Номер провадження: 22-ц/813/4439/21
Номер справи місцевого суду: 504/2639/19
Головуючий у першій інстанції Добров П. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

25.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Погорєлової С.О., Князюка О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одесі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в межах розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 31 січня 2020 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні, володінні, розпорядженні майном та виселення,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні, володінні, розпорядженні майном та виселення. Позовна заява мотивована тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» є правонаступником стягувача ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним та іпотечним договором, укладеним з ОСОБА_1 13 червня 2019 року у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» у позасудовому порядку врегулювало питання звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1 . 29 травня 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» було направлено на адресу ОСОБА_1 лист-вимогу, проте останній в 30-денний строк в добровільному порядку не звільнив квартиру та продовжує проживати в ній. Викладені обставини стали підставою звернення до суду.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 31 січня 2020 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» задоволено. Усунуто перешкоди у реалізації права володіння, користування, розпорядження Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» шляхом визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування нерухомими майном, а саме квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 . Усунуто перешкоди в користуванні квартирою, що належить ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» на праві приватної власності, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом виселення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) без надання іншого житлового приміщення. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 842 грн.

Не погоджуюсь з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, шляхом поновлення його прав на нерухоме майно.

Разом з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали справи та зміст заяви, колегія суддів приходить до висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1-2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Таким чином, одним із критеріїв вжиття заходів забезпечення позову є співмірність із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що в заяві про забезпечення повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив усунути перешкоди в користуванні, розпорядженні та володінні іпотечним майном, шляхом виселення відповідача з квартири. В заяві про забезпечення, відповідач просить накласти арешт на іпотечне майно (квартиру) з метою запобігання відчуження даного майна позивачем.

Таким чином, обраний відповідачем захід забезпечення позову безпосередньо не пов`язаний з предметом спору, не є співвідносним із заявленою позивачем вимогою.

Питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту для запобігання його відчуження можливо у разі оскарження правомірності переходу права власності на нерухоме майно до набувача і наявності підстав, що можуть утруднити або унеможливити виконання рішення суду.

Проте таких вимог в справі, що переглядається в апеляційному порядку не заявлено, що однак не позбавляє ОСОБА_1 права звернутися з відповідним позовом до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. 149-153 ЦПК, Одеський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 25.02.2021 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: С.О. Погорєлова

О.В. Князюк