11.02.2021 227/3594/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Корнєєвої В.В.

при секретарі Голомідовій К.А.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач є спадкоємицею померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 гр-ки ОСОБА_4 , з якою позивач 11.09.2008 року уклав договір позики.

Згідно договору позики від 11.09.2008 року позивач передав, а ОСОБА_4 отримала в борг грошові кошти у розмірі 20 000,00 гривень( на дату укладання договору дорівнювало 2667,00 євро), що підтверджується розпискою ОСОБА_4 від 11.09.2008 року. Згідно даної розписки ОСОБА_4 зобов`язалася повернути грошові кошти в місячний строк після пред`явлення вимоги позивачем про повернення грошей.

З листа відповідача від 29.04.2020 року позивачу стало відомо, що ОСОБА_2 є спадкоємицею ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . До зазначеного листа відповідачем було додано також копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.04.2020 року, видане на ОСОБА_2 , в якому зазначено, що спадщина складається з земельної ділянки площею 5,3500 га, кадастровий номер :01:000:0541, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області, ринкова вартість спадкової земельної ділянки складає 130540,00 гривень. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.04.2020 року право приватної власності на вказану земельну ділянку зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 . Позивач зазначає, що відповідно до ст. 1216 ЦК України відповідач ОСОБА_2 , як спадкоємиця, яка отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , є боржником за договором позики, укладеним між ОСОБА_4 та позивачем 11.09.2008 року.

30.07.2020 року позивач направив на адресу відповідача вимогу про повернення протягом місяця з дня отримання цієї вимоги суми боргу за зазначеним договором позики. Позивач зазначає, що пред`явлення кредитором своїх вимог до спадкоємця боржника відбулося в межах шестимісячного строку з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину як того вимагає ст.1281 ЦК України.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, датою отримання відповідачем вимоги на суму, що еквівалентна 2667,00 Євро є 01.08.2020 року, отже кінцевим строком для перерахування боргу є 01.09.2020 року.

Позивач зазначає, що станом на дату подачі позовної заяви до суду про повернення грошових коштів за договором позики (розпискою), відповідач як спадкоємиця ОСОБА_4 зобов`язання за договором позики не виконала та протягом встановленого в розписці строку кошти не повернула, вимоги позивача ігнорує та ухиляється від виконання зобов`язань щодо повернення позики, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою про стягнення заборгованості за договором позики від 11.09.2008 року в сумі 88203,29 гривень, за офіційним курсом НБУ на 02.09.2020 року.

Позивач просить суд стягнути з відповідача як спадкоємиці ОСОБА_4 суму боргу за договором позики від 11.09.2008 року в сумі 88203, 29 гривень, що еквівалентно 2667 євро на дату звернення до суду та понесені по справі судові витрати.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23.09.2020 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено до підготовчого судового засідання, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відповідач подав відзив на позовну заяву. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10.11.2020 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідач ОСОБА_2 надала до суду відзив, в якому зазначила, що не погоджується з викладеним у позовній заяві та зазначила, що дійсно відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом вона є власником земельної ділянки (паю), яку успадкувала від ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказану земельну ділянку згідно договору оренди землі від 26.09.2009 року померла ОСОБА_4 передала в оренду до ТОВ «Рута-Плюс» строком на 49 років, власником якого є ОСОБА_3 . Окрім того, на вказану земельну ділянку ОСОБА_5 було складено заповіт на користь ОСОБА_3 та 20.03.2012 року ОСОБА_3 звертався до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до неї про продовження строку для прийняття спадщини. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19.01.2012 року ОСОБА_3 було продовжено строк на прийняття спадщини, але спадщину на цю ділянку ОСОБА_3 не оформив, і після цього вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. З огляду на вищевказане відповідачка вважає, що пред`являючи вказаний позов про продовження строку для прийняття спадщини ОСОБА_3 знав про існування ще одного спадкоємця після смерті ОСОБА_5 , тому строк пред`явлення вимоги вважає, що розпочався з 2012 року. Відповідач зазначає, що ОСОБА_3 повинен був пред`явити вимогу спадкоємцеві максимум у 2013 році, а не після спливу 8 років після того, як відповідачка ОСОБА_2 29.04.2020 року через свого представника звернулася до ТОВ «Рута-Плюс» Курганова А.В. з заявою про сплату, як спадкоємцеві орендної плати за 2009-2019 р.р. і звернення з позовною заявою до ТОВ «Рута-Плюс» про стягнення заборгованості з орендної плати, тобто відповідач вважає, що позивач звернувся до неї з порушенням строків визначених ст. 1281 ЦК України. Крім того, відповідач має сумніви щодо наданої розписки від 11.09.2008 року ОСОБА_5 про взяття у борг грошей в розмірі 20000,00 гривень та довести, що ця розписка написана саме померлою повинен позивач, оскільки це його обов`язок відповідно до норм ЦПК України. Щодо позиції позивача щодо суми неповернутої позики у розмірі 2667 Євро, яка станом на 02.09.2020 рік за курсом НБУ складає 88203,29 гривень, відповідач не погоджується, оскільки у розписці зазначено саме певну грошову суму, це 20000,00 грн., а зі змісту розписки не випливає, що спадкоємиця, тобто відповідачка, зобов`язується повернути кошти в еквівалентному відношенні до Євро. На підставі викладеного у відзиві відповідач просила відмовити у позовних вимогах.

Представником позивача ОСОБА_3 до суду було надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що позивач не погоджується з висновком відповідача про те, що строк пред`явлення вимоги розпочався з 2012 року, оскільки рішення Добропільського міськрайонного суду від 19.04.2012 року не містить висновків про встановлення будь-яких інших спадкоємців, що прийняли спадщину, окрім позивача. ТОВ«Рута-Плюс», одним із засновників якого є ОСОБА_3 , після смерті ОСОБА_4 обробляло земельну ділянку, засіювало та збирало урожай на протязі тривалого часу, тому позивач ОСОБА_3 вважав себе таким, що прийняв спадщину, бо вважав, що якщо є заповіт та довіреність, яка видана на 10 років, і немає необхідності звертатися до нотаріальної контори. Окрім того, як зазначено в рішенні Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19.04.2012 року довіреністю ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_3 розпоряджатися вказаною земельною ділянкою, отримувати продукти, грошові кошти і виконувати всі дії як власника, оскільки вона уклала договір оренди своєї земельної ділянки з ТОВ «Рута-Плюс», де ОСОБА_3 є одним з засновників, і ОСОБА_2 не заперечувала проти задоволення позовних вимог про надання додаткового строку для прийняття спадщини, вказане судове рішення набрало законної сили, оскаржено не було, а тому є чинним станом на час розгляду цієї справи. В зв`язку з чим позивач вважає, що відповідачем у відзиві наведені пояснення, які не відповідають дійсним обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України та судової практики та просив задовольнити його позов про стягнення заборгованості.

Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином про розгляд справи був повідомлений, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі , за участю його представника ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та додатково зазначила, що позивач дізнався про оформлення спадщини відповідачем саме від відповідача у 2020 році, коли остання на його адресу направила вимогу про сплату оренди за користування земельної ділянки за 2009-2019 р.р., і після цього позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення грошів, відповідно до розписки ОСОБА_4 , вчасно та відповідно до норм закону.

Відповідач в судових засіданнях заперечувала проти позову та пояснила, що в розписці від 11.09.2008 року ОСОБА_4 зобов`язалась повернути грошові кошти ОСОБА_3 протягом місяця в розмірі 20 000,00 грн., що еквівалентно 2667 Євро, однак померлій на той час вже було 77 років, і вона не знала та не усвідомлювала, що таке Євро, через що є сумніви щодо особистого написання померлою цієї розписки. Незважаючи на повне заперечення проти заявлених позовних вимог в відзові та в судових засідання, відповідач в судовому засіданні 11 лютого 2021 року все ж таки частково визнала заявлені позовні вимоги та суду повідомила, що визнає грошову заборгованість в розмірі 20 000 гривень, готова цю заборгованість погасити , однак без прив`язки її до Євро, на підтвердження чого відповідачем в судовому засіданні було написано відповідну заяву, в іншій частині позовні вимоги вона не визнає.

Свідок ОСОБА_6 , яка була допитана в судовому засіданні 07.12.2020 року, пояснила, що у 2008 році вона працювала у ТОВ «Рута-Плюс» та була присутня, коли ОСОБА_4 власноруч добровільно писала розписку зі зразка про отримання грошових коштів в розмірі 20000 грн. від ОСОБА_3 в селі Криворіжжя в конторі ТОВ «Рута-Плюс». Також свідок зазначила, що була присутньою і при передачі грошових коштів у вказаному розмірі. На що саме померлій ОСОБА_4 були потрібні кошти, свідок не пам`ятає, оскільки таких випадків було багато і люди на різні потреби брали кошти в борг. Свідок пояснила, що нею особисто було роз`яснено ОСОБА_4 , що гроші згідно розписки передаються в еквіваленті до курсу «євро», проте чи розуміла та усвідомлювала це остання, свідку невідомо.

Свідок ОСОБА_7 , яка була допитана в судовому засіданні 07.12.2020 року, пояснила, що раніше працювала головним бухгалтером ТОВ «Рута-Плюс» та була присутня при добровільному особистому написанні ОСОБА_4 розписки ОСОБА_3 про отримання грошей. В її присутності ОСОБА_3 надав ОСОБА_4 гроші в розмірі 20000 гривень. Зазначила, що в розписці стоїть її особистий підпис та ОСОБА_4 було роз`яснено про еквівалент Євро, на що саме ОСОБА_5 брала гроші не знає.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та самого відповідача, взявши до уваги покази свідків, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України, передбачено що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З частини 2 ст. 615 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Статтею 1046, 1047ЦК України встановлено,що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

З огляду на вищезазначені норми цивільного законодавства за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як факт його укладення, так іумови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Тобто, розписка - це документ, що засвідчує в письмовій формі факт одержання особою у власність, користування чи розпорядження грошей від іншої особи. Крім того, розписка має також містити дату отримання коштів. Для того, щоб договір позики набрав чинності, необхідне підтвердження одержання позичальником позики.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс 15, в якій зазначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов згідно із ч. 2ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми та дату отримання коштів.

Розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14, договір позики є укладеним з моменту передання грошей; складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою.

З матеріалів справи вбачається, що 11 вересня 2008 року в с. Криворіжжя гр. ОСОБА_4 написала розписку про те, що 11 вересня 2008 року вона дійсно отримала від ОСОБА_3 гроші в сумі двадцять тисяч гривень, які в еквівалентні складають 2667 Євро. Вказану суму зобов`язується повернути протягом місяця після вимоги ОСОБА_3 про повернення грошей. Вказана розписка підписана самою ОСОБА_4 та в присутності свідків (а.с.10)

Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 16 грудня 2009 року Виконкомом Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області, відповідний актовий запис № 44 від 16 грудня 2009 року (а.с. 76).

Судом було витребувано копію спадкової справи №178/2010 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , в матеріалах якої мається заповіт ОСОБА_5 від 06.11.2008 року, яким остання заповіла житловий будинок АДРЕСА_1 і приватизовану ділянку, розташовану по АДРЕСА_1 , грошові внески разом з відсотками на банківському рахунку у філії №027 с. Криворіжжя Ощадбанку України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Свідоцтво про право на спадщину за цим заповітом було видано ОСОБА_2 державним нотаріусом Другої Добропільської державної нотаріальної контори Донецької області Гусєвою О.В. 10.09.2010 року.

З наданої до суду копії спадкової справи також вбачається, що 13.04.2020 року державним нотаріусом Другої Добропільської державної нотаріальної контори Донецької області Гусєвою О.В. відповідачу ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом як спадкоємцю гр. ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , і спадщина, на яку видане свідоцтво складається з земельної ділянки площею 5,3500 га, кадастровий номер :01:000:0541, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області. (а.с.12).Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.04.2020 року №206702792, власником земельної ділянки площею 5,35 га, кадастровий номер :01:000:0541, є ОСОБА_2 . (а.с.13).

Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є спадкоємицею до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 і 10.09.2010 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину майна померлої ОСОБА_4 , а 13.04.2020 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 5,35 га, в результаті спадкування після смерті ОСОБА_4 .

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.06.2020 року №212765616, земельна ділянка площею 5,35 га, кадастровий номер :01:000:0541 перебуває в оренді у ТОВ «Рута-Плюс» строком на 49 років на підставі договору від 26.09.2008 року. (а.с.14).

Згідно копії листа, надісланого 29.04.2020 року позивачу адвокатом Чумак І.М. (представником ОСОБА_2 ), відповідач ОСОБА_2 зверталася до засновника ТОВ «Рута-Плюс» із проханням провести їй оплату оренди за земельну ділянку, яка належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, за 2009-2019 роки, з додаванням до листа копії свідоцтва про право на спадщину за законом НОК 241249, виданого 13.04.2020 року державним нотаріусом Другої Добропільської державної нотаріальної контори Донецької області Гусєвою О.В.(а.с. 11-12). Як зазначає позивач, на підставі вказаного листа позивачем на адресу відповідача було надіслано вимогу (в порядку ч. 2 ст. 1281 ЦК України), якою позивач вимагав повернути суму основного боргу за договором позики від 11.09.2008 року, яка на день перерахування має бути еквівалентною 2667 євро за офіційним курсом євро на день платежу, на відповідний картковий рахунок місячний строк від дати отримання цієї вимоги (а.с. 17).

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на той факт, що лише з листа від 29.04.2020 року, який було направлено відповідачем на ім`я позивача, йому стало відомо про те, що ОСОБА_2 є спадкоємицею ОСОБА_4 після смерті останньої. В той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що вказані ствердження позивача про те, що йому було невідомо про смерть ОСОБА_4 та про наявність спадкоємців після її смерті, не заслуговують на увагу суду.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, 09.09.2008 року ОСОБА_4 було складено заповіт на користь ОСОБА_3 на земельну ділянку полощею 5,35 га, який було посвідчено сільським головою Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області Бойко Г.Є.

Згідно копії рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19 квітня 2012 року по цивільній справі № 2/0514/628/2012 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про продовження строку для прийняття спадщини (а.с. 35-36), позивачу стало відомо про смерть спадкодавця ОСОБА_4 ще в 2012 році, а той факт, що відповідачем в справі було зазначено ОСОБА_2 , свідчить про той факт, що ОСОБА_3 було також відомо і про спадкоємця до майна померлої ОСОБА_4 , якою є ОСОБА_2 .

Представник позивача суду повідомив, що позивач не зважаючи на наявність рішення суду про продовження строку на прийняття спадщини, спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 на земельну ділянку не оформив і до нотаріуса з відповідною заявою не звертався.

Таким чином, судом встановлено, що позивачу ОСОБА_3 в 2012 році було достеменно відомо про смерть ОСОБА_4 та наявність її спадкоємиці ОСОБА_2 , яку він залучав в якості відповідача за позовом про продовження строку на прийняття спадщини, в той же час, із позовом про стягнення боргу з ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до суду лише в вересні 2020 року.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).Відповідно до ст.ст. 1217-1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно ст.1281 ЦК України в редакції, яка діяла на час відкриття спадщини, тобто смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 8 квітня 2015 року в справі № 6-33цс15 зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Недотримання кредитором передбачених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення вимог (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців».

Як вбачається з матеріалів справи, позивач до спадкоємиці ОСОБА_4 відповідача по справі ОСОБА_2 з вимогою про повернення боргу спадкодавця протягом встановленого ст.1281 ЦК України шестимісячного строку не звертався, в зв`язку із чим втратив право вимоги до спадкоємця про поверненян боргу спадкодавця.

В той же час, звертаючись до суду з позовом в вересні 2020 року позивач посилається на норму ст.1281 ЦК України в редакції, в яку були внесені зміни Законом України № 2478-VIII від 03.07.2018 року.

Згідно ст. 1281 ЦК України( в редакції, зміненої Законом України № 2478-VIII від 03.07.2018 року), спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Суд вважає, що відсутні підстави для застосування норми ст.1281 ЦК в редакції, зміненій Законом України № 2478-VIII від 03.07.2018 року, керуючись приписами ст.5 ЦК України, і до спірних правовідносин слід застосовувати редакцію ст.1281 ЦК України, яка діяла на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Суд вважає, що оскільки, кредитор пред`явив свої вимоги до спадкоємця, з порушенням строків, встановлених ст. 1281 ЦК України (в редакції, яка діяла на час відкриття спадщини), які є присічними, що згідно з ч. 4 даної статті, позбавляє його права вимоги до ОСОБА_2 .

В той же час, суд приймає до уваги факт часткового визнання відповідачем ОСОБА_2 позовних вимог, а саме боргу згідно розписки в розмірі 20000 грн., які ОСОБА_4 у 2008 році отримала від ОСОБА_3 , на підтвердження чого відповідачем було надано відповідну заяву в судовому засіданні 11 лютого 2021 року. Судом неодноразово зверталася увага відповідача на той факт, що у відзиві, який нею було подано до суду, вона заперечувала проти задоволення позовних вимоги в повному обсязі та просила відмовити в їх задоволенні, проте ОСОБА_2 наполягала на тому, що саме частково вона визнає заявлені позовні вимоги в межах суми згідно розписки без застосування до неї еквіваленту «євро».

Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача грошової суми в розмірі 20000,00 грн., яку нею було визнано в судовому засіданні.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги було задоволено частково, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 200,02 грн. пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 202, 207, 1046, 1047, 1049, 1216, 1218, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст. 81-83, 141, 206, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн НОМЕР_2 , як спадкоємця померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , іпн НОМЕР_3 , заборгованість за договором позики від 11.09.2008 року в розмірі 20 000 ( двадцять тисяч) гривень 00 копійок.

В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , іпн НОМЕР_3 , в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог - 200 гривень 02 копійки.

Іншу частину понесених позивачем судових витрат щодо сплати судового збору в розмірі 682 гривні 08 копійок- залишити за позивачем.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення до Донецького апеляційного суду.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення проголошено в судовому засіданні 11 лютого 2021 року, повний текст рішення виготовлено 19 лютого 2021 року.

сторони по справі:

позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , іпн НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;представник позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ;відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 .

11.02.2021 Суддя В.В.Корнєєва