов до висновку, що таке твердження є лише припущенням.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтею 149 ЦПК України визначено підстави для забезпечення позову, зокрема, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що незастосування даних заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; належність майна відповідачу на праві власності.

З матеріалів справи, вбачається, що на примусовому виконанні в Мукачівському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження 58928753 з примусового виконання виконавчого листа № 0417/17749/2012 від 20.11.2015 року виданого Індустріального районного суду міста Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів.

Постановою державного виконавця від 23.02.2021 року описано та накладено арешт на нерухоме майно житловий будинок в АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом порушеного права, в якому просить визнати право власності на 3/4 частини майна та звільнити з-під арешту вказане нерухоме майно, вважає , що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких вона звернувся до суду.

Викладені обставини, враховуючи положення ст.149 ЦПК України, є достатніми для обґрунтованого припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Беручи до уваги, характер даного спору, а саме майнові права на спірне нерухоме майно, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Враховуючи вищенаведене, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав вважати, що між сторонами дійсно існує спір, а обраний позивачем захід забезпечення позову не сприятиме в достатній мірі недопущенню істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, не відповідають дійсним обставинам справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, оскаржуване судове рішення не можна назвати законним та обґрунтованим в розумінні ст.263 ЦПК України, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного судового рішення з ухваленням нового про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2021 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Накласти арешт та заборонити відчуження у будь-який спосіб житлового будинку в АДРЕСА_1 з надвірними будівлями і спорудами.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 23 грудня 2021 року.

Головуючий

Судді