Проваження № 22-ц/824/2928/2021 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 лютого 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря Малашевського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м.Києва від 11 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувсядо суду із зазначеним позовом,який мотивувала тим, що між нею та відповідачем ОСОБА_2 24 жовтня 2009 року було укладено шлюб, який зареєстрований відділом РАЦС Гагарінського районного управління юстиції у м.Севастополі АРК, актовий запис № 847. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне сімейне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння і поваги між ними, різні погляди на життя та сім`ю. Шлюбні відносини сторін припинені з лютого 2015 року, а 22 жовтня 2015 року шлюб між ними було розірвано рішенням суду окупаційної влади за законами Російської Федерації.

Вказувала, що 27 січня 2018 року вона уклала шлюб із ОСОБА_4 , від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 . Однак даний шлюб укладений за законами окупаційної влади і не визнається на території України, а тому вона має намір укласти шлюб і зареєструвати народження дитини згідно закону. У зв`язку з наведеним просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 24 жовтня 2009 року та зареєстрований відділом РАЦС Гагарінського районного управління юстиції у м.Севастополі АРК, актовий запис № 847.

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 11 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким її позов задоволити в повному обсязі, посилаючись на його незаконність і необгрунтованість, неправильне застосування судом норм матеріального права. Скарга мотивована хибністю висновків суду про неможливість розірвання шлюбу з огляду на те, що шлюб між сторонами уже розірвано на тимчасово окупованій території АРК. Суд не врахував, що сторони є громадянами України і не з власної волі опинилися в обставинах, пов`язаних із тимчасовою окупацією АРК, а документи окупаційної влади не мають правового значення, оскільки не визнаються на

- 2 -

території України.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Ромаданова Т.В. належним чином повідомлені про час розгляду справи, що стверджується підтвердженням про направлення на електронну адресу адвоката судової повістки згідно ч.6 ст.128 ЦПК України, до суду не з`явилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 має зареєстроване місце проживання у м.Севастополі АРК, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, де послуги поштового зв`язку не надаються. Відповідач не повідомив суд про наявність у нього іншого зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання чи місця перебування, в тому числі не надала довідку внутрішньо переміщеної особи із зареєстрованим місцем проживання.

За таких обставин, відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України, ст.121 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» суд здійснив виклик відповідача через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати розгляду і з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 жовтня 2009 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано у Відділі реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції у м.Севастополі Автономної Республіки Крим, актовий запис № 847.

Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_1 , виданого відділом запису актів громадянського стану Гагаринського району м.Севастополя Управління ЗАГС м.Севастополя Російської Федерації, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано 22 жовтня 2015 року.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 , 27 січня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7 уклали шлюб, зареєстрований відділом запису актів громадянського стану Гагаринського району м.Севастополя Управління ЗАГС м.Севастополя Російської Федерації.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2

- 3 -

народився ОСОБА_5 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що сторони скористались своїм правом на розірвання шлюбу на тимчасово окупованій території України у м.Севастополі АРК, шлюб між ними вже розірвано та видано відповідне свідоцтво про розірвання шлюбу. При цьому суд не врахував приписи ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», оскільки ОСОБА_1 скористалась своїм правом на реєстрацію шлюбу як громадянка Російської Федерації.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, які зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Судом незаперечно встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, що стверджується копією паспорта громадянина України, виданого позивачці 30 липня 2019 року, а також довідкою про внесення відомостей про позивачку до Єдиного державного демографічного реєстру № від 28 серпня 2019 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»тимчасово окупованою територією визначається, зокрема, сухопутна територія Автономної Республіки Крим.

Згідно ст.9 цього Закону України державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, а будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

До таких актів відноситься і свідоцтво про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 серія НОМЕР_1 від 22 жовтня 2015 року, оскільки воно видане органом Російської Федерації на тимчасово окупованій території, на якій органи державної влади, посадові та службові особи України не здійснюють свої повноваження, а відтак є недійсним і не створює правових наслідків, тобто є нікчемним.

Схожі за змістом висновки щодо недійсності актів та документів органів РФ у АР Крим, викладені у постановах Верховного Суду від 19 серпня 2020 року у справі №428/12639/17 та від 28 серпня 2020 року у справі № 185/2052/19.

Відповідно посилання суду на те, що шлюб між сторонами вже розірвано за законами РФ є помилковими та суперечать закону.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норми матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не грунтується на матеріалах справи і вимогах закону і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи спір в межах заявлених вимог, колегія суддів вважає, що позов про

- 4 -

розірвання шлюбу підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом незаперечно встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам подружжя.

При цьому суд виходить з того, що сім`я сторін розпалася, шлюбні відносини між ними припинено ще у 2015 році.

На даний час позивачка має іншу сім`ю, в якій народила дитину, а відтак наявні передбачені законом підстави для розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Рішення Подільського районного суду м.Києва від 11 вересня 2020 року скасувати і ухвалити нове.

Позов задоволити. Розірвати шлюб, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 24 жовтня 2009 року відділом РАЦС Гагарінського районного управління юстиції у м.Севастополі автономної республіки Крим, актовий запис № 847.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: