23 грудня 2021 року м. Київ
Деснянський районний суд міста Києва
під головуванням судді Бабко В.В.
за участю секретаря судового засідання Івченка В.А.
за участю представника позивача - адвоката Крепень Д.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення збитків,-
Позивачка ОСОБА_1 подала до суду позов про стягнення збитків.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 20.08.2021 відкрито провадження по справі.
Представник позивача - адвокат Крепень Д.І. 08.10.2021, 09.11.2021 в судових засіданнях підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. 17.12.2021 до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги просили задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не з`являлась, про день, місце та час судових засідань повідомлялась за адресою, яка зазначена в позовній заяві, як місце проживання відповідача ( АДРЕСА_2 ), однак повернувся конверт з відміткою «за закінченням строку зберігання».
Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання не з`являлась, про день, місце та час судових засідань повідомлялась за адресою, яка зазначена в позовній заяві, як місце проживання відповідача ( АДРЕСА_2 ), однак повернувся конверт з відміткою «за закінченням строку зберігання».
У зв`язку з тим, що в матеріалах справи відсутнє повідомлення про отримання судових повісток, відповідачі повідомлялись через офіційний веб-портал «Судова влада України».
Відповідачами у встановлений законом строк до суду не подано відзиву на позовну заяву і будь-яких заяв або клопотань не надходило.
У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідачів, виходячи з вимог ст.128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши представника позивача, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.
Судом встановлені такі факти та їм правовідносини.
04.12.2017 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Договір оренди приміщення, а саме квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до п.4.2 Договору оренди приміщення від 04.12.2017, договір оренди укладено на період 3 роки, та діє до 04 грудня 2020 року.
Відповідно до п.5.1. Договору оренди приміщення від 04.12.2017, орендна плата за використання приміщення та майна складає 5000грн за календарний місяць, а в опалювальний період (з жовтня по квітень) орендна плата становить 4500грн.
Розділом 6 Договору оренди приміщення від 04.12.2017, визначено, що плата за житлово-комунальні та інші послуги сплачує Орендар, у відповідності до встановлених тарифів.
Відповідно до п. 5.4 Договору оренди приміщення від 04.12.2017, орендна плата оплачується готівкою або за погодженням сторін у безготівкові формі на особовий рахунок Орендаря.
Квартиру було передано в користування ОСОБА_2 та членам її сім`ї на підставі акту передачі приміщення від 04 грудня 2017 року.
В момент укладання договору відповідачка ОСОБА_2 сплатила позивачу 6750грн, в якості платежу за перший місяць (4500грн) та гарантійного платежу за останній місяць (2 250,00грн).
Зі змісту копії розписки від 11.12.2018, підписної сином орендодавця ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , яка є матір`ю орендаря, наявна інформація, що ОСОБА_4 отримав грошові кошти від ОСОБА_3 в сумі 24 000грн. Вказана сума призначена для оплати оренди квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 15 500грн - борг по 04.12.2018; 4500грн - оплата до 04.01.2019; 4000грн - оплата за рахунок комунальних платежів; в той час ОСОБА_3 зобов`язалась вносити орендну плату в сумі у відповідності до Договору оренди, комунальні платежі не пізніше 20 числа поточного місяця, сплачувати оренду до 5 числа наступного місяця. Зобов`язувалась вносити вищевказані платежі без затримання. У випадку у затримання платежів по сплаті комунальних послуг та орендної плати більше ніж 5 днів, зобов`язалась звільнити квартиру ( АДРЕСА_1 ) протягом 3 діб.
Судом установлено, що ОСОБА_2 та члени її сім`ї з моменту підписання договору оренди приміщення від 04.12.2017, не виконували свої зобов`язання за договором та не мали наміру виселятися з квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку з цим ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання договору, стягнення грошових коштів та виселення.
Заочним Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 14.08.2020 виселено ОСОБА_2 та членів її сім`ї: ОСОБА_3 з квартири за адресою - АДРЕСА_1 без надання іншого житла; розірвано Договір оренди від 04.12.2018 та стягнуто заборгованість з орендної палати в сумі 28 000,00грн.
09.12.2020 ОСОБА_1 звернулась до Деснянського УП ГУНП у м. Києві заявою (повідомленням) про кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 162 та ч. 1 ст.382 КК України, обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 , однак ОСОБА_2 порушує права ОСОБА_1 , як власниці квартир на вільне володінні та розпорядженням своїм майном, не виконує Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 14.08.2020.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 24.12.2020, зобов`язано уповноважену особу Деснянського Управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві невідкладно, але не пізніше 24 годин після отримання ухвали слідчого судді, внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування згідно заяви ОСОБА_1 від 09.12.2020 про злочин, передбачений ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст.162 КК України та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Позивач ОСОБА_1 обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначила, що на даний момент ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звільнили квартиру АДРЕСА_1 , однак позивачка зазнала значних матеріальних збитків в розмірі 311 886,20грн, з яких: несплачені суми на комунальних послуги в розмірі 38 386,20грн, несплачені суми за оренду (користування) квартирою з врахуванням положень ч.2 ст. 785 ЦК України в розмірі 265 000,00грн, витрат для приведення квартири в санітарно придатний стан після відповідачів в розмірі 8 500,00грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Згідно із ч. 1, ч. 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.
Отже, судом установлено, ОСОБА_2 та її члени сім`ї з моменту підписання договору оренди приміщення від 04.12.2017, не виконували свої зобов`язання за договором, що призвело до значних матеріальних витрат з сторони ОСОБА_1 , що підтверджується товарним чеком, квитанціями, дублікатами квитанцій.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Оскільки, відповідачами порушене зобов`язання, що встановлені умовами Договору оренди, що призвело до матеріальних збитків, які були понесені позивачкою, то відповідачі повинні відшкодувати матеріальні збитки перед позивачем в розмірі 311886,20грн, що складається з вартості несплачених сум за комунальні послуги 38 386,20грн, вартості несплачених сум за оренду (користування) квартирою з врахуванням положень ч.2 ст. 785 ЦК України - 265000,00грн, витрат для приведення квартири в санітарно придатний стан - 8 500,00грн.
Вказаний розмір заборгованості підтверджений наданими до суду розрахунками, а саме: товарним чеком, квитанціями, дублікатами квитанцій.
Однак, відповідачами вказаний розрахунок жодними доказами не спростований та доказів на підтвердження належного виконання вимог договору з боку відповідачів суду надано не було.
Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).
Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідачі взяті на себе зобов`язання не виконали в зв`язку з чим позивачка понесла матеріальні витрати, тому суд вважає позов обґрунтованим та доведеним, що дає підстави для задоволення в повному обсязі.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов до такого.
Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3118,87грн, відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідачів, а саме з кожного по 1559,43грн.
Керуючись Конституцією України, статтями 11, 525, 526, 530, 611, 629, 759, 762, 785, ЦК України, статтями 7, 10, 75-79, 81, 141, 265-268, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення збитків - задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 311886,20грн (триста одинадцять тисяч вісімсот вісімдесят шість гривень) 20 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3118,87грн, а саме з кожного по 1559,43грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ;

ОСОБА_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код відсутній в матеріалах справи.

Повний текст рішення складено та підписано 23.12.2021, у відповідності до частини 5 статті 268 ЦПК України.

Суддя В.В. Бабко