Ухвала

23 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 199/7017/20

провадження № 61-20603ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сердюка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення

Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська

від 31 травня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 02 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ріал Істейт», Товариство з обмеженою відповідальністю «Паркт Сервіс Группе», про відшкодування шкоди, заподіяної бездіяльністю органу місцевого самоврядування,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дніпровської міської ради, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ріал Істейт» (далі - ТОВ «Ріал Істейт»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Паркт Сервіс Группе» (далі - ТОВ «Паркт Сервіс Группе»), про відшкодування шкоди, заподіяної бездіяльністю органом місцевого самоврядування.

Позовна заява мотивована тим, що 04 червня 2020 року внаслідок збою в роботі технічного пристрою обмеження виїзду, що розташований на спеціально обладнаному майданчику для паркування транспортних засобів за адресою: місто Дніпро, Донецьке шосе, район будинку № 8, був пошкоджений автомобіль марки Cadillac Escalade, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 , що підтверджується записом камери зовнішнього відеоспостереження, на якому зафіксовані обставини пошкодження вказаного автомобіля.

Згідно з даними висновку експертного дослідження від 04 липня 2020 року вартість завданого позивачу матеріального збитку становить 30 277,04 грн.

Земельна ділянка, на якій розташований технічний пристрій обмеження в`їзду на спеціально обладнаний майданчик для паркування транспортних засобів за вищевказаною адресою: місто Дніпро, Донецьке шосе, район будинку № 8 , перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Дніпра.

Виконавчі органи Дніпровської міської ради не здійснили законодавчо покладений на них самоврядний контроль на об`єкті благоустрою міста Дніпра, допустили відкрите самовільне протиправне встановлення та відкриту триваючу протиправну експлуатацію невідомим суб`єктом господарювання технічного пристрою обмеження в`їзду на спеціально обладнаний майданчик для паркування транспортних засобів, чим вчинили протиправну бездіяльність.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_1 просив суд стягнути з Дніпровської міської ради матеріальну шкоду, завдану йому, як власнику автомобіля марки Cadillac Escalade, державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок бездіяльності міської ради, у розмірі 33 777,04 грн, з яких: матеріальна шкода - 30 277,04 грн, витрати із проведенням експертизи - 2 500 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 31 травня 2021 року (у складі судді Подорець О. Б.)

узадоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року

(у складі колегії суддів: Ткаченко І. Ю., Деркач Н. М., Пищиди М. М.)

Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська

від 31 травня 2021 року залишено без змін.

20 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду

з касаційною скаргою на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 31 травня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року, в якій заявник просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій

і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року

у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала,

що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень

res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації,

що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 23 жовтня 2020 року справу № 199/7017/20 визнано малозначною та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є відшкодування шкоди, заподіяної бездіяльністю органом місцевого самоврядування, тобто ціна позову становить 33 777,04 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 100 =

227 000 грн).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі «Зубац проти Хорватії», заява № 40160/1, від 05 квітня 2018 року).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги ціну та предмет позову у справі, складність справи, а також її значення для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК Українивизначено, що

суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню,

у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Зазначення у постанові Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки такий перегляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 31 травня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року у справі

за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ріал Істейт», Товариство з обмеженою відповідальністю «Паркт Сервіс Группе»,

про відшкодування шкоди, заподіяної бездіяльністю органу місцевого самоврядування, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

С. Ю. Мартєв

В. В. Сердюк