Житомирський апеляційний суд
Категорія 84 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Микитюк О.Ю., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Дяченко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №296/11192/20 за заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 04 січня 2021 року, яка постановлена суддею Драчем Ю.І. в м. Житомирі

встановив:

У грудні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. № 3954 від 22.09.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 0503/0408/45-008 від 22.04.2008 у сумі 198608,41 доларів США та 1500,00 грн.

Позивачем разом із позовом подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за вказаним виконавчим написом. В обґрунтування зазначено, що на підставі оскаржуваного виконавчого напису 10 грудня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В. відкрито виконавче провадження № 3887493 на виконання виконавчого напису. При цьому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача у разі задоволення позову.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 04 січня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову

Позивач ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Давиденко В.В., подала апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної зазначено, що позивач є боржником за виконавчим написом щодо стягнення з неї на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості по кредитному договору в сумі 198608,41 доларів СШАта оспорює зазначений виконавчий напис в судовому порядку. Скаржник зазначає, що обраний вид забезпечення позову є співмірним, адекватним та ефективним із заявленими позовними вимогами, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може призвести до незаконного стягнення коштів з позивача. Крім того, суд неправильно надав оцінку підставам заяви позивача, оскільки позов є немайнового характеру, а судове рішення про задоволення позову не вимагатиме його примусового виконання.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін. При цьому зазначає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, оскільки суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування заходів забезпечення позову.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з`явилися, з невідомих суду причин. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, відмовляючи в задоволенні поданої заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Проте, заявником не наведено достатніх підстав та не додано жодних доказів, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, а саме по собі звернення позивача до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Проте такий висновок суду є помилковим виходячи з наступного.

Відповідно до пунктів 2, 6 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії та зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із виділених матеріалів справи, позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. № 3954 від 22.09.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 0503/0408/45-008 від 22.04.2008 у сумі 198608,41 доларів США та 1500,00 грн. На підставі оскаржуваного виконавчого напису 10 грудня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В. відкрито виконавче провадження № 3887493 на виконання виконавчого напису.

Тобто предметом спору між сторонами у даній справі є дотримання чи порушення приватним нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису і як наслідок визнання його таким, що не підлягає виконанню. Суди в таких спорах встановлюють чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Суд першої інстанції, відмовляючи у забезпеченні позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом не звернув уваги, що між сторонами дійсно виник спір і між заходом забезпечення позову та предметом позову існує безпосередній зв`язок, а тому дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, оскільки невжиття таких заходів може призвести до утруднення повернення сторін спору у попередній стан.

Крім того, у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18 колегія суддів дійшла висновку, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, яким звернено стягнення на майно, та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Крім цього, у даному разі ОСОБА_1 звернулася до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку судом першої інстанції не мала взагалі застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а мала застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за її позовом без нових звернень до суду.

Враховуючи, що 10 грудня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором у сумі 198608,41 доларів США та 1500,00 грн, а позивач оскаржила такий виконавчий напис в судовому порядку шляхом подання позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, через те, що вважає, що такий виконавчий напис здійснено з порушенням норм чинного законодавства, - існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких вона звернулася до суду.

За наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, а тому оскаржувану ухвалу належить скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 та забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису з вищевказаних підстав.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 04 січня 2021 року скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. № 3954 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 0503/0408/45-008 від 22.04.2008 у сумі 198608,41 доларів США та 1500,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді