Номер провадження: 22-ц/813/7904/21
Номер справи місцевого суду: 522/6287/21
Головуючий у першій інстанції Федчишена Т. Ю.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Заїкіна А. П., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09.04.2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подану їхнім представником адвокатом Сукачовим Євгеном Сергійовичем про забезпечення морської вимоги у вигляді арешту морського судна (боржник БЛУМЕНТАЛ ЙМК ГМБХ унд КО КГ (BLUMENTHAL JMK GMBH & Co KG),-

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява адвоката Сукачова Є. С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про забезпечення морської вимоги у вигляді арешту морського судна (боржник БЛУМЕНТАЛ ЙМК ГМБХ унд КО КГ (BLUMENTHAL JMK GMBH & Co KG) в якій він просить накласти арешт на судно LITA IMO № 9117416, прапор Ліберія, тип суховантаж, яке прямує до морського порту Одеса (UAODS); запропонувати Компанії БЛУМЕНТАЛ ЙМК ГМБХ унд КО КГ (BLUMENTHAL JMK GMBH&CoKG, 118-12 Пальмайлє, м. Гамбург, Німеччина, 22767) внести на депозитний рахунок суду суму в розмірі морської вимоги у сумі 80 000 доларів США, що складає 2 236 800 грн за курсом НБУ станом на 30.03.2021 року та суму судових витрат, що підлягають відшкодуванню, понесених позивачами у справі № 520/4947/18 у розмірі 15 251, 46 грн станом на 30.03.2021 року з метою найскорішого зняття арешту з судна для продовження його господарської діяльності; заборонити Капітану Морського порту Одеса оформлювати і надавати дозвіл на виїзд судна LITA IMO № 9117416, прапор Ліберія, тип суховантаж, з акваторії Морського порту Одеса (UAODS); ухвалу про арешт судна LITA IMO № 9117416, прапор Ліберія, тип суховантаж направити для негайного виконання: Капітану «Морського порту Одеса» (м. Одеса, вул. Успенська, 4); Одеській філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Одеського морського порту), 65026, м. Одеса, площа Митна, 1; Першому Приморському відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 65026, Одесьа область, м. Одеса, Польський узвіз, 6; Одеському прикордонному загону Південного міжрегіонального управління (вул. Левітана, 113, в/ч 2138, м. Одеса, 65121); Одеській митниці Держмитслужби (вул. Івана та Юрія Лип, 21-а, м. Одеса, 65078).
Заява обґрунтована тим, що станом на 31.03.2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають чинну морську вимогу до компанії BLUMENTHAL JMK GMBH&CoKG, 118-12 Пальмайлє, м. Гамбург, Німеччина, 22767 у сумі 80 000 дол. США, що складає 2 236 800 грн за курсом НБУ станом на 30.03.2021 року. Київським районним судом м. Одеси 07.05.2018 року відкрито провадження у справі № 520/4947/18 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до компанії АХТЕ ЕЛЬБСТАР ШИФФАРТСГЕС (ACHE ELBSTAR SCHIFFAHRTSGES), компанії БЛУМЕНТАЛ ЙМК ГМБХ унд КО КГ (BLUMENTHAL JMK GMBH & Co KG), компанії ПРОФІТ МЕРІТАЙМ ЛІМІТЕД (PROFIT MARITIME LIMITED), компанії ГАРД (GARD S. A.) про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи. Вказує, що цей позов, відповідно до ст. 1 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952 року є морською вимогою. Судно LITA IMO № 9117416, прапор Ліберія, яке є єдиним майном відповідача - компанії БЛУМЕНТАЛ ЙМК ГМБХ унд КО КГ, що знаходиться на території України, прямує до Морського порту Одеса. Зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить або унеможливить виконання рішення суду, оскільки боржник в особі представника не відвідує судові засідання у справі про відшкодування шкоди та в подальшому буде ухилятися від виконання можливого судового рішення про задоволення позову, позивачі несуть значні витрати на переклад документів та сповіщення відповідачів, судно є єдиним майном боржника на території України, а судновласник вправі звернутися до суду із метою зміни засобу забезпечення позову та внести на рахунок суду заставу у розмірі морської вимоги, що вимагає забезпечення.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від від 09.04.2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення морської вимоги у вигляді арешту морського судна було відмовлено.
Не погоджуючись із ухвалою суду, апеляційну скаргу подано представником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 поданою - адвокатом Сукачовим Євгеном Сергійовичем, в якій з посиланням на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права ставиться питання про скасування ухвали.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції щодо ненадання пропозицій щодо зустрічного забезпечення позову не ґрунтується на нормах закону.

Вказує, що більшість вимог, віднесених до категорії морських, носить грошовий характер, тому, на відміну від інших заходів забезпечення позову, вимагаючи накладення арешту на морське судно, у більшості випадків заявник прагне отримати певні фінансові гарантії, й не має на меті затримання судна аж до набрання законної сили судовим рішенням по суті вимог.

Апелянти наголошують на тому, що оскільки вимога щодо відшкодування шкоди, завданої смертю, виникла у зв`язку з загибеллю людини у зв`язку з експлуатацією судна, така вимога є морською

Питання про наявність причинно-наслідкового зв`язку між смертю моряка та виною компанії БЛУМЕНТАЛ ЙМК ГМБХ унд КО КГ (BLUMENTHAL JMK GMBH & Co KG), що здійснювала комерційне керування судном, не є компетенцією суду, який розглядає заяву про забезпечення позову.
Судом першої інстанції було допущено неповне з`ясування обставин справи.
Відмовляючи у накладенні арешту на судно з тих підстав, що заявниками не обґрунтовано необхідність застосування у даному випадку саме такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на судно, а також відсутність обґрунтування причинно-наслідкового зв`язку між роботою моряка на судні та його смертю - суд першої інстанції порушив норми процесуального права.

Судом першої інстанції було помилково асоційовано арешт судна, накладений з метою забезпечення морської вимоги і обмеження права власності на судно.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.04.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 поданою через представника - адвоката Сукачова Євгена Сергійовича на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09.04.2021 року було залишено без руху, повідомлено апелянта про необхідність виправити недоліки апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду. Роз`яснено апелянту, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, суддею буде прийняте процесуальне рішення передбачене ст. 357 ЦПК України.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.05.2021 року провадження у справі було відкрито та справу призначено до розгляду.

16 грудня 2021 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Сукачова Євгена Сергійовича надійшла заява про розгляд апеляційної скарги за його відсутності.
Інші учасники справи до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи судом повідомлялись.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Суд, приймаючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову виходив з того, що заявниками не зазначено вартість судна та його простою, розміру зустрічного забезпечення з метою можливості застосування судом щодо заявників заходів, спрямованих на забезпечення інтересів судновласника, які можуть постраждати від необґрунтованого арешту, тому заявниками не доведено, що обраний ними спосіб забезпечення позову відповідає умовам адекватності вимог до забезпечення позову.
Крім того, матеріали заяви не містять доказів, що смерть ОСОБА_3 пов`язана з експлуатацією судна, що дало б змогу визначити вимогу заявників як морську вимогу з огляду на те, що з доданих до заяви матеріалів слідує, що його смерть настала внаслідок коронарної атеросклеротичної хвороби серця.
Посилання заявників на те, що при розгляді заяви суд має лише пересвідчитися в наявності спору між сторонами, без дослідження обставин чи пов`язана смерть особи з експлуатацією судна, що на думку заявників має встановлюватися при розгляді позову про відшкодування шкоди, судом не прийнято до уваги з огляду на те, що необхідною умовою для застосування обраного заявником виду забезпечення позову у вигляді арешту морського судна для забезпечення морської вимоги є встановлення обставин чи є ця вимога морською у розумінні п. 2 ст. 42 Кодексу торговельного мореплавства України, а відтак чи пов`язана загибель людини з експлуатацією судна.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.
Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся (ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України).

Позов забезпечується, зокрема, арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги (п. 9 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Розмір відшкодування завданої смертю фізичної особи шкоди, заявлено в розмірі 80000,00 доларів США. Для забезпечення даних вимог про відшкодування шкоди як морської вимоги заявники просили накласти арешт на морське судно. Необхідність накладення арешту на морське судно обґрунтовано тим, що боржник в особі представника не відвідує судові засідання в справі про відшкодування шкоди та в подальшому буде ухилятися від виконання судового рішення, яке може бути винесене по даній справі, що судно є єдиним майном боржника на території України, що судновласник вправі звернутися до суду із метою зміни засобу забезпечення позову та внести на рахунок суду заставу у розмірі морської вимоги, що вимагає забезпечення.

Відмовляючи у вжитті заходів забезпечення позову у вигляді арешту морського судна, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідно до положень пункту 2 статті 42 Кодексу торговельного мореплавства України судно може бути арештоване тільки на морські вимоги, що морська вимога - це вимога, зокрема, у зв`язку заподіянням шкоди в результаті позбавлення життя або ушкодження здоров`я на суші або на воді у прямому зв`язку з експлуатацією судна. Суд звернув увагу на те, що з доданих до заяви матеріалів вбачається, що смерть ОСОБА_3 не пов`язана з експлуатацією судна, а інші боргові зобов`язання не є підтвердженими.

Положеннями статті 43 Кодексу торговельного мореплавства України зазначено умови, за яких судно може бути арештовано.

Арешт у торговельному мореплавстві - це примусове затримання судна або вантажу на підставі рішення суду. Арешт такої категорії майна має специфічні особливості, що обумовлено значною вартістю суден, їх здатністю самостійно пересуватися у просторі та переходити з одної юрисдикції до іншої, тим, що затримання судна може спричинити його власнику та/або законному держателю значних збитків.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається за його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається; оцінка такої відповідності здійснюється судом з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони.

Вартість судна, його простою як майнових наслідків арешту судна не є відповідним розміру вимог про відшкодування шкоди.

Неможливість не виконання судового рішення не доведена, посилання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення не є достатньою підставою для задоволення заяви.

Суд першої інстанції встановив обставини, з якими пов`язується вжиття заходів забезпечення морської вимоги, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для арешту морського судна.

В заяві про забезпечення позову не надано жодних доказів на підтвердження імовірності невиконання рішення суду відповідачем по справі, не наведено жодних ризиків.

Також судом першої інстанції вірно враховано, що право приватної власності особи захищається не лише нормами національного законодавства, але і ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно "суспільний інтерес"; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою вимог ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

За такого, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів Одеського апеляційного суду не вбачає підстав для скасування ухвали суду І інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09.04.2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подану їхнім представником адвокатом Сукачовим Євгеном Сергійовичем про забезпечення морської вимоги у вигляді арешту морського судна (боржник БЛУМЕНТАЛ ЙМК ГМБХ унд КО КГ (BLUMENTHAL JMK GMBH & Co KG)- залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 21 грудня 2021 року.

Головуючий: О. В. Князюк
Судді: А. П. Заїкін
С.О. Погорєлова