Провадження № 2/638/5077/21
РІШЕННЯ

Іменем України

22 грудня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Латки І.П.,

за участю секретаря судового засідання Котельнікової А.Р.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, яка обґрунтована тим, що на підставі укладеного з власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , договору позивач орендував житлове приміщення. 13 березня 2021 року приблизно о 16:00 год в АДРЕСА_1 , відповідач без жодних на те причин, без сварок і попереджень, шляхом зміни замка та встановлення сигналізації, перешкодив позивачу повернутися у житло - дім, частину якого він орендував.

Позивач в порядку ст. 214 КПК України подав заяву про скоєння кримінальних правопорушень на ім`я начальника Шевченківського ВП ГУНП України в Харківській області, однак органами поліції дій щодо повернення належного позивачу майна не вчинено.

Відповідачем не було вжито жодного заходу щодо повернення позивачу його речей, які залишилися в будинку за вказаною адресою. Повна сума збитку за цим позовом складає 25665 грн.

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 на мою користь матеріальну шкоду в сумі 25665 гривень та судові витрати у розмірі 10000 грн.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд розглядає на підставі наявних матеріалів, що відповідає положенням ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України.

Позивач в судовому засідання позовну заяву підтримав, просив задовольнити позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 травня 2020 року між ОСОБА_4 з однієї сторона та ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , з іншої, у простій письмовій формі було укладено договір оренди будинку (житлового приміщення), за умовами якого орендарі прийняли у безоплатне користування строком на 1 рік житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 59 кв.м.

13 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського районного управління №3 ГУНП в Харківській області із заявою про вчинення відносно нього шахрайських дій з боку ОСОБА_2 .

Постановою дізнавача СД ХРУП №3 ГУНП в Харківській області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000445 від 17 квітня 2021 року, розпочате за зазначено заявою ОСОБА_1 , закрито у зв`язку з відсутністю в події складу кримінального правопорушення проступку. В зазначеній постанові дізнавач дійшов висновку, що викладені у заяві обставини становлять зміст цивільно-правових відносин.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_3 без його відома, як орендаря, змінив замки від вхідних дверей та позбавив тим самим доступу до приміщення. В приміщенні знаходяться особисті речі позивача загальною вартістю 25665 грн.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

На підтвердження завдання відповідачем шкоди ОСОБА_1 надав такі докази: перелік речей, заяву про вчинення кримінального правопорушення громадянином ОСОБА_2 від 13 березня 2021 року та копію постанови про закриття кримінального провадження від 30 квітня 2021 року. Інших доказів позивачем не надано на підтвердження завдання матеріальної шкоди позивачу саме діями відповідача та на підтвердження розміру такої шкоди. При цьому, позивачем як не зазначалось про перешкоди у поданні ним будь-яких доказів до суду, так і не заявлялось будь-яких заяв та клопотань про витребування доказів судом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За таких обставин суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що в діях ОСОБА_6 наявний склад цивільного правопорушення, оскільки позивачем, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, належними та допустимими доказами не доведено наявність протиправної поведінки відповідача, суд же відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Доводи позивача, всупереч вимогам ч. 6 ст. 81 ЦПК України, ґрунтуються виключно на припущеннях.

При цьому, суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Відповідно до статті 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено обставини, які мають значення для справи, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, тому підстав для розподілу судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи, немає.

Керуючись ст. 7, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 263-265, 273, 274, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23 грудня 2021 року.

Суддя І.П. Латка