25.02.2021 227/4957/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2021 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі

Головуючого судді Левченка А.М.,

за участі

секретаря судового засідання Ковечренкової М.О.,

представника позивача Трун О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

14.12.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», про відшкодування моральної шкоди.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що з 22 січня 2018 року позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» та працював гірником очисного забою підземним. 07 березня 2019 року під час виконання трудових обов`язків стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок чого ОСОБА_1 отримав сполучену травму тіла, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, закритий перелам верхньої та нижньої гілок лівої лобкової кістки зі зміщенням, закритий злам правої гомілки із зміщенням зовнішньої щиколотки. Висновком МСЕК від 25 вересня 2019 року було встановлено третю групу інвалідності та 60% стійкої втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом від 07.03.2019 року та встановлені протипоказання щодо важкої фізичної праці та роботи в підземних умовах. 26.09.2019 рок ОСОБА_1 був звільнений з роботи на підставі п.2 ст.40 КЗпП України за станом здоров`я. Внаслідок травми були заподіяні фізичний біль, фізичні та душевні страждання. Ушкодження здоров`я призвело до порушення особистих немайнових прав на охорону здоров`я, безпечну працю. Також було порушено нормальне життя, багато разів лікувався, через постійні проблеми зі здоров`ям позбавлений можливості вести привичний спосіб життя, вимушений відмовлятись від багатьох речей та обмежувати в можливостях. Ушкодження здоров`я призвело до негативних наслідків морального характеру, що потребує додаткових зусиль для організації життя. У зв`язку з викладеним просив суд стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 120000,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити.

Представник відповідача неодноразово належним чином повідомлявся про місце, день та час розгляду справи, але в судове засідання не з`явився.

25.02.2021 року від генерального директора ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» Чередниченка Ю.Я. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки 25.01.2021 року майже всі робітники ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» були звільнені за переведенням до ДП «Добропіллявугілля-видобуток», а представник ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», який може здійснювати правовий супровід судових справ та представляти інтереси підприємства у судах знаходиться на лікарняному.

До вказаного клопотання генерального директора ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» не було надано належних та допустимих доказів поважності неявки в судове засідання представника підприємства, не підтверджено його перебування на лікарняному, крім того, що представник жодного разу не з`явився в судове засідання, в той час коли позовна заява надійшла до суду ще 14 грудня 2020 року.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю, належним чином повідомленого про судове засідання, представника відповідача, тим паче, що судом 25.01.2021 року було отримано відзив на позовну заяву та позиція ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» суду зрозуміла.

В обґрунтування відзиву зазначено, що відповідачем не було завдано шкоди позивачу та взагалі відсутня вина у заподіянні моральної шкоди, оскільки було встановлено коло осіб, які були визнані винними у нещасному випадку. Вважають, що позивач не надав доказів, які б свідчили про те, що внаслідок протиправних дій відповідача йому було завдано моральну шкоду та не доведеним факт спричинення моральної шкоди позивачу, оскільки висновки МСЕК не містять свідчень про спричинення моральної шкоди. Крім того розмір заявленої моральної шкоди є непідтвердженим, необґрунтованим та суттєво завищеним. Враховуючи, що позивачем при зверненні із позовною заявою до суду, не надано належного обґрунтування позовних вимог та розрахунку моральної шкоди просять відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про стягнення з ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» моральної шкоди у розмірі 120000,00 грн. заподіяної внаслідок отримання травми у повному обсязі.

Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши відзив на позовну заяву та матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з такого.

Згідно ст.ст.2, 5 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішуючи справу суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами у зв`язку з відшкодуванням моральної шкоди, регулюються ст.237-1 КЗпП України.

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Добропіллявугілля», що також підтверджується копією трудової книжки (а.с.6-9).

Відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.09.1999 року(а.с.6-9), ОСОБА_1 на підставі наказу №450к від 30.09.2019 року був звільнений з підприємства за станом здоров`я згідно п.2 ст.40 КЗпП України.

Відповідно до Акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 09.04.2019 року за формою Н-1 (а.с.10-17), з ОСОБА_1 07.03.2019 року на ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» в м.Білозерське стався нещасний випадок. ОСОБА_1 отримав травму на виробництві під час виконання трудових обов`язків, внаслідок розриву секцій №159-№160, який під час обвалення породи з покрівлі виробки зламався, а два бруси перекриття з`їхали з профілю СВП-27 та з гірничою масою впали на нього. Після чого ОСОБА_1 було доставлено до травматологічного відділення КЗОЗ «Добропільська лікарня інтенсивного лікування». Основними причинами настання нещасного випадку визнано недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки, конструктивні недоліки, недосконалість, недостатня надійність засобів виробництва Неякісне розроблення або відсутність проектної документації на будівництво. Організаційні причини настання нещасного випадку визнано супутньою причиною.

З Акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 07.03.2019 року на шахті «Новодонецька» ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» за формою Н-5 від 08.04.2019 року встановлено, що з ОСОБА_1 07.03.2019 року стався нещасний випадок, у зв`язку з чим останній отримав сполучені травми тіла, тілесні пошкодження та перелами. Причинами настання нещасного випадку зазначено недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки, конструктивні недоліки, недосконалість, недостатня надійність засобів виробництва, неякісне розроблення або відсутність проектної документації на будівництво, реконструкцію виробничих об`єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, обладнання, устаткування, а також порушення Закону України «Про охорону праці» (а.с.18-29).

Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №086377, позивачу первинно встановлено 60% відсотків втрати професійної працездатності з 25.09.2019 року до 01.10.2021 року внаслідок трудового каліцтва, що сталося 07.03.2019 року (а.с.31).

Довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №062996 ОСОБА_1 було встановлено третю групу інвалідності з 25.09.2019 року строком до 01.10.2021 року та протипоказана важка фізична праця і роботи в підземних умовах(а.с.32).

Після травмування на виробництві ОСОБА_1 знаходився на лікуванні в травматичному відділенні КЗОЗ Добропільської ЛІЛ з 07.03.2019 року по 21.05.2019 року з діагнозом: сполучена травма тіла, закрито черепно-мозкова травма, струс головного мозку; забій м`яких тканин волосистої частини голову. Закритий перелом верхньої та нижньої гілок лівої лонної кістки зі зміщенням. Закритий 3-х щиколотковий перелом правої гомілки зі зміщенням зовнішньої щиколотки та заднього краю великогомілкової кістки, закритий перелом поперечних відростків л1-л2 хребців без зміщення. Садно грудної клітини та правого ліктьового суглобу. Вказане вбачається з копії епікризу історії хвороби №1366 (а.с.35, 36).

Також в матеріалах справи маються виписка із медичної карти стаціонарного хворого №345 (а.с.33, 34), виписка із медичної карти стаціонарного хворого №4563 (а.с.37, 38) та виписний епікриз із медичної картки стаціонарного хворого №3035 (а.с.47, 48), а також інші медичні документи (а.с.39-46), які свідчать про звернення позивача до лікарні з метою лікування та отримання медичної допомоги, через отриману виробничу травму.

Надаючи правову оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного.

Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Статтею 158 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, вимог ергономіки, позитивного досвіду з охорони праці, зниження та усунення запиленості та загазованості повітря у виробничих приміщеннях, зниження інтенсивності шуму, вібрації, випромінювань тощо.

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Статтею 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Згідно ст.1 Гірничого закону України, шахта це гірниче підприємство з видобування корисних копалин (вугілля, солей тощо) підземним способом. Праця шахтарів супроводжується великим ризиком і характеризується низкою особливостей. Оскільки зсуви порід і обвали лишаються частим явищем, відбивання, відкачування, транспортування руди по штреках і штольнях, а також кріпильні роботи пов`язані з небезпекою для здоров`я. Основними виробничими шкідливостями, які характеризують умови праці шахтарів, є несприятливі метеорологічні умови, пил і токсичні гази, шум і вібрація, недостатнє освітлення.

Тобто, робота в шахті є роботою з небезпечними та шкідливими умовами праці, а саме це виробничі процеси та (або) види робіт, що супроводжуються об`єктивними факторами, які створюють загрозу для здоров`я та життя працівників.

Згідно ст. 4 Закону України «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується, зокрема, на принципах пріоритету життя й здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві й професійних захворюваннях.

Таким чином, судом встановлено, що позивач отримав ушкодження здоров`я під час виконання ним трудових обов`язків на шахті «Новодонецька» ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», а тому наявні у зв`язку з цим підстави, передбачені статтями 153, 237-1 Кодексу законів про працю України, для відшкодування моральної шкоди.

Представник відповідача посилається у своєму відзиві на позовну заяву на те, що при розслідуванні нещасного випадку комісія встановила коло винних осіб, які допустили порушення вимог законодавства з охорони праці, серед яких також є ОСОБА_1 , тому відповідачем взагалі не було завдано шкоди позивачу.

Однак, ця обставина не може бути підставою для відмови в позові ОСОБА_1 до роботодавця, оскільки, як це випливає з аналізу норм частини 2 статті 153, статті 173, частини 1 статті 237-1 Кодексу законів про працю України, до числа умов виникнення зобов`язання з відшкодування моральної шкоди відносяться наявність моральних страждань працівника або втрати нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника вживати додаткових зусиль для організації свого життя.

При цьому, вина роботодавця не є умовою настання такого виду юридичної відповідальності.

Крім того Актом №3 форми Н-1 про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом, що стався 07.03.2019 року на ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» та Актом форми Н-5, проведення розслідування нещасного випадку, що стався 07.03.2019 року на шахті «Новодонецька» ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» від 08.04.2019 року, встановлена вина не тільки ОСОБА_1 , а також і підприємства з технічних та організаційних причин.

Тому суд вважає, що у судовому засіданні встановлено, що травми та моральну шкоду позивачу заподіяно з вини відповідача внаслідок травмування під час виконання ним трудових обов`язків в небезпечних та шкідливих умовах праці.

Небезпечні умови праці і стали однією із причин нещасних випадків на виробництві з позивачем, який внаслідок отриманих травм отримав ушкодження здоров`я.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що отримання позивачем, під час виконання ним професійних обов`язків на підприємстві відповідача, ушкодження здоров`я, за наслідком якого виникла втрата професійної працездатності (60%), відбулось у зв`язку з незабезпеченням належних та безпечних умов праці з боку роботодавця, внаслідок чого позивачу було спричинено моральні страждання у вигляді фізичних та душевних страждань, тому така моральна шкода має відшкодовуватись за рахунок роботодавця, яким є відповідач по справі.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України №5 від 25.05.2001 року) заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Відповідно до частини 3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Доказами, наявності факту заподіяння позивачу моральної шкоди є Акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом форми Н-1 від 09.04.2019 року, Акт проведення розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 08.04.2019 року, рішення МСЕК про встановлення позивачу втрати професійної працездатності та третьої групи інвалідності.

Крім того, суд визнаючи заподіяння позивачу моральної шкоди бере до уваги рішення Конституційного суду України від 27 січня 2004 року №1-рп/2004, в якому зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричиняє порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я, тощо.

На основі аналізу приведених вище доказів, суд вважає, що вина відповідача у спричинені позивачеві моральної шкоди внаслідок пошкодження здоров`я є доведеною, що є підставою для задоволення позову.

Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди саме в розмірі 120000,00 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована та є завищеною.

Враховуючи глибину моральних та фізичних страждань позивача з приводу пошкодження здоров`я, ступінь втрати ним професійної працездатності та встановлення третьої групи інвалідності строком до 01.10.2021 року, тобто не довічно, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 30000,00 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди.

Доводи відповідача, з приводу того, що позивач не надав обґрунтований розрахунок моральної шкоди, а також не надав підтвердження спричинення йому моральної шкоди внаслідок отримання травм на виробництві не заслуговують на увагу, так як в п.4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004р. зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності вже спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст.141 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з вимогою немайнового характеру та від сплати судового збору звільнений на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, тобто в сумі 300,00 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 81, 89, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 173, 237-1 КЗпП України, суд

ВИРІШИВ

Цивільний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 30 000 грн. (тридцять п`ять тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» на користь державного бюджету судовий збір в розмірі 300 грн. 00 коп. (триста гривень 00 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

- позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ;

- відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», , Донецька область, м. Добропілля, вул. Івана Франка, 19, к.103.

Повне судове рішення складено 26 лютого 2021 року.

Суддя А.М. Левченко

25.02.2021