Справа № 161/7760/21
Провадження № 2/161/2519/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10 грудня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Олексюка А.В.,

при секретарі - Самсонюк Ю.Л.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

Керуючись ч.6 ст.259 ЦПК України, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 16.11.1980 вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Шлюб між сторонами розірвано рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 08.12.2008. Окрім цього, 29.04.2004 позивачу встановлено третю групу інвалідності через загальне захворювання, яка в подальшому була продовжена у травні 2005 року та у травні 2008 року. 15.04.2010 позивачу встановлено третю групу інвалідності довічно через захворювання з ураженням ОРА. У зв`язку із цим вона не працює, її дохід складається лише з пенсії по інвалідності, інших джерел доходів не має, потребує лікування і матеріальної допомоги з боку колишнього чоловіка. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання, як непрацездатної дружини в розмірі 1/4 частки його доходів (заробітку) щомісячно та довічно.

Ухвалою від 29.04.2021 позов прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Представник позивача ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, заперечень щодо позову, заяв та клопотань до суду не направив.

Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі ст. 280 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку.

Заслухавши думку представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу права непрацездатного подружжя на утримання (аліменти), який регулюється нормами сімейного законодавства, а саме положеннями глави 9 СК України.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.11.1980, який рішенням Кузнецовським міським судом Рівненської області від 08.12.2008 у справі №2-481/2008 було розірвано (а.с.3-4).

З 29.04.2004 позивачу ОСОБА_2 встановлено третю групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням строком на 1 рік, яка в подальшому була продовжена у травні 2005 року та у травні 2008 року (а.с.5-7).

15.04.2010 позивачеві встановлено безстроково інвалідність третьої групи загального захворювання, що стверджується копією довідки до акту огляду МСЕК серія РВН № 161863 від 15.04.2010. У зв`язку із захворюванням, позивач перебуває на пенсії по інвалідності.

Відповідач працездатного віку, ніде не працює, має зобов`язання зі сплати аліментів на утримання спільних з позивачем двох дітей згідно судового рішення.

Вказані обставини позивачем не спростовано.

Відповідно до ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право на утримання після розірвання шлюбу регламентується статтею 76 СК України, за змістом якої розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу; після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу; особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

Згідно положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності, у разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це. Статтею 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Аналіз норм статей 75 і 76 СК України дає підстави для висновку про те, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені лише за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом (Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15, від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17 та від 11 жовтня 2018 року у справі № 161/16931/16-ц).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено на 2019 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень.

Установлено, що розмір пенсії позивача становить - понад 2000 грн. на місяць.

Відповідно до ч.3 ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивач хоча і являється інвалідом 3 групи загального захворювання, інвалідність була встановлена в період перебування у шлюбі з відповідачем, втім отримує пенсію по інвалідності у розмірі, що забезпечує визначений законодавством прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, при цьому, відповідач хоча і є працездатним, однак не працює, має утриманців, а тому ОСОБА_1 не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч.4 ст.75 СК України.

Враховуючи встановлені обставини у справі, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання непрацездатної дружини слід відмовити.

Судові витрати в справі - судовий збір, від сплати якого позивач була звільнена при подачі позову в суд, суд відносить на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.263-265 ЦПК України, ст.75,76 СК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі ј частки від доходу ОСОБА_3 щомісячно з 23 квітня 2021 року довічно.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його вручення рішення.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 15.12.2021.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк