ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9330/21 Справа № 175/1550/21 Суддя у 1-й інстанції - Новік Л. М. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що з 10 лютого 2016 року перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Посилаючись на те, що діти повністю перебувають на її утриманні, добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2021 року позов задоволено на підставі визнання відповідачем ОСОБА_1 позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що згідно довідки про реєстрацію місця проживання дітей вбачається, що останні зареєстровані та проживали в АДРЕСА_1 , що є місцем реєстрації відповідача. Згідно довідки №430 від 30 серпня 2021 року ОСОБА_2 з січня 2016 року по 30 серпня 2021 року фактично проживала без реєстрації в будинку відповідача. В подальшому діти залишилися проживати з батьком. Вказані обставини, на думку апелянта, свідчать про те, що на час розгляду справи судом першої інстанції діти проживали разом із батьком та перебували на його утриманні.

Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 позивач по справі не скористалася.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Згідно з п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи про стягнення аліментів.

Зважаючи на те, що предметом дійсного позову є стягнення аліментів, розгляд апеляційної скарги проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дніпровському, Солонянському районах Головного територіального управління сютиції у Дніпропетровській області, актовий запис №59 (а.с.10), та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №26 (а.с.11).

Згідно витягу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України, відповідач ОСОБА_1 з 2018 року працює на ТОВ КОДАЦЬКЕ-АГРО, за 2020 рік його річний дохід склав 578 492,30 грн. Усього за рік у межах максимальної величини 465 356,33 (а.с.8).

В матеріалах справи наявна заява представника відповідача адвоката Кайноги Є.В. про визнання позову (а.с.22).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із визнання відповідачем позову, врахування інтересів дітей та обставин, передбачених статтею 182 СК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аналіз вказаних норм свідчить, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач офіційно працевлаштований, отримує стабільну заробітну плату, яка хоча і містить коливання заробітної плати в залежності від місяця року, в той же час її розмір більш ніж достатній для належного забезпечення та гармонійного розвитку дитини. Крім того, колегія суддів враховує факт визнання відповідачем позову та відсутності з його боку заперечень щодо підстав, порядку та розміру стягуваних аліментів.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо проживання дітей разом із відповідачем та відсутності у зв`язку із цим підстав для звернення позивача до суду із дійсним позовом, оскільки докази фактичного проживання дітей із відповідачем не подавалися суду першої інстанції, більш того відповідач позов визнавав та проти сплати аліментів на користь позивача не заперечував, будь-яких зауважень з приводу місця проживання дітей не зазначав. Крім того, колегія суддів зауважує, що основною підставою для стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з іншого з батьків, є саме факт перебування дитини на утриманні позивача, а не місце проживання цієї дитини.

Сам по собі факт реєстрації та проживання дітей за місцем мешкання відповідача безпосередньо не свідчить про перебування дітей на його утриманні. Доказів зворотнього відповідачем надано не було.

Посилання відповідача на те, що з серпня 2021 року позивач виїхала з домоволодіння відповідача, діти залишилися проживати з ним та повністю перебувають на його утримання, колегія суддів до уваги не бере, оскільки з дійсним позовом позивач зверталася у квітні 2021 року, рішення судом першої інстанції було ухвалено 25 червня 2021 року. Тобто як на момент подачі позову так і на момент ухвалення рішення, позивач мешкала разом із дітьми та здійснювала їх утримання, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотримання норм матеріального права, підстави для його скасування відсутні.

Також в матеріалах справи міститься заява адвоката Кайноги Є.В. від 24 червня 2021 року, який діяв в інтересах відповідача ОСОБА_1 на підставі ордера (а.с.20), в якій зазначено, що позов визнано, просить стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини доходів та розгляд справи проводити у відсутність відповідача (а.с.22).

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що права відповідача вказаним рішенням жодним чином не порушені, оскільки останній не позбавлений права на звернення до суду із позовом про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості за цей період, якщо останній доведе, що обставини, за яких було ухвалено рішення суду першої інстанції про стягнення аліментів на утримання дитини, змінилися, зокрема з певного часу діти проживають та утримуються виключно відповідачем, надавши про це відповідні докази.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 23 грудня 2021 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.