ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну способу та розміру стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2019 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про зміну способу та розміру стягнення аліментів.

Позовні вимоги ОСОБА_4 мотивовані тим, що сторони мають неповнолітню дитину: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2016 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дитини у розмірі 1000 грн., проте в зв`язку з тим, що вказана сума на даний час замала для утримання дитини та не забезпечує дитину навіть необхідним, а також те, що законодавством змінено розмір необхідного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку позивачка просила змінити розмір аліментів, стягуваних за рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2016 року із відповідача на її користь, на утримання дитини: ОСОБА_5 , збільшивши їх розмір до 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 14 червня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2021 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі та змінено розмір аліментів, стягуваних за рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2016 року, а саме, збільшено їх розмір до 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 14 червня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 , суд першої інстанції виходив з того, що з часу ухвалення Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська рішення від 01 липня 2016 року про стягнення аліментів на дитину змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, а тому вимоги є законними та обґрунтованими.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив змінити рішення, та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від середньої заробітної плати по Україні щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що апелянт з власної ініціативи у травні 2018 року оформив на своє ім`я банківську картку, на яку додатково до призначених судом аліментів щомісячно перераховував кошти, та якими фактично користувалася дитина. Крім того, апелянт вказує, що при стягненні з нього аліментів у розмірі 1/4 від усіх його доходів, призведе до тяжкого фінансового становища та унеможливить утримання сім`ї, забезпечення необхідними побутовими потребами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2021 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1ст. 181 СК України).

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Так, матеріалами справи встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1000 грн..

Встановлено, що дитина проживає разом із позивачкою.

В позовній заяві позивачка вказує, що підставою для звернення з цим позовом стало збільшення розміру прожиткового мінімуму та погіршення матеріального стану, в зв`язку з чим визначений судом розмір аліментів не дозволяє забезпечити матеріально дитину всім необхідним.

Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, який набрав чинності 08 липня 2017 року, до ч. 2 ст. 182 СК України внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із низ та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З часу ухвалення Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська рішення від 01 липня 2016 року про стягнення аліментів на дитину змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Встановивши вказані обставини справи, врахувавши рівність сторін щодо обов`язку утримувати дитину, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 ..

Доводи апелянта в скарзі про те, що апелянт з власної ініціативи у травні 2018 року оформив на своє ім`я банківську картку, на яку додатково до призначених судом аліментів щомісячно перераховував кошти, та якими фактично користувалася дитина, а також те, що при стягненні з нього аліментів у розмірі 1/4 від усіх його доходів, призведе до тяжкого фінансового становища та унеможливить утримання сім`ї, забезпечення необхідними побутовими потребами, - колегія суддів вважає необґрунтованими, безпідставними, та такими, що не впливають на законність рішення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Належними та допустимими доказами відповідач не підтвердив неможливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, а тому підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про задоволення позовних.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко