Провадження № 2/756/313/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2021 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Майбоженко А.М.,

секретаря Дуб В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет застави.

Позовну заяву обґрунтовував тим, що 14.07.2006 року між ОСОБА_1 та АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ЗАТ «ОТП Банк», відповідно правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого в свою чергу є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», був укладений Кредитний договір № CL-005/184/2006.

В порядку забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором 14 липня 2006 року між ОСОБА_1 та Банком був укладений договір застави № PCL-005/184/2006. Предметом, застави згідно п. 3.1 Договору застави є колісний транспортний засіб, а саме автомобіль марки VOLVO ХС 70, рік випуску - 2006, кузов № НОМЕР_1 .

05 листопада 2010 року між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (надалі Позивач) був укладений Договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за Кредитним договором.

При цьому, 05 листопада 2010 року між Банком та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір відступлення права вимоги відповідно до якого право вимоги до ОСОБА_1 , як до заставодавця, перейшло до ТОВ «ОТП «Факторинг Україна».

Оскільки, зобов`язання по Кредитному договору ОСОБА_1 належним чином не виконувались, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Рішенням Оболонського районного суду від 10 квітня 2015 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було задоволено, стягнуто 3 561 744,09 грн.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про заставу» в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, заставо держатель набуває права звернення стягнення на предмет застави.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Згідно п. 2 статті 6 Договору застави транспортного засобу № PCL-005/184/2006 від 14.07.2006 року, заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобов`язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані, а окрім того - також до настання термінів виконання будь-якого із зобов`язань, передбачених кредитним договором, у разі настання однієї з обставин: (1) несплата заставодавцем заставодержателю будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті і строки, як встановлено в Кредитному договорі; (2) порушення заставодавцем будь-якого із зобов`язань, передбачених статтею 5 договору; (3) в інших випадках, передбачених чинним законодавством. Рішення суду боржником не виконано.

05.07.2016 року на адресу Позивача надійшла постанова від 29.06.2016 р. про повернення виконавчого листа, виданого на підставі рішення Оболонського районного суду від 10.04.2015 року та вказано, що згідно даних АІС м.Києва та НАІС МВС України за боржником транспортні засоби не зареєстровані.

Автомобіль марки VОLVО ХС 70, рік випуску - 2006, кузов № НОМЕР_1 ), що належав на праві власності ОСОБА_1 , на сьогоднішній день перебуває в заставі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі договору застави № РСL-005/184/2006 від 14.07.2006 р.

Згідно відповіді Регіонального сервісного центру м.Києва від 05.09.2016 року встановлено, що було проведено перереєстрацію транспортного засобу марки VОLVО ХС 70, рік випуску - 2006, кузов № НОМЕР_1 на нового власника і станом на 05.09.2016 року власником є ОСОБА_2 . Перереєстрація транспортного засобу відбулася незаконно, так як ТОВ «ОТП Факторинг Україна» жодних довідок про погашення кредиту не надавав, кредит на сьогоднішній день не погашений.

На сьогоднішній день власником заставного майна, транспортного засобу марки VОLVО ХС 70, рік випуску 2006, кузов № НОМЕР_1 є ОСОБА_2 .

Згідно ст.27 ЗУ «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Таким чином, до ОСОБА_2 перейшло право власності на Предмет застави, статус застоводавця та всі права та обов`язки за Договором застави. ОСОБА_2 набула статусу майнового поручителя за Кредитним договором.

З цих підстав позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CL-005/184/2006 від 14.07.2006 року у загальному розмірі 3 561 744,09 грн, звернути стягнення на підставі Договору застави PCL-005/184/2006 від 14.07.2006 на транспортний засіб, а саме: автомобіль марки VОLVО ХС 70, рік випуску 2006, кузов № НОМЕР_1 , шляхом проведення електронних торгів встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому заставної вартості предмету застави, яка складає 319 444,00 грн.

Заочним рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18.04.2018 року позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13.11.2018 року вказане заочне рішення скасоване та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні 23.05.2019 року було допущено процесуальне правонаступництво позивача ТОВ «ОТП Факторінг Україна» його правонаступником - ТОВ «Вердикт Капітал».

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день, час та місце судового засідання повідомлялись судом належним чином. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідачів.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

14.07.2006 року між ОСОБА_1 та АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», був укладений Кредитний договір № CL-005/184/2006.

В порядку забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором 14 липня 2006 року між ОСОБА_1 та Банком був укладений договір застави № PCL-005/184/2006. Предметом, застави згідно п. 3.1 Договору застави є колісний транспортний засіб, а саме автомобіль марки VOLVO ХС 70, рік випуску - 2006, кузов № НОМЕР_1 .

05 листопада 2010 року між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (надалі Позивач) був укладений Договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за Кредитним договором.

При цьому, 05 листопада 2010 року між Банком та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір відступлення права вимоги відповідно до якого право вимоги до ОСОБА_1 , як до заставодавця, перейшло до ТОВ «ОТП «Факторинг Україна».

Оскільки, зобов`язання по Кредитному договору ОСОБА_1 належним чином не виконувались, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Рішенням Оболонського районного суду від 10 квітня 2015 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було задоволено, стягнуто з відповідачів солідарно 3 561 744,09 грн боргу.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про заставу» в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Згідно п. 2 статті 6 Договору застави транспортного засобу № PCL-005/184/2006 від 14.07.2006 року, заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобов`язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані, а окрім того - також до настання термінів виконання будь-якого із зобов`язань, передбачених кредитним договором, у разі настання однієї з обставин: (1) несплата заставодавцем заставодержателю будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті і строки, як встановлено в Кредитному договорі; (2) порушення заставодавцем будь-якого із зобов`язань, передбачених статтею 5 договору; (3) в інших випадках, передбачених чинним законодавством. Рішення суду боржником не виконано.

05.07.2016 року на адресу Позивача надійшла постанова від 29.06.2016 р. про повернення виконавчого листа, виданого на підставі рішення Оболонського районного суду від 10.04.2015 року та вказано, що згідно даних АІС м.Києва та НАІС МВС України за боржником транспортні засоби не зареєстровані.

Автомобіль марки VОLVО ХС 70, рік випуску - 2006, кузов № НОМЕР_1 ), що належав на праві власності ОСОБА_1 , на сьогоднішній день перебуває в заставі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі договору застави № РСL-005/184/2006 від 14.07.2006 р.

Згідно відповіді Регіонального сервісного центру м.Києва від 05.09.2016 року встановлено, що було проведено перереєстрацію транспортного засобу марки VОLVО ХС 70, рік випуску - 2006, кузов № НОМЕР_1 на нового власника і станом на 05.09.2016 року власником є ОСОБА_2 . Перереєстрація транспортного засобу відбулася незаконно, так як ТОВ «ОТП Факторинг Україна» жодних довідок про погашення кредиту не надавав, кредит на сьогоднішній день не погашений.

На сьогоднішній день власником заставного майна, транспортного засобу марки VОLVО ХС 70, рік випуску 2006, кузов № НОМЕР_1 є ОСОБА_2 .

Застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 1 Закону України «Про заставу» та стаття 572 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої вимоги іншій особі або переведення боргу, який виник із забезпеченої застави.

Разом з тим, зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

За змістом статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом.

Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

Як вбачається із зібраних у справі доказів, запис до Державного реєстру обтяжень рухомого майна щодо перебування транспортного засобу марки VОLVО ХС 70, рік випуску 2006, кузов № НОМЕР_1 у заставі на підставі відповідного договору зареєстровано 12.07.2016.

Право власності ОСОБА_2 на вказаний транспортний засіб було набуто 07.03.2015, тобто до реєстрації даних про обтяження рухомого майна у відповідному реєстрі.

Системний аналіз наведених норм та встановлені фактичні обставини у справі, дозволяють дійти висновку, що ОСОБА_2 є третьою стороною у правовідносинах, що випливають з договору застави, а тому за відсутності відповідного запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, вона є добросовісним набувачем, оскільки не знала і не могла знати про наявність Договору застави від 14.06.2006 року.

За змістом ст. 10 Закону України«Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі якщо майно: було загублено власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадено у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння не з їхньої волі іншим шляхом.

При розгляді справи судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 07.03.2015 придбала спірний транспортний засіб на підставі довідки-рахунку серії ААЕ №087417від 07.03.2015, виданої ФОП ОСОБА_4

ОСОБА_2 не є стороною кредитного договору та договору застави, що укладені між ОСОБА_1 та АКБ «Райффайзенбанк Україна», чи його правонаступниками.

На момент перереєстрації транспортного засобу, відомості про його обтяження у відповідному реєстрі були відсутні.

Порядок реєстрації (перереєстрації) зняття з обліку автомобілів затверджений Постановою КМУ № 1388 від 7 вересня 1998 року «Про затвердження порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів,марок і моделей причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів».

Цей порядок є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють та експлуатують їх.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

Під час проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку, транспортні засоби підлягають огляду фахівцями експертної служби МВС з метою звірення ідентифікаційних номерів їх складових частин з номерами, зазначеними у поданих власником для реєстрації документів. За результатами огляду в документах, які подаються для державної реєстрації, робиться відповідна відмітка або складається акт огляду.

Установлення відповідності конструкції, перевірка за Єдиним державним реєстром МВС, автоматизованою базою даних Генерального секретаріату Інтерполу, перевірка відомостей про обмеження відчуження за Державним реєстром обтяжень рухомого майна та відомостей про документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також про реєстрацію місця проживання проводяться уповноваженими особами сервісного центру МВС.

Після проведення перевірок на заяві власника транспортного засобу робиться запис щодо наявності або відсутності відомостей про розшук, арешт, заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію відомостей про розшук, арешт, заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію, відомостей про обмеження відчуження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що засвідчується підписом уповноваженої особи сервісного центру МВС із зазначенням прізвища, імені, по батькові і дати.

У разі наявності відомостей про арешт або розшук транспортного засобу, його реєстрація не проводиться.

Реєстрація транспортного засобу щодо якого Державному реєстрі обтяжень рухомого майна є відомості про обмеження відчуження, проводиться за наявності письмової згоди обтяжувача (заставодержателя), крім випадків переходу права власності на транспортний засіб у порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки в спільному майні.

Як вбачається з інформації, наданої регіональним сервісним центром МВС у Київській області07.03.2015 транспортний засіб було переєстровано за ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог Постанови КМУ № 1388 від 7 вересня 1998 року сервісним центром була проведена відповідна перевірка автомобіля в тому числі і щодо наявності обмежень на відчуження (арешт або заборона) та наявність такої заборони не виявлено.

Також, згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 46126719 від 23.02.2015 приватним нотаріусом КМНО Осипенко Д.О. були також перевірені усі типи обтяжень спірного автомобіля. У Державному реєстрі обтяжень рухомого майна інформація щодо наявності будь-який обтяжень по об`єкту, номер об`єкта: НОМЕР_1, відсутня.

Таким чином, придбання автомобіля ОСОБА_2 та його реєстрація були проведені відповідно до вимог встановленого законом порядку.

Суд вважає, що у спірних правовідносинах необхідною умовою судового захисту є те, що в діях набувача майна не вбачається недобросовісного характера та набувач майна не був усвідомлений про порушення законодавства або що ним не було вчинено певних маніпуляцій з метою отримання таких прав.

Відповідно до ст.387 ЦК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

При цьому право власності на рухоме майно доводиться за допомогою буть-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача.

Відповідач має право заперечити проти позову про витребування майна з його володіння шляхом подання доказів відплатного придбання ним цього майна в особи, яка не мала права його відчужувати, про що він не знав і не міг знати (добросовісний набувач).У такому разі пред`явлення зустрічного позову про визнання добросовісним набувачем не вимагається.

Набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому у діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника.

Набувач не може бути визнаний добросовісним, якщо на момент вчинення правочину з набуття майна право власності в Державному реєстрі речових прав зареєстроване обтяження відносно цього майна.

Відповідач може бути визнаний добросовісним набувачем за умови, що правочин за якім він набув право володіння на спірне майно, відповідач усім ознакам дійсності правочину, за винятком того, що він вчинений при відсутності у продавця права на відчуження.

Власник має право спростувати заперечення набувача про його добросовісність, довівши, що під час вчинення правочину набувач повинен був засумніватися у праві відчужувача на відчуження майна.

На момент набуття ОСОБА_2 у власність спірного транспортного засобу компетентним державним органом, до повноважень якого належить перевірка наявності заборони на відчуження та право відмови у реєстрації автомобіля на нового власника у разі наявності такої заборони таких обставин не встановлено. Цей орган в день укладання угоди перевірив відсутність будь-яких обмежень чи заборон відчуження автомобіля та можливості оформлення його на нового власника та здійснив його перереєстрацію.

За таких обставин, при переході права власності на автомобіль від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 застава, при відсутності в день укладання угоди 07.03.2015 року зареєстрованому у встановленому законом порядку обтяження, силу не зберігає. Таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником ОСОБА_1 і обтяжувачем ТОВ «ОТП Факторинг Україна» чи його правонаступниками, проте воно не є чинним у відносинах з ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 10 Закону «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків.

Тож, в сенсі наведених норм Закону, за відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього автомобіля на день його придбання, новий його власник ОСОБА_2 є добросовісним набувачем, який набуває право власності на таке рухоме майно.

Вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором та вилучення автомобіля по суті зводяться до витребування цього майна у добросовісного набувача в порушення положень ст. 41 Конституції України і ст. 321 ЦК України

Обставини за наявності яких, відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України майно може бути витребуване у добросовісного набувача судом встановлені не були.

З цих підстав суд вважає правильним у задоволенні позовних вимог відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Майбоженко