ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-217/10
номер провадження 6/695/197/21
23 грудня 2021 рокум. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Середи Л.В.
за участю секретаря Оніщенко Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» про заміну сторони правонаступником, -
ВСТАНОВИВ:
До Золотоніського міськрайонного суду надійшла заява ТОВ «Фінансова компанія «Інвент» про заміну сторони у виконавчому провадження, шляхом заміни стягувача на його правонаступника.
26.06.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір, відповідно до якого ПАТ «Кредитпромбанк» відступив, а ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги за кредитним договором № 49.36/28/07-С від 31.08.2007 року, укладеним із ОСОБА_1 .
10 липня 2020 року відбувся аукціон з продажу активів ПАТ «Дельта банк» (протокол електронного аукціону №UA-EA-2020-06-18-000028-b), а саме кредитного портфелю, до складу якого увійшло, зокрема, право вимоги за кредитними договорами №49.36/28/07-С від 31.08.2007 року, укладеним із ОСОБА_1 .
За наслідками проведеного аукціону ТОВ «Фінансова компанія «Інвент» набуло право вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за вищевказаним кредитними договорами та договорами, укладеним в якості його забезпечення на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 2300/К, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Деделюк С.Ю. 06.08.2020 року та зареєстрованого в реєстрі за №770, укладеного між Банком та Товариством.
Таким чином заявник набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги в тому числі і з боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а тому ТОВ «Фінансова компанія «Інвент» звернулась до суду з відповідною заявою для забезпечення реалізації своїх прав на стягнення вказаної заборгованості.
У судове засідання заявник та інші сторони по справі не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином у порядку визначеному законодавством, а тому суд вважає за можливе, відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України розглядати справу у їх відсутності.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
26.06.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір, відповідно до якого ПАТ «Кредитпромбанк» відступив, а ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги за кредитним договором № 49.36/28/07-С від 31.08.2007 року, укладеним із ОСОБА_1 .
10 липня 2020 року відбувся аукціон з продажу активів ПАТ «Дельта банк» (протокол електронного аукціону №UA-EA-2020-06-18-000028-b), а саме кредитного портфелю, до складу якого увійшло, зокрема, право вимоги за кредитними договорами №49.36/28/07-С від 31.08.2007 року, укладеним із ОСОБА_1 .
За наслідками проведеного аукціону ТОВ «Фінансова компанія «Інвент» набуло право вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за вищевказаним кредитними договорами та договорами, укладеним в якості його забезпечення на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 2300/К, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Деделюк С.Ю. 06.08.2020 року та зареєстрованого в реєстрі за №770, укладеного між Банком та Товариством.
Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
З аналізу вимог чинного законодавства вбачається, що заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу, а тому у разі вибуття кредитора у зобов`язанні він замінюється правонаступником.
За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» та статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Дана позиція суду відповідає правовій позиції висловленій Верховним Судом України в постанові від 20.11.2013 року у справі № 6-122цс13, та враховується судом при вирішенні справи.
Крім того, під час розгляду питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах, суди мають керуватися, зокрема, положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
У статті 9 Конституції України йдеться про те, що міжнародні договори, ратифіковані Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Отже, норми Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і все, що з неї витікає, є частиною законодавства України і має застосовуватися нарівні із законами, прийнятими урядом. Це, зокрема, продиктовано пп. «Ь» п. 3 ст. 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, учасником якої є Україна, та відповідно до якого поряд із нормами міжнародного договору обов`язково треба використовувати подальшу практику застосування договору, який встановлює угоду учасників щодо його тлумачення.
Так, у рішенні від 29 червня 2004 року у справі «Півень проти України» Європейський суд з прав людини тлумачить частину 1 статті 6 Конвенції, сформульовану так: «Кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків (...), має право на справедливий (...) розгляд упродовж розумного строку (...) судом, встановленим законом», а саме, зазначає, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які, у країні яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін. У рішенні від 18 жовтня 2005 року у справі «ТЕРЕМ ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» Суд робить висновок, що триваюче невиконання значної частини боргу за рішенням суду, винесеним на користь заявника, складає порушення п.1 ст. 6 Конвенції…
25 квітня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 2-н-148/09, провадження № 61-1104св18 (ЄДРСРУ № 73627702) досліджуючи питання щодо заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником дійшов висновку, що заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії судового процесу.
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
Одночасно вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувана у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.
По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення.
З наведеного випливає, що відсутність інформації про те чи перебуває на виконанні виконавчий лист та відповідно, відсутність номеру виконавчого провадження в заяві про заміну сторони правонаступником, жоднім чином не може слугувати підставою неможливості розгляду та відмови поданої заяви. Виконання судового рішення є завершальною стадією судового процесу.
Стаття 442 ЦПК України, частина 5 допускає, у разі необхідності, заміну боржника або стягувана у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Отже судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги до боржників.
За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та вимогам ЗУ «Про виконавче провадження», а тому вказана заява підлягає до задоволення.
На підставі викладеного та керуючись 442 ЦПК України, суд -
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Середа Л.В.