Справа № 648/2969/21
Провадження № 2/648/1053/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року смт. Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області в складі

головуючого судді Бугрименка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Тищенко Т.Б.,

позивача ОСОБА_1 ,

представників позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ

Позивач звернулася з вказаним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Позов обґрунтовано тим, що 22 жовтня 1998 року, в рахунок придбання нею за 8500 грн. належного відповідачу вказаного будинку, між ними укладено договір завдатку на суму 3500 грн.. Договір купівлі-продажу будинку укладено не було, оскільки відповідач виїхав за межі України. 16 березня 2003 року вона повністю сплатила кошти за будинок, які були передані представнику відповідача, а остання передала їй документи на будинок. Після здійснення нею виплати відповідач відмовився укладати з нею договір купівлі-продажу. Більше 20 років вона відкрито, безперервно користується спірним будинком, сплачує комунальні платежі, внаслідок чого, вважає, що набула на нього право.

12 листопада 2021 року відкрито провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відзив на позовну заяву не подано.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений в установленому законом порядку, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Суд установив, що ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу від 4 червня 1984 року, являється власником будинку АДРЕСА_1 .

22 жовтня 1998 року між сторонами укладено договір завдатку, відповідно до якого, в рахунок придбання у ОСОБА_4 будинку АДРЕСА_1 , позивач передала йому 3500 гривень. Сторони обумовили, що договір купівлі-продажу має бути укладений та посвідчений нотаріально до 22 жовтня 2000 року.

10 жовтня 2001 року між сторонами укладено договір завдатку, відповідно до якого, в рахунок придбання у ОСОБА_4 будинку АДРЕСА_1 , позивач передала йому 520 гривень. Сторони обумовили, що договір купівлі-продажу має бути укладений та посвідчений нотаріально до 20 березня 2002 року.

Договір купівлі-продажу спірного будинку між сторонами не укладено.

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК.

Вирішуючи спір суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

В даній справі сукупності вказаних умов не має. Позивач при заволодінні вказаним домоволодінням достовірно знала про відсутність у неї правових підстав для набуття права власності на будинок, у зв`язку з чим, підстав вважати, що заволодіння таким майном було добросовісним, не має.

Згідно з вимогами ч.1, ч.6 ст. 81, ч.2 ст.78 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В супереч вимог ст.81 ЦПК, позивачем також не надано доказів на підтвердження давності та відкритості володіння нею будинком АДРЕСА_1 .

Розписки про отримання ОСОБА_5 від ОСОБА_1 грошових коштів правового значення для прийняття рішення у справі не мають.

За вказаних обставин, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.12, 78, 81, 141, 263-265, 273, 280-286 ЦПК, ст.328, 344 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В

В позові відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Білозерським районним судом Херсонської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Відповідач, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених

цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 24 грудня 2021 року.

Позивач ОСОБА_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач ОСОБА_4 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Суддя: В.В.Бугрименко