РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року Рівненський міський суд

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Соломон О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням звернулась ОСОБА_1 у якій просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач не з`явилась. Від представника позивача до рівненського міського суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують у повному об`ємі, просять суд їх задоволити, не заперечують проти винесення заочного рішення по справі.

В судове засідання відповідач не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовою повісткою рекомендованим листом за місцем реєстрації. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач по справі є власником квартири АДРЕСА_2 .

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні кс.копією договору купівлі-продажу від 12 листопада 1999 року посвідченим ОСОБА_3 , приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №4716 з якого вбачається, що ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), уклали цей договір про нижченаведене:

п.1. продавець продав, а покупець купив належну продавцю на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_2 ;

п.2. ця квартира належить продавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 22.02.99 р. Управлінням ЖКГ ВК РМР та зареєстрована в Рівненському МБТІ 27.02.99 р. за реєстровим №138-160-38430.

З дослідженої в судовому засіданні адресної картки АДРЕСА_1 від 30.08.2021 №45577 вбачається, що за вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_2 з 30.11.1999; ОСОБА_5 з 27.11.1999 (на підставі договору купівлі-продажу №138 від 20.11.1999).

З дослідженого в судовому засіданні кс.акту від 01 вересня 2021 року вбачається, що сусіди ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та власник ОСОБА_9 склали акт пр. те, що ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживає понад один рік. При огляді даного житла речей особистого користування не виявлено. Участі у веденні домашнього господарства не приймає.

Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як регламентує стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що відповідач у спірній квартирі не проживає, прохання позивача у добровільному порядку знятись з місця реєстрації відповідач ігнорує, коштів на сплату комунальних послуг відповідач позивачу не надає, на даний час перебуває за кордоном і можливості в`їхати в Україну немає, а тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,263,264,265,268,273,280,282-289,354 ЦПК України, ст.ст.316,317,319,321,405 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований АДРЕСА_1

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов