Провадження № 8/643/5/21
УХВАЛА

12.02.2021 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бабельник І.В.,

боржника: ОСОБА_1 ,

представника боржника: ОСОБА_2 ,

представника стягувача: Рудницької А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду

заяву ОСОБА_1

про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Московського

районного суду м. Харкова від 26.11.2020 у справі № 643/17724/20,

за заявою ОСОБА_3

до ОСОБА_1

про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

26.11.2020 року Московським районним судом м. Харкова видано судовий наказ у справі № 643/17724/20, про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ) аліментів на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину починаючи з 16.11.2020 року і до досягнення дітьми повноліття, а також 210 (двісті десять) гривень 20 копійок судового збору в дохід держави.

31.12.2020 року до Московського районного суду м. Харкова надійшла заява від ОСОБА_1 про перегляд вищевказаного судового наказу за нововиявленими обставинами, в якій він просить:

- скасувати за нововиявленими обставинами судовий наказ, постановлений Московським районним судом м. Харкова від 26.11.2020 року про видачу судового наказу про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та доньки ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_6 за нововиявленими обставинами.

Обґрунтовуючи подану заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами заявник вказує на те, що ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 вже декілька років не працює, а починаючи з початку 2019 року з невідомих причин стала поводитися дуже дивно, почала зникати з дому на декілька ночей, а то і тижнів, зовсім не приймає участі у вихованні дітей, їх медичному забезпеченню та утриманні. В зв`язку з тим, що вона почала витрачати на себе кошти, які їх родина витрачала на дітей та на сплату комунальних послуг, він був вимушений звернутися до Московського районного суду м. Харкова із заявою про видачу судового наказу про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 . Проте, ухвалою Московського районного суду м. Харкова 02.12.2020 у справі № 643/18431/20 відмовлено у видачі судового наказу на підставі того, що з доводів заяви про видачу судового наказу та матеріалів справи суд дійшов висновку щодо наявності спору про право, оскільки обидва батьки та діти зареєстровані разом за однією адресою та суд в межах розгляду заяви про видачу судового наказу позбавлений можливості встановити наявність саме у нього права на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу та відповідно, ухилення ОСОБА_3 , яка також проживає разом з дітьми, від виконання обов`язків щодо утримання останніх.

Крім того, боржник вказує на те, що стягувач вже двічі зверталася до суду із заявами про видачу судового наказу, і ухвалами Московського районного суду м. Харкова від 28.08.2020 у справі № 643/13022/20 та від 04.11.2020 у справі № 643/16540/20 їй було відмовлено у видачі судового наказу з підстав, що унеможливлюють повторне звернення з такою заявою.

Також боржник зазначає, що проживаючи разом зі своїми дітьми та колишньою дружиною (стягувачем) він приймає активну участь у їх щоденному утриманні та матеріальному забезпеченні.

Вищевказані обставини заявник розцінює як нововиявлені в розумінні положень статті 423 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки під час розгляду заяви про видачу судового наказу, враховуючи особливий порядок розгляду таких заяв, вказані обставини не були предметом дослідження, ним не надавалася оцінка, тоді як вони впливають на висновки суду під час винесення судового наказу.

У судовому засіданні 18.01.2021 року за клопотанням представника стягувача було оголошено перерву до 09.02.2021 року для надання можливості стягувачу подати пояснення щодо поданої боржником заяви про видачу судового наказу із викладенням всіх аргументів та заперечень.

28.01.2021 року до Московського районного суду м. Харкова боржником було подано клопотання про витребування додаткових доказів у справі, а саме витребувати у Державної прикордонної служби відповіді, чи виїжджала ОСОБА_3 за межі України з 01.01.2019 року по 28.12.2020 року, і якщо виїжджала, то коли, до якої країни і на який термін. Також боржник просив суд витребувати у стягувача оригінал трудової книжки.

01.02.2021 року до Московського районного суду м. Харкова стягувачем були подані заперечення щодо поданої заяви, відповідно до змісту яких стягувач проти задоволення заяви боржника заперечує, оскільки сам по собі факт проживання батька та матері разом з дітьми не доводить факт виконання батьком обов`язку з матеріального забезпечення дітей, будь-яких доказів на підтвердження цього боржником не надано. В свою чергу, стягувач надає докази на підтвердження того, що саме вона утримує дітей, Також стягував зазначає, що боржником не було надано жодних доказів на підтвердження наявності ново виявлених обставин.

05.02.2021 року на адресу Московського районного суду м. Харкова боржником було надано відповідь на заперечення стягувача, відповідно до змісту яких боржник стверджує, що саме він утримує малолітніх дітей, тоді як стягувач жодної участі в цьому не приймає. Крім того, боржник вважає, що надані стягувачем докази жодним чином не підтверджують її участь в утриманні дітей.

У судовому засіданні 09.02.2021 року судом розглянуто клопотання боржника про витребування додаткових доказів у справі та вирішено відмовити в його задоволенні, оскільки воно подано з порушенням приписів статті 84 Цивільного процесуального кодексу України.

09.02.2021 року у судовому засіданні оголошено перерву до 12.02.2021 року.

У судовому засіданні боржник та його представник просили подану заяву задовольнити з підстав, викладених у заяві, та скасувати судовий наказ від 26.11.2020 у справі № 643/17724/20.

Представник стягувача у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечив у зв`язку з тим, що боржником не доведено наявність ново виявлених обставин, які б могли бути підставою для скасування судового наказу.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення учасників процесу та дослідивши подані докази, суд вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими Цивільним процесуальним кодексом України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження (частина 2 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 3 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до статті 160 Цивільного процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Отже, наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного судочинства, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав особи шляхом видачі судового наказу, який одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом.

Основною умовою вирішення справи в порядку цієї судової процедури є наявність безспірної вимоги заявника, що підтверджується належно оформленими письмовими документами. Даний вид провадження свідчить не про відсутність спірних правовідносин між сторонами, а про те, що в силу очевидності права вимоги заявника виключається спір щодо наявності самого права. У такому випадку немає потреби порушувати процесуально складне й тривале позовне провадження - достатньо короткого та спрощеного наказного провадження, що відповідає інтересам як заявника (кредитора), так і суду.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 161 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано, крім іншого, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника (ч. 1 ст. 167 Цивільного процесуального кодексу України).

Частиною 5 ст. 183 Сімейного кодексу України також передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно з частиною третьою статті 167 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

Відповідно до частини першої статті 170 Цивільного процесуального кодексу України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Частиною 8 статті 170 Цивільного процесуального кодексу України передбачено можливість перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу, у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Отже, чинним законодавством передбачено лише такий спосіб захисту для боржника та лише такий спосіб перегляду виданого наказу про стягнення аліментів.

Справи чи окремі процесуальні питання, які розглядаються в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) або без виклику сторін, мають своє обмеження щодо реалізації права бути вислуханим, від чого залежить забезпечення права бути почутим (Рішення ЄСПЛ у справі "Сase of Fomin v. Moldova" від 11 жовтня 2011 року, п. 22-34).

Ефективність розгляду справи досягається тоді, коли сторони мають право надати суду ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому, такі аргументи мають бути "почуті", тобто ретельно розглянуті судом, що знаходить своє відображення у судовому рішенні, яке й буде свідчити про справедливість здійсненої судової процедури. Право бути вислуханим, як відзначив Європейський Суд у рішенні у справі "Fomin v. Moldova" у п. 31, не тільки включає можливість робити подання суду, але й обумовлює наявність обов`язку суду відобразити у рішенні причини, тобто, вказати, чому відповідні аргументи були прийняті або відхилені.

Обмеження права бути вислуханим збалансоване законодавством можливістю перегляду відповідного рішення судом, який це рішення ухвалив. Це стосується і можливості скасування судового наказу (ст. 170 Цивільного процесуального кодексу України).

Враховуючи, що судовий наказ про стягнення аліментів був виданий у відсутність відповідача, без врахування його позиції та аргументів, без надання можливості подати суду докази на підтвердження своїх заперечень, суд дійшов висновку, що під час перегляду зазначеного наказу за нововиявленими обставинами, з метою дотримання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме права бути вислуханим судом, мають бути враховані усі доводи і аргументи боржника, навіть якщо вони за своєю суттю не є нововиявленими, однак, мають суттєве значення для справи, оскільки боржник позбавлений права оскаржити вказаний наказ у будь-який інший спосіб.

Відповідно до частини 1 статті 423 Цивільного процесуального кодексу України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

При цьому, згідно із пунктом 1 частини 2 статті 423 Цивільного процесуального кодексу України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (частина четверта стаття 423 ЦПК України).

Як роз`яснено в пунктах 2, 3, 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», такому перегляду підлягають рішення суду першої інстанції (у тому числі заочне або додаткове рішення), ухвалене за будь-яким видом судового провадження, що набрало законної сили, а також рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції, якими рішення було змінено або ухвалено нове рішення.

Ухвалами, якими закінчено розгляд справи, є: ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі чи залишення заяви без розгляду; відмову у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду; скасування рішення третейського суду; видачу виконавчого листа та відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду; ухвали суду апеляційної чи касаційної інстанції про скасування судового рішення із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду.

У зв`язку з нововиявленими обставинами може бути переглянуто чи змінено судовий наказ, який набрав законної сили.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга стаття 423 ЦПК України). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу скаржник, посилаючись на приписи частини 5 статті 183 Сімейного кодексу України, вказував, що діти проживають разом з нею та знаходяться на її повному утриманні.

Боржник, у свою чергу, вказані факти категорично заперечує та зазначає, що стягувач вже декілька років не працює, а починаючи з початку 2019 року з невідомих причин почала зникати з дому на декілька ночей, а то й тижнів, зовсім не приймає участі у вихованні дітей, їх медичному забезпеченні та утриманні. Оскільки стягувач почала витрачати на себе кошти, які родина витрачала на дітей та сплату комунальних послуг, боржник 25.11.2020 року звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення зі стягувача аліментів на утриманні дітей, проте ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22.12.2020 у справі № 643/18431/20 у видачі судового наказу боржнику відмовлено на підставі п. п. 1, 8 ч. 1 ст. 165 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Заперечуючи проти заяви боржника про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, стягувач наполягає на тому, що лише вона приймає активну участь в житті дітей та мешкає з ними. Проте, як працююча людина, стягувач іноді має короткі відрядження та відпустки, під час яких старший шістнадцятирічний син, який навчається у вищому навчальному закладі залишається вдома сам, а молодша чотирнадцятирічна донька подорожує разом з нею. У разі необхідності мати стягувача здійснює догляд за дітьми і надає допомогу.

Таким чином, наявність між сторонами спору щодо права на стягнення аліментів на утримання дітей, про що також свідчить звернення боржника до суду із заявою про стягнення аліментів на утримання дітей зі стягувача, унеможливлює видачу судового наказу на підставі пункту 4 частини 1 статті 161 Цивільного процесуального кодексу України з огляду на те, що відсутня безспірність вимог заявника, обидва батьки та діти зареєстровані за однією адресою, а вирішуючи правовідносини в порядку наказного провадження та переглядаючи за нововиявленими обставинами судовий наказ, суд не має права вирішувати в своєму рішенні фактичний спір між батьками дітей та встановлювати факти, хто ж з них фактично утримує дітей, оскільки наказне провадження передбачає безспірність вимог.

Факт наявності спору між сторонами щодо права на стягнення аліментів на утримання дітей існував на момент видачі судом наказу, а вказані обставини є істотними для вирішення питання про видачу судового наказу і не були відомі на час розгляду судом заяви ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Згідно зі ст. ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права та пропорційності, які передбачають, що норми Цивільного процесуального кодексу України застосовуються судом відповідно до легітимної мети, з якою вони були прийняті законодавцем та пропорційно між застосованими засобами та поставленою метою.

Частина 3 статті 171 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 429 Цивільного процесуального кодексу України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. У разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд: 1) ухвалює рішення - якщо переглядалося рішення суду; 2) постановляє ухвалу - якщо переглядалася ухвала суду; 3) приймає постанову - якщо переглядалася постанова.

У випадках, передбачених цим Кодексом, судовий розгляд закінчується постановленням ухвали чи видачею судового наказу (частина 5 статті 258 Цивільного процесуального кодексу України).

За таких обставин, суд вважає за необхідне постановити ухвалу про скасування судового наказу від 26.11.2020 у справі № 643/17724/20 та відмовити ОСОБА_3 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Керуючись ст. ст. 161, 165, 170, 423, 429 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про перегляд судового наказу Московського районного суду м. Харкова від 26.11.2020 № 643/17724/20 про стягнення аліментів за нововиявленими обставинами задовольнити.

2. Скасувати судовий наказ № 643/17724/20, виданий 26.11.2020 року Московським районним судом м. Харкова за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ) аліментів на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину починаючи з 16.11.2020 року і до досягнення дітьми повноліття, а також 210 (двісті десять) гривень 20 копійок судового збору в дохід держави.

3. У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей відмовити.

4. Роз`яснити ОСОБА_3 , що заявлені вимоги можуть бути розглянуті в порядку позовного провадження з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

5. Відповідно до статті 261 Цивільного процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня підписання її повного тексту шляхом подання у відповідності до п. 15.5. ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Цивільного процесуального кодексу України апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду або через Московський районний суд м. Харкова.

Повний текст ухвали складено 26.02.2021 року.

Суддя Н.В. Новіченко