печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4565/19-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Ільєвої Т.Г.,

при секретарі Ємець Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, ОСОБА_3 та згідно уточнених позовних вимог позивач просить:

1. Визнати за ОСОБА_1 (РНПП НОМЕР_1 ), право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

2. Визнати за ОСОБА_1 (РНПП НОМЕР_1 ), право власності на 1/6 частину квартиру АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_4 , в порядку спадкування за законом.

3. Визнати за ОСОБА_1 (РНПП НОМЕР_1 ), право власності на 1/6 частину квартиру АДРЕСА_1 , після смерті діда ОСОБА_5 , в порядку спадкування за законом.

4. Визнати за ОСОБА_1 (РНПП НОМЕР_1 ), право власності на 1/6 частину квартиру АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що позивач ОСОБА_1 є власником Ѕ частки спірної квартири, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району 20.12.1995 року (розпорядження №2337), але документ, що засвідчує його право власності був втраченим; після смерті матері ОСОБА_4 , позивач прийняв 1/6 частку спірної квартири в порядку спадкування за законом; після смерті дідуся ОСОБА_5 , позивач прийняв 1/6 частку спірної квартири в порядку спадкування за законом; позивач відкрито заволодів 1/6 часткою квартири ОСОБА_3 , а в подальшому його спадкоємця, відповідача ОСОБА_2 , якою продовжує безперервно володіти протягом десяти років.

01.02.2019 ухвалою суду вказану позовну заяву було прийнято до провадження судді Ільєвої Т.Г. та призначено підготовче судове засідання.

22.05.2019 ухвалою суду витребувано у Шостої Київської державної нотаріальної контори (01021, м. Київ, вул. Інститутська, 13-А) копії спадкової справи № 165/1996, відкритої після смерті ОСОБА_4 та спадкової справи № 1054/05, відкритої після смерті ОСОБА_5 .

16.10.2019 ухвалою суду витребувано у Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори (04108, м. Київ, пр-т Правди, 33) інформацію щодо відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також копії спадкової справи, відкритої після його смерті.

09.07.2020 ухвалою суду витребувано у Третьої Київської державної нотаріальної контори (04108, м. Київ, пр-т Правди, 33) спадкову справи, відкритої після смерті ОСОБА_3 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

04.08.2020 до суду надійшов відзив Київської міської ради в якому представник просив провести розгляд справи у його відсутність та прийнятне рішення згідно чинного законодавства.

11.09.2020 до суду надійшла уточнена позовна заява.

Вказана позовна заява після повторного автоматизованого розподілу судової справи передана судді Ільєвій Т.Г. 11.10.2021, для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвалою суду від 12.10.2021 прийнята цивільна справа № 757/4565/19-ц до провадження судді Печерського районного суду м. Києва Ільєвої Т.Г.

09.12.2021 до суду надійшла заява представник позивача про розгляд справи у відсутність сторони позивача, вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідачі та їх представники у судове засідання не з`явилися, про місце і час розгляду повідомлені належним чином, заяв, клопотань до суду не подано.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві, з урахуванням обставин викладених у відзиві на позов, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення у відсутність сторін.

Судовим розглядом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на житло (копії) від 20 грудня 1995 року (зареєстрована в БТІ за № 1375 від 25.12.1995 р.), ОСОБА_1 та його матері ОСОБА_4 належить на праві власності, в рівних долях (по Ѕ частці) двокімнатна квартира АДРЕСА_1 .

Правовстановлюючий документ (оригінал), а саме Свідоцтво про право власності на житло від 20 грудня 1995 року, як вказує позивач, був втраченим.

Разом з тим, як вбачається із доданих постанов про відмову у вчинення нотаріальних дій, державний нотаріус зробив запит та отримав Інформаційну довідку КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна" КВ-2018 №42572 від 31 жовтня 2018 року (додана до спадкової справи), із якої вбачається, що згідно з даними реєстрових книг Бюро, кв. АДРЕСА_1 ) зареєстрована за ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (в рівних долях), на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району 20.12.1995 року, розпорядження №2337.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивача - ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно, позивач за №452 від 08 липня 1996 року, ОСОБА_3 за №204 від 01 квітня 1996 року, батько ОСОБА_4 - ОСОБА_5 за №788 від 16.06.1999 р. - подали до Шостої Київської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини (Спадкова справа №165/1996).

Отже, кожний із зазначених трьох спадкоємців, померлої ОСОБА_4 , мав право на спадкове майно (Ѕ частка квартири) в розмірі по 1/6 частці кожний.

Позивач вказує, що ОСОБА_3 , хоча і був одружений із матір`ю позивача, ОСОБА_4 , проте мав постійне місце проживання та реєстрацію за адресою: АДРЕСА_2 (Спадкова справа № 1093).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер дідусь позивача - ОСОБА_5 (Спадкова справа №1054/05). Так як його єдина спадкоємиця - донька ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , то відповідно, лише позивач (онук) прийняв 1/6 частку квартири, яка була прийнята ОСОБА_5 після смерті доньки ОСОБА_4 .

В листопаді 2018 року позивач звернувся до Шостої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , але державним нотаріусом була видана Постанова від 21 листопада 2018 року, в якій було відмовлено у видачі Свідоцтво про право на спадщину за законом, так як не було надано документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вищевказане майно.

Також, позивач звернувся до Шостої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , але державним нотаріусом була видана Постанова від 15 січня 2019 року, в якій було відмовлено у видачі Свідоцтво про право на спадщину за законом, так як не було надано документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вищевказане майно.

Після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_3 продовжував проживати за адресою: АДРЕСА_2 та не звертався до нотаріуса щодо отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом. Жодних претензій стосовно користування позивачем всією спірною квартирою, зокрема, 1/6 часткою, - ОСОБА_3 не заявляв.

13 лютого 2019 року за № 781/16.2-09, на адвокатський запит представника позивача -адвоката Желіховської Р.М., надійшла відповідь Відділу державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в якій повідомлялося про те, що була проведена реєстрація смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що складено актовий запис про смерть №7034 від 25.04.2003 року, дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2020 року витребувана з Третьої Київської державної нотаріальної контори спадкова справа №1093 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із зазначеної спадкової справи вбачається, що заяву до Третьої КДНК про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 подав син померлого - ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Зокрема, із спадкової справи вбачається, що спадкоємець ОСОБА_2 не заявив про свої права на 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 . Відповідно, Свідоцтва про право на спадщину на 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 - не отримував.

В той же час, позивач відкрито та безперервно володіє спірною квартирою на протязі більше десяти років, зокрема, 1/6 часткою відповідача ОСОБА_2 .

Позивач вказує, що в 2005 році провів за свій рахунок капітальний ремонт всієї квартири, систематично підтримує всю квартиру в належному технічному стані тощо.

Окрім цього, із Акту від 20 грудня 2018 року, складеного ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , засвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Порохняк А.В., вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 , ніколи не проживав гр. ОСОБА_3 (чоловік померлої ОСОБА_4 ), речей якого в квартирі немає та перешкод якому у проживанні в квартирі не було вчинено. Квартирою АДРЕСА_1 , зокрема, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , - постійно користується ОСОБА_1 .

Отже, позивач, ОСОБА_1 :

- є власником Ѕ частки спірної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району 20.12.1995 року (розпорядження №2337), але документ, що засвідчує його право власності був втраченим;

- після смерті матері ОСОБА_4 , позивач прийняв 1/6 частку спірної квартири в порядку спадкування за законом;

- після смерті дідуся ОСОБА_5 , позивач прийняв 1/6 частку спірної квартири в порядку спадкування за законом,

- позивач відкрито заволодів 1/6 часткою квартири ОСОБА_3 , а в подальшому його спадкоємця, відповідача ОСОБА_2 , якою продовжує безперервно володіти протягом десяти років.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності.

У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважаються таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 р., свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (частина четверта статті 344 ЦК).

Згідно з пунктом 8 Прикінцевих і перехідних положень ЦК «Правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом» (а саме, з 01 січня 2001 р.)

У пункті 9 постанови № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що «При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК)».

Відповідно до ч.1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з нормами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог і про визнання за позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНПП НОМЕР_1 ), право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), право власності на 1/6 частину квартиру АДРЕСА_1 , , після смерті матері ОСОБА_4 , в порядку спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), право власності на 1/6 частину квартиру АДРЕСА_1 , після смерті діда ОСОБА_5 , в порядку спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), право власності на 1/6 частину квартиру АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНПП- НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Київська міська рада, , 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП невідомий, НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а особою яка була відсутня при проголошенні рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення буде складено 09 грудня 2021 року.

Суддя Т.Г. Ільєва