П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Сас Ю.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 квітня 2021 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Крайчинсього Сергія Станіславовича, Державного підприємства «СЕТАМ» про визнання публічних торгів недійними,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання публічних торгів недійними.

В обґрунтування позову зазначила, що заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 травня 2010 року за позовом ПАТ Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором були задоволені вимоги позивача та стягнуто заборгованість в розмірі 138931,32 Євро, що станом на 22.10.2009 р. по курсу НБУ складало 1 656 944 грн. 24 коп. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Крайчинським С.С. відкрито виконавче провадження за №57071482 з примусового виконання виконавчого листа за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.05.2010 р. В рамках даного виконавчого провадження приватним виконавцем Крайчинським С.С було описане належне позивачу майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 122,20, що належала на праві власності позивачу ОСОБА_1 23 квітня 2019 р. на сайті ДП «Сетам» опубліковано оголошення про проведення електронних торгів, лот 345982, але торги не відбулися. 16.08.2019 р. вказану спірну квартиру було повторно виставлено на електронні торги, вона була придбана відповідачем ОСОБА_2 за суму 1 825 111 грн. 3 вересня 2019 р. було сформовано протокол за №429642, яким було визнано відповідача ОСОБА_2 переможцем зазначених торгів. Представник позивача вважає, що вказані торги відбулися з порушенням вимог чинного законодавства, а саме: в порушення вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», так як спірна квартира на час її реалізації з електронних торгів була єдиним житлом позивача, яка постійно там проживала та була зареєстрована, несла витрати по утриманню спірної квартири. Крім того, в спірній квартирі на час проведення електронних торгів була зареєстрована неповнолітня особа, що є онукою позивача. Реалізація даної спірної квартири відбулася без згоди Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації.

У зв`язку з вищевикладеним позивач просила суд визнати недійсними публічні торги з реалізації у межах виконавчого провадження №57071482 арештованого нерухомого майна - трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 122,20 м.2 (лот 345982), результати яких оформлено протоколом №429642 від 3 вересня 2019 року.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 05 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач направила апеляційну скаргу, в якій зазначила, що оскаржуване рішення вважає незаконним, та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просила апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

19.08.2021 року відповідач приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Крайчинський С. С.направив відзив на апеляційну скаргу вважаючи доводи апеляційної скарги безпідставними, а рішення суду - законним і обґрунтованим. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

25.08.2021 року відповідач ОСОБА_2 направила відзив на апеляційну скаргу, вважаючи доводи апеляційної скарги безпідставними, а рішення суду - законним і обґрунтованим. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Під час розгляду справи судом встановлено, що спірна квартира АДРЕСА_1 , була передана в іпотеку на підставі договору іпотеки від 19.12.2007 року в рахунок забезпечення вимог іпотекодержателя за кредитним договором №14-Ф/07-02, укладеного між ВАТ акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_1 , відповідно до якого останній було видано кредит в розмірі 146 тис. євро.

Позивач ОСОБА_1 належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, а тому рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 травня 2010 року за позовом ПАТ Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором були задоволені вимоги позивача та стягнуто заборгованість в розмірі 138931,32 Євро, що станом на 22.10.2009 р. по курсу НБУ складало 1 656 944 грн. 24 коп.

27.08.2018 р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Крайчинським С.С. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа виданого Дніпровським районним судом м.Києва на виконання рішення суду від 12.05.2010 р.

В ході виконання виконавчих дій приватним виконавцем Крайчинським С.С. була винесена постанова про опис та арешт спірної квартири від 12.03.2019 р. та здійсненні заходи на її реалізацію.

Відповідно до протоколу №429642 від16.08.2019 р. ДП «Сетам» були проведені електронні торги та вказана квартира була реалізована за ціною 1 825 111 грн. Переможцем торгів стала ОСОБА_2 .

Позивачем в рамках виконавчого провадження №57071482 оскаржувалися дії приватного виконавця Крайчинського С.С. щодо арешту та опису спірної квартири АДРЕСА_2 , проведення оцінки вартості квартири та здійснення дій, спрямованих на реалізацію спірної квартири, але відповідно до ухвал Дніпровського районного суду м. Києва від 16.10.2019 р.; 25.06.2019 р.; 27.11.2019 р., що були постановлені за результатами скарг позивача ОСОБА_1 , дії приватного виконавця Крайчинського С.С., вчинені в рамках виконавчого провадження №57071482, були визнані такими, що відповідали вимогам чинного законодавства.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Свою незгоду з оскаржуваним рішенням апелянт насамперед обґрунтовує наступними підставами:

1. спірна квартира була реалізована на торгах з порушенням вимог чинного законодавства, а саме Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки квартира на час її реалізації була єдиним житлом позивача, яка постійно там проживала та була зареєстрована, несла витрати по її утриманню;

2. у спірній квартирі на час проведення електронних торгів була зареєстрована неповнолітня особа, що є онукою позивача, а реалізація вказаної квартири відбулася без згоди Органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації.

Зазначені обставини з точки зору позивача обумовлюють наявність підстав для задоволення позову, однак суд першої інстанції безпідставно не взяв це до уваги.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися із такими доводами апелянта з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вході розгляду справи встановлено, що між сторонами уснував та був розглянутий ряд судових спорів, зокрема й спір щодо визнання неправомірними дій приватного виконавця і скасування постанови про опис та арешт майна (коштів), оскарження дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Крайчинського С.С. та спір щодо визнання дій неправомірними, визнання неправомірним звіту про незалежну оцінку вартості майна.

Під час розгляду справи № 755/7681/19 за скаргою ОСОБА_1 на протиправні дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Крайчинського С.С., заінтересовані особи (стягувач) ПАТ АБ «Укрзагбанк», ДП «Сетам», судом було встановлено, що приватним виконавцем вчинено ряд виконавчих дій щодо виконання рішення суду, боржник не має коштів у банках, транспортні засоби не зареєстровані, земельні ділянки відсутні, має у власності лише спірну квартиру.

12.03.2019 року виконавцем здійснено вихід за адресою - АДРЕСА_3 , де було встановлено, що боржник за даною адресою не проживає, а квартира використовується в якості «хостелу», про що було складено відповідний акт.

Постановою від 12.03.2019 року приватним виконавцем описано та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 . 16.04.2019 року призначено суб`єкта оціночної діяльності для проведення експертної грошової оцінки вказаної квартири. 17.04.2019 року складено звіт про оцінку квартири. В подальшому квартира виставлена на електронні торги.

Факт непроживання ОСОБА_1 у спірній квартирі в ході розгляду вищевказаних справ не заперечувався.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України вищевказані обставини повторному доказуванню не підлягають.

З огляду на вищевказане, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що в даному випадку на дані правовідносини не розповсюджуються вимоги ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки умовою, для такого розповсюдження є вимога про те, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна.

Щодо твердження позивача стосовно того, що спірна квартира була реалізована на торгах з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки у квартирі була зареєстрована неповнолітня особа, а згода органу опіки та піклування не надавалася, колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до правової позиції, зазначеної в постанові КЦС ВС від 02 березня2020року у справі № 205/7997/16-ц сам по собі факт відчуження нерухомого майна без отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування не є безумовним підтвердженням наявності підстав для визнання правочину недійсним. Правочин може бути визнаний недійсним, виключно якщо його вчинення без попереднього дозволу органу опіки та піклування призвело до порушення права особи, в інтересах якої пред`явлений позов, тобто до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини, зменшення або обмеження прав та інтересів дитини щодо жилого приміщення.

Окрім зазначеного, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 757/13243/17 підтримала правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 504/294/14-ц (провадження № 6-2940ц15), який зводиться до того, що правочин, вчинений стосовно нерухомого майна, право власності на яке чи право користування яким мають діти, за відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування може бути визнаний судом недійсним (частина шоста статті 203, частина перша статті 215 ЦК України) за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини, - звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує права та інтереси дитини щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження права дитини на житло. Сам по собі факт відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення оспорюваного правочину не є безумовною підставою для визнання його недійсним (п.п. 88-90).

Верховний Суд у постанові від 08 червня 2021 року у справі № 607/8145/18, посилаючись на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 06 травня 2019 року у справі № 639/5828/15-ц (провадження № 61-29627св18), від 06 листопада 2019 року у справі № 346/432/16-ц (провадження № 61-29148св18) та від 19 червня 2019 року у справі № 695/2714/15-ц (провадження № 61-29000св18), зазначив, що чинним законодавством не передбачено обмежень при реалізації права власника на розпорядження майном в залежності від того чи мають право на користування ним інші особи, зокрема, малолітні діти, якщо власник не є їх батьком (матір`ю) або ж особою, яка замінює останніх.

Зважаючи на те, що, як вже було зазначено вище, в ході розгляду справи було встановлено, що неповнолітня особа (онука позивача) не проживала в спірній квартирі, а також враховуючи те, що позов у даній справі було подано не в інтересах дитини і не на захист її прав, посилання апелянта з цього приводу не обумовлюють наявності підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позову.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову. Апелянтом не було належним чином доведено свої апеляційній вимоги, відтак підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько