Провадження № 2/761/8390/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 листопада 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання - Таратінова Д.І.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд з дитиною до тимчасово окупованої території АР Крим без згоди батька, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року до Київського апеляційного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд з дитиною до тимчасово окупованої території АР Крим без згоди батька разом із клопотанням про визначення підсудності.

У своїй позовній заяві просила суд надати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у її супроводі або у супроводі уповноважених нею осіб до тимчасово окупованої території АР Крим до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 -16 років без дозволу та супроводу батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Свою позовну заяву обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народилась дитина - ОСОБА_4 . Позивачка разом з сином проживають в Миколаївській області, а відповідач на тимчасово окупованій території АР Крим.

Позивачка, в інтересах дитини має намір систематично виїзжати в АР Крим, для забезпечення спілкування батька і дитини, а також для спілкування дитини з родичами по батьківській лінії. Але через те, що відповідач відмовляється приїжджати на підконтрольну Україні територію для спілкування з дитиною та для оформлення нотаріально посвідченної згоди на поїздки з дитиною в АР Крим, остання змушена звернутись до суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва визначено для розгляду вказаної позовної заяви.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2021 року матеріали цивільної справи було передано на розгляд судді Фроловій І.В.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2021 року позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2021 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, оскільки згідно з відомостями, що містяться на офіційному сайті УДППЗ «Укрпошта» з 27 березня 2014 року поштові відправлення, які направлені з материкової частини України, не приймаються поштою АР Крим та м.Севастополя та повертаються у зворотному напрямку, можливість пересилання поштових відправлень до півострова Крим відсутня.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).

За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням сторін, третіх осіб й згідно поданих ними заяв.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив.

За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої Виконавчим комітетом-6 Доманівської селищної ради Миколаївської області від 11 березня 2021 року за №131 вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрвоаний за адресою АДРЕСА_1 з 14.12.2009 р. по теперішній час.

Як вбачається з наданої копії паспорта Відповідача - ОСОБА_3 , останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Як на підставу для задоволення позову ОСОБА_2 зазначала, що рішення суду про надання дозволу її сину на перетин лінії розмежування з тимчасово окупованою територію у супроводі матері без згоди і супроводу батька у будь-який час до досягнення сином 16 років необхідно для того, щоб забезпечити спілкування дитини з родичами по батьківській лінії.

Статтею 141 СК України встановлено рівність прав та обов`язків батьків у здійсненні батьківських прав.

Згідно із ч.ч. 1 і 3 ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Згідно з ч. 1 ст. 154 СК України, батьки мають право на самозахист своєї дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та порядок розв`язання спорів у цій сфері визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Ч. 2 ст. 3 зазначеного Закону визначає, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Згідно з Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 (пункт 4), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків можливий на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. № 367 «Про затвердження Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї» затверджено Порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Так, пунктом 3 зазначеного Порядку визначено, що в`їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред`явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (ЗП України, 1995 р., № 4, ст. 92; 2010 р., № 65, ст. 2239).

Виїзд з тимчасово окупованої території України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред`явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини у супроводі одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників чи в супроводі інших осіб, уповноважених одним із батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників.

Виходячи із встановлених фактів, саме позивач, як матір дитини, має переважне право перед іншими особами на особисте виховання і на самозахист своєї дитини. Крім того, її вимоги зводяться на отримання дозволу на виїзд не за межі України, а переміщення в межах території України за місцем проживання батька дитини, лише території, яка тимчасово неконтрольована владою. Діючими Законами України такі обмеження на пересування громадян України в межах території України не передбачені.

Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з наведеного, беручи до уваги вимоги чинного законодавства та враховуючи ту обставину, що позивачем у ході розгляду справи доведено обставини, на які вона посилалась, даний позов слід задовольнити.

На підставі вищевикладеного, а також ст. ст. 141, 151, 154 СК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, Порядком в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. № 367, керуючись ст. ст. 3, 5, 13, 81, 141, 211, 223, 258-259, 268, 272-273, 354-355, 430 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд з дитиною до тимчасово окупованої території АР Крим без згоди батька - задовольнити повністю.

Надати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у її супроводі або у супроводі уповноважених нею осіб до тимчасово окупованої території АР Крим до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 -16 років без дозволу та супроводу батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , остання відома адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий.

Суддя: