Справа № 536/1282/13-ц
Провадження № 6/536/56/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Марченко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс»» 22 липня 2021 року звернулося до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу на примусове виконання посилаючись, що рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 листопада 2013 року, яке набрало законної сили, задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 005-16040-210208 від 21 лютого 2008 року в сумі 8 404 грн. 13 коп. та судових витрат в сумі 445 грн. 40 коп.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31.05.2021 по вказаній справі замінено сторону виконавчого провадження - стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12.11.2013 з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс».

Зазначають, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень з відкритим доступом на сайті: asvpweb.minjust.gov.ua відсутні відомості про відкриті виконавчі провадження щодо боржника ОСОБА_1 , що підтверджує факт їх відсутності на виконанні у будь-якому відділі державної виконавчої служби чи приватного виконавця.

Зазначають, що Постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 року N 150 "Про віднесення ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року N 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК", згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК". Відповідно до постанови Правління НБУ від 02.10.2015 року N 664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 року N 181 "Про початок процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку" та розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Дельта Банк". АТ "Дельта Банк", як первісний стягувач, виконавчий документ не отримував та не передав до ТОВ "ФК "Паріс" для звернення його до виконання, що позбавляло стягувача на право звернення судового рішення до виконання.

12.07.2021 товариством отримано оригінал виконавчого листа у вказаній справі, дата видачі якого 29.06.2021, строк пред`явлення до виконання до 23.11.2016, що теж свідчить про те, що первісний стягувач не звертався до суду з заявою про видачу виконавчого листа та відповідно, не звертався до його примусового виконання.

Оскільки рішення суду до теперішнього часу не виконане і попередній стягувач протягом строку пред`явлення виконавчого листа до виконання з об`єктивних причин не вживав дій для пред`явлення цього листа до виконання, просили поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» в судове засідання свого представника не направили, надали заяву, де просили розглянути справу у їх відсутність.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом публікації оголошення на вебсайті Кременчуцького районного суду Полтавської області на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, з заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався, причини неявки не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Установлено, що рішенням Кременчуцького районного суду від 12 листопада 2013 року задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 005-16040-210208 від 21 лютого 2008 року в сумі 8 404 грн. 13 коп. та судових витрат в сумі 445 грн. 40 коп.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31.05.2021 року у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором замінено сторону виконавчого провадження - стягувача у виконавчому провадженні з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс».

29.09.2021 року за заявою стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» видано виконавчий лист по справі, в якому зазначено строк пред`явлення його до виконання до 23.11.2016 року.

Відповідно до частини 1 статті 433 Цивільного процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

У своїй постанові від 21 серпня 2019 року в справі №2-836/11 Верховний Суд зазначив, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 1 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Положеннями статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII, який набрав чинності 05 жовтня 2016 року передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Відповідно до пункту 5 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У частині 1 статті 58 Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів. Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року №3-рп/2001).

Аналізуючи наведені положення Основного Закону та рішення Конституційного Суду України, суд дійшов висновку, що дія Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII не поширюється на правовідносини, які закінчились до набрання ним чинності. Цей законодавчий акт не відновлює дію виконавчих документів, строк пред`явлення яких до виконання сплив до набрання ним чинності.

Отже, положення пункту 5 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII не розповсюджують свою дію на виконавчі документи, строк виконання за якими сплив на час набрання чинності зазначеним законодавчим актом.

На момент, коли повинен був бути виданий виконавчий лист у вказаній справі діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV, у частині 1 статті 22 якого було передбачено, що виконавчий документ може бути пред`явлено до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 22 цього Закону строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Таким чином, рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 листопада 2013 року набрало законної сили 23 листопада 2013 року, виконавчий лист, виданий на його виконання міг бути пред`явлений у строк до 23 листопада 2016 року.

Отже, строк пред`явлення виконавчого листа, виданого на виконання вказаного рішення суду пропущено.

Належних та допустимих доказів наявності об`єктивних та непереборних для стягувача обставин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, заявником надано не було та в судовому засіданні їх не встановлено, відтак, стягувач не виявив належної зацікавленості у реалізації своїх прав щодо примусового виконання рішення суду.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа документу є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях виконання судового рішення), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення юридично значимих дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними та допустимими засобами доказування.

Отже, поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист для примусового виконання.

Поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

ТОВ "ФК Паріс" не надало жодного доказу на підтвердження того, що попередній стягувач через об`єктивні, непереборні, істотні труднощі не зміг отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист для примусового виконання.

Крім того, суд звертає увагу на те, що на момент придбання права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 21 лютого 2008 року строк пред`явлення виконавчого листа, виданого на виконання рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 листопада 2013 року сплинув. Цю обставину ТОВ "ФК Паріс", діючи сумлінно і з належною обачністю, міг з`ясувати перед укладенням договору про відступлення права вимоги.

З огляду на викладене, підстави для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання відсутні.

Керуючись статтями 431, 433, підпунктом 17.4 частини 1 пункту 17 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу на примусове виконання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

СуддяС. М. Клименко