КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.,

за участю секретаря судового засідання Пальчика О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Панчука Юрія Валентиновича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2021 року про забезпечення позову у складі судді Машкевич К.В.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коткова Ольга Анатоліївна про розірвання договору купівлі-продажу квартири, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус КМНО Коткова О.А. про розірвання договору купівлі-продажу квартири.

Одночасно з позовом було подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просила накласти арешт на 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті.

Заява обґрунтована, тим що наразі спірна частина квартири є власністю відповідача, але остання на момент укладення договору не провела з нею розрахунок, а приватний нотаріус Київського нотаріального округу Коткова О.А. не перевірила інформацію про відсутність розрахунків.

Крім того, у разі незастосування заходів забезпечення позову може бути нанесена шкода інтересам третіх осіб (покупців), оскільки у разі розірвання договору купівлі-продажу 1/2 частини квартири, на підставі якого відповідачу належить спірна частина квартира, усі подальші угоди, за якими вона буде відчужена будуть визнані недійсними і покупцям необхідно буде докласти значних зусиль для повернення коштів, сплачених за спірну квартиру.

Враховуючи зазначене, позивач вважає, що відповідач, як власник 1/2 частини квартири, може провести її відчуження, що значно ускладнить виконання можливого рішення суду, а тому просить її заяву задовольнити.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2021 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі адвокат Панчук Ю.В. в інтересах ОСОБА_1 вважає ухвалу суду необґрунтованою, постановленою з неправильним встановленням обставин, які мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, просить її скасувати з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги, вказано, що висновок Голосіївського районного суду м. Києва про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову є передчасним та таким, що фактично вирішив спір по суті.

Окрім цього, із заяви про забезпечення позову вбачається, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у разі невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду відповідачем з огляду на категорію спору та характер заявлених позовних вимог.

Також, при накладенні арешту на спірну квартиру не враховано, що такий захід забезпечення позову шкодить інтересам дитини ОСОБА_1 , а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю.

Крім того суд не звернув увагу на те, що з моменту підписання договору між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 пройшло майже два з половиною роки та згідно п.2.2 договору Ѕ частини квартири у якому сторони своїми підписами підтвердили факт повного розрахунку за цим договором та відсутність у Продавця до Покупця будь-яких претензій фінансового характеру, що стосувалися питань розрахунку.

Відзиву на апеляційну на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідач та третя особа, в судове засідання не з`явилися про час і місце розгляду справи судом повідомлялися у встановленому законом порядку.

Вислухавши пояснення адвоката Панчука Ю.В. в інтересах ОСОБА_1 , який просив апеляційну скаргу задовольнити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне зазначити наступне

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з її доведеності.

Колегія суддів в повній мірі не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Так, у своїй заяві позивач просила накласти арешт на 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності відповідачу.

Убачається, що звертаючись у суд з даним позовом, ОСОБА_2 просила про розірвання договору купівлі-продажу Ѕ частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який укладений між позивачем та відповідачем 25 квітня 2019 року та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котковою О.А.

В обґрунтування заяви зазначено, що спірна частина квартири є власністю відповідача, але остання на момент укладення договору не провела з нею розрахунок, а приватний нотаріус Київського нотаріального округу Коткова О.А. не перевірила інформацію про відсутність розрахунків.

Посилаючись на те, що у разі розірвання договору купівлі-продажу 1/2 частини квартири, на підставі якого відповідачу належить спірна частина квартира, усі подальші угоди, за якими вона буде відчужена будуть визнані недійсними і покупцям необхідно буде докласти значних зусиль для повернення коштів, сплачених за спірну квартиру.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст. 150 ЦПК України).

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Враховуючи викладене, заходи забезпечення позову застосовуються судом у випадку наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності.

Убачається, що судом зроблено вірні висновки про наявність підстав щодо задоволення заяви позивача.

Разом з тим, в резолютивній частині суд першої інстанції зробив неправильний висновок про накладення арешту на всю квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , оскільки позивач просила накласти арешт на 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності відповідачу.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне на підставі п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України змінити ухвалу суду першої інстанції, виклавши мотивувальну частину у редакції даної постанови. В іншій частині ухвалу суду слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Панчука Юрія Валентиновича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити часткового.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2021 року змінити та накласти арешт 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

У решті ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 21 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач:

Судді: