У Х В А Л А

21 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 755/3483/21

провадження № 61-19648ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Усика Г.І., Яремка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів.

Позов обгрунтований тим, що з 05 грудня 2009 року до 11 січня 2021 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у них народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 не цікавиться життям дочки, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не надає матеріальної допомоги, тому позивач звернулась до суду з цим позовом.

Дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 6 840,00 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 01 листопада 2021 року, позов задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 2 500,00 грн щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 22 лютого 2021 року до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, зазначивши, що у визначенні розміру аліментів, встановлення обсягу грошових коштів, за наявності яких дитина матиме змогу на рівень життя для забезпечення її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку, а також з врахуванням змоги батька сплачувати грошові кошти, мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, що становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 2 500,00 грн, з подальшою індексацією відповідно до закону, і до досягнення дитиною повноліття, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та відповідатиме принципам розумності та справедливості.

У грудні 2021 року ОСОБА_1 поштовим зв`язком направила до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 листопада 2021 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Предметом позову у цій справі є стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки, а тому відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України справа є малозначною.

У касаційній скарзі заявниця посилається на те, що подана нею касаційна скарга має виняткове значення, фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, суди не дослідили усіх доказів у справі.

Проте таке посилання є формальним та не дає підстав для висновку про те, що справа має виняткове значення для заявника, який подає касаційну скаргу.

Незгода заявника з оскаржуваним судовим рішенням в цілому, за відсутності інших обставин, не може розглядатися як обставина, що впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з оцінкою судами попередніх інстанцій зібраних у справі доказів.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судового рішення у цій справі у касаційному порядку.

Підстави, передбачені статтею 411 ЦПК України, для скасування судового рішення, що оскаржується, у касаційній скарзі не зазначені.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявницею рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року та постанова Київського апеляційного суду від 01 листопада 2021 року ухвалені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

Г. І. Усик

В. В. Яремко