ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 лютого 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/7216/19

Головуючий у першій інстанції - Яременко І. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/245/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

із секретарем - Шкарупою Ю.В.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 09 листопада 2020 року (місце ухвалення - м. Чернігів, дата складання повного рішення - 18.11.2020) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку недійсним,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку недійсним. В обґрунтування позову посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 батько позивача, після його смерті майже через рік 11.12.2000 сестра позивача, ОСОБА_4 , на підставі доручення уклала договір купівлі-продажу житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального міського округу Борисовою Т.А. Про договір купівлі-продажу позивачка дізналася коли приймала спадщину після смерті своєї матері у 2017 році, та вважає, що при укладенні вказаного договору купівлі-продажу житлового будинку було допущено порушення норм чинного законодавства, такий договір порушує її права, оскільки вона є спадкоємцем, отже договір повинен бути визнаний недійсним.

Позивачка посилається, що на момент укладення договору купівлі-продажу довіреність на ім`я ОСОБА_4 припинила свою чинність, оскільки відповідно до ст. 69 ЦК України в редакції від 30.10.1999, чинність довіреності припиняється внаслідок смерті громадянина, який видав довіреність, визнання громадянина недієздатним, обмежено дієздатним або безвісно відсутнім. При укладенні згаданого договору приватний нотаріус не вжила заходів для перевірки дійсності довіреності, що потягло за собою вчинення правочину з грубим порушенням законодавства.

З посиланням на ст.ст. 48, 59 ЦК України в редакції від 30.10.1999 та ч. 1 ст. 215 ЦК України в редакції від 31.03.2019 позивачка у позові просила визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , укладеного 11.12.2000 та посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального міського округу Борисовою Т.А. і зареєстрованого в реєстрі за № 5771.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.11.2019 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт на будинок АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 .

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09.11.2020 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку недійсним задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , укладений 11.12.2000 та посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Борисовою Т.А. за реєстровим номером 5771.

Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 після смерті не міг бути учасником будь-якого правочину, тому не можна вважати, що спірний договір купівлі - продажу житлового будинку від 11.12.2000, був укладений саме ОСОБА_3 , як належним продавцем, оскільки було припинено представництво, а тому позовні вимоги позивача ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими. Судом встановлено, що строк звернення до суду з позовом не пропущено з огляду на те, що про факт порушення своїх прав позивачка дізналася лише у 2017 році, коли приймала спадщину після смерті матері ОСОБА_5 , після смерті батька позивача ОСОБА_3 спадкова справа не заводилась.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 09.11.2020 скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

За доводами апеляційної скарги оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом не враховано пояснень та висновків наданих стороною відповідача, неповно встановлено обставини, що мають значення для справи.

Заявник у скарзі посилається на те, що під час укладення спірного договору купівлі-продажу про смерть колишнього тестя він не знав, колишня дружина ОСОБА_4 квапила його з купівлею будинку, вона не повідомила ні відповідача, ні нотаріуса про скасування довіреності про що є відмітка в самому договорі. Крім того, позивачкою не подано заяву про прийняття спадщини, хоча це повинно бути зроблено в строк 6 місяців з дня смерті спадкоємця, тобто коли будинок ще не був проданий, не вступила в спадщину, та втратила строки на прийняття спадщини та на визнання права власності на будинок на підставі чого суд повинен застосувати позовну давність, крім того позивачка не звернулась з позовом до другої сторони договору купівлі-продажу, ОСОБА_4 . Вважає, що відповідач став добросовісним покупцем будинку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що у справі в якості представника позивача приймала участь адвокат Кулініч К.В. повноваження якої належним чином не засвідчені. Позивачка не могла скласти та підписати письмову угоду про надання юридичних послуг, та не могла скласти та підписати позовну заяву, оскільки вона ніколи не була в Україні та не зустрічалась особисто з вказаним адвокатом. Матеріали справи не містять жодного належним чином засвідченого документа та підпису позивачки, а тому волевиявлення позивачки суду та сторонам невідоме. Крім того, адресу для листування позивачки суд використовував адресу представника, а тому невідомо чи отримувала позивачка листи з суду на своє ім`я. Вважає, що підписи документів, які містяться у справі виконані не ОСОБА_1 , а кимось підроблені, до того ж зі згоди адвоката Кулініч К.В. Документи від імені ОСОБА_1 ніким не засвідчені, до суду нею не подавались, та невідомо, як вони опинилися на розгляді в суді.

Скарга містять посилання на те, що судом не розглянуто прохання сторони відповідача про передачу прокурору області для порушення кримінального провадження відносно дій адвоката Кулініч К.В. , що мають ознаки злочинів, передбачених ч. 2 ст. 168, ст. 15, ст. 190 ч. 4, ст. 364 ч. 2, ст. 366 ч. 2, ст. 375 ч.2 КК України, та не вирішено питання про зняття арешту з спірного будинку, оскільки право власності ніхто не оспорював та не вирішував по цій справі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кулініч К.В. просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09.11.2020 залишити без змін. В обґрунтування посилається на законність та обґрунтованість судового рішення, та безпідставність апеляційної скарги. Зазначає, що судом було встановлено та всебічно досліджено, що позивач є правонаступником за своїм померлим батьком, та у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому доводи скаржника є безпідставними. Позивач отримувала листи від суду та надавала особисті пояснення, про що в матеріалах справи є належні докази з відповідними відмітками, окрім того позивач скористалась своїм законним правом на представлення своїх інтересів, уклавши договір «Про надання правничої допомоги» з адвокатом. Місцевим судом правильно встановлено, що укладений договір купівлі-продажу від 11.12.2000, укладено з порушенням норм ЦК України, оскільки спірний об`єкт відчужила особа, яка на момент укладання договору була померлою, тобто зміст правочину суперечить нормам ЦК України, що відповідно до ст.203 та ст.215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним. Щодо строків давності звернення до суду з позовом судом правильно встановлено, що такий строк позивачем пропущено не було з огляду на те, що про факт порушення своїх прав вона дізналася лише у 2017 році, коли приймала спадщину після смерті матері, як встановлено судом першої інстанції, а після смерті батька спадкова справа не заводилась.

Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є: батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_5 (а.с. 6).

На підставі договору міни, посвідченого Першою чернігівською державною нотаріальною конторою 20.09.1994 за реєстровим № 1-4565, який зареєстровано в Чернігівському міжміському бюро технічної інвентаризації 06.12.2000 в реєстровій книзі № 181 під реєстровим № 18073, ОСОБА_3 на праві власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 141).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 7).

11.12.2000 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Борисовою Т.А. було посвідчено договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 (продавцем) в особі ОСОБА_4 , яка діяла на підставі доручення, посвідченого нотаріусом Корольовою Н.В. м. Єкатеринбургу, 15.10.1998 за реєстровим № 7278 (а.с. 144), та ОСОБА_2 (покупцем), зареєстрований у реєстрі за № 5771 (а.с. 140).

Згідно інформаційної довідки КП «Чернігівського міжміського бюро технічної інвентаризації» № 4431 від 20.11.2019, станом на 31.12.2012 в м.Чернігові зареєстровано право власності на об`єкт нерухомості по АДРЕСА_1 в цілому будинок за ОСОБА_2 , правовстановлюючий документ Договір купівлі-продажу від 11.12.2000 № 5771 (а.с. 74).

До доручення, посвідченого нотаріусом Корольовою Н.В. м.Єкатеринбургу, 15.10.1998 за реєстровим № 7278 (а.с. 144), на підставі якого при укладенні спірного договору від імені ОСОБА_3 діяла ОСОБА_4 , додано заяву ОСОБА_5 (посвідчену нотаріусом Корольовою Н.В. м.Єкатеринбургу, 16.10.1998 за реєстровим № 7311) про згоду на розпорядження нерухомим майном набутим в період шлюбу з ОСОБА_3 , яке складається з земельної ділянки, споруд та житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 145).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 8).

У встановлений законом строк позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , спадкоємцями якої є позивач ОСОБА_1 на підставі заповіту, та ОСОБА_4 - дочка, відповідно до ст. 1149 ЦК РФ, що підтверджується довідкою нотаріуса Лошенькової М.О. (а.с. 105) та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданому 13.02.2018 позивачу (а.с. 9).

З повідомлення уповноваженої особи Нотаріальної палати Свердловської області від 25.02.2020 за вих. № 269 на ім`я позивача ОСОБА_1 убачається, що за даними єдиної інформаційної системи нотаріуса «Нот», спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , нотаріусами м. Єкатеринбурга та Свердловської області не заводилась (а.с. 90).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_3 після смерті не міг бути учасником будь-якого правочину, тому не можна вважати, що спірний договір купівлі - продажу житлового будинку від 11.12.2000, був укладений саме ОСОБА_3 , як належним продавцем, а тому позовні вимоги позивача ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими. Сдом встановлено, що строк звернення до суду з позовом не пропущено з огляду на те, що про факт порушення своїх прав позивачка дізналася лише у 2017 році, коли приймала спадщину після смерті матері ОСОБА_5 , після смерті батька позивача ОСОБА_3 спадкова справа не заводилась.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно частин першої-третьої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Відповідно до частин першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частинами першою, третьою статті 237 ЦК України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої та третьої статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Пунктом шостим частини першої статті 248 ЦК України визначено, що представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що внаслідок смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , його цивільні права та обов`язки припинено, а також припинилася дія довіреності, яка була видана ним на ім`я ОСОБА_4 .

За вчинення правочину з порушенням норм діючого законодавства передбачено настання відповідних наслідків, зокрема визнання вчиненого правочину недійсним.

З врахуванням наведеного не спростовують правильних висновків суду першої інстанції доводи апеляційної скарги, що під час укладення спірного договору купівлі-продажу про смерть колишнього тестя відповідач ОСОБА_2 не знав, колишня дружина ОСОБА_4 квапила його з купівлею будинку, вона не повідомила ні відповідача, ні нотаріуса про скасування довіреності про що є відмітка в самому договорі.

Не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення суду доводи, що позивачкою не подано заяву про прийняття спадщини, хоча це повинно бути зроблено в строк 6 місяців з дня смерті спадкоємця, тобто коли будинок ще не був проданий, не вступила в спадщину, та втратила строки на прийняття спадщини та на визнання права власності на будинок, на підставі чого суд повинен застосувати позовну давність.

З матеріалів справи вбачається, що у встановлений законом строк позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , спадкоємцями якої є позивач ОСОБА_1 на підставі заповіту, та ОСОБА_4 - дочка, відповідно до ст. 1149 ЦК РФ, що підтверджується довідкою нотаріуса Лошенькової М.О. (а.с. 105) та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданому 13.02.2018 позивачу (а.с.9).

З повідомлення уповноваженої особи Нотаріальної палати Свердловської області від 25.02.2020 за вих. № 269 на ім`я позивача ОСОБА_1 убачається, що за даними єдиної інформаційної системи нотаріуса «Нот», спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , нотаріусами м. Єкатеринбурга та Свердловської області не заводилась (а.с. 90).

Проте, до матеріалів справи представником позивача надано довідку «Центру муніципальних послуг» Адміністрації міста Єкатеренбурга від 05.02.2021 № 80625007 щодо наявності реєстрації за адресою АДРЕСА_2 (кутовий будинок) відповідно до даних якої ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , була зареєстрована за вказаною адресою разом чоловіком ОСОБА_3 на день смерті, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та була знята з реєстрації у зв"язку зі смертю (а.с. 226).

Відповідно до даних свідоцтва про одруження від 10.01.1955 Серії НОМЕР_1 підтверджено перебування у шлюбі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с. 228).

З врахуванням наведеного висновок місцевого суду, з яким погоджується колегія апеляційного суду, щодо строків позовної давності судом зазначено, що строк звернення до суду з позовом не пропущено з огляду на те, що про факт порушення своїх прав позивачка дізналася лише у 2017 році, коли приймала спадщину після смерті матері ОСОБА_5 , хоча після смерті батька позивача ОСОБА_3 спадкова справа не заводилась.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Не може бути підставою для скасування правильного рішення суду першої інстанції і посилання в апеляційній скарзі, що під час укладення спірного договору купівлі-продажу про смерть колишнього тестя він не знав, колишня дружина ОСОБА_4 квапила його з купівлею будинку, вона не повідомила ні відповідача, ні нотаріуса про скасування довіреності про що є відмітка в самому договорі.

Як вбачається ОСОБА_4 не є стороною договору та діяла за відсутності правової підстави для відчуження.

При вирішенні спору суд апеляційної інстанції виходить з підстав заявленого позову (припинення представництва), а тому вирішення всіх інших питань пов`язаних зі спірним майном знаходиться поза межами цієї справи.

Спірний будинок був відчужений після смерті ОСОБА_3 на підставі довіреності, недійсність якої встановлено у цій справі, що абсолютно виключає волевиявлення спадкодавця на розпорядження власним майном.

За викладених обставин, позивачка, як спадкоємець, яка в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , має право захистити порушені права щодо спадкового майна.

Не спростовують правильних висновків суду першої інстанції посилання в апеляційній скарзі заявника на те, що у дані справі в якості представника позивача приймала участь адвокат Кулініч К.В. повноваження якої належним чином не засвідчені, матеріали справи не містять жодного належним чином засвідченого документа та підпису позивачки, адресу для листування позивачки суд використовував адресу представника, а тому невідомо чи отримувала позивачка листи з суду на своє ім`я, підписи документів, які містяться у справі виконані не ОСОБА_1 , та документи подані від імені ОСОБА_1 ніким не засвідчені.

Матеріали справи містять копію Договору 16/19 про надання правничої допомоги від 01.10.2019 укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Кулініч К.В., що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, згідно якого виконавець здійснює захист прав та законних інтересів Замовника у всіх державних та недержавних установах, підприємствах та організаціях України, незалежно від їх форми господарювання, в органах опіки та піклування, представництво, захист та адвокація інтересів у судових установах всіх інстанцій та органах виконавчої влади. Згідно вказаного договору визначені права та обов`язки сторін (а.с. 12-13), повноваження також підтверджені ордерами на надання правової допомоги позивачу адвокатом Кулініч К.В. (а.с. 11, 213).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Щодо доводів апеляційної скарги про не вирішення судом першої інстанції питання про зняття арешту з спірного будинку, оскількик право власності ніхто не оспорював та не вирішував по цій справі, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Крім того, в ухвалі суду першої інстанції від 18.11.2019 про накладення арешту роз`яснено право сторін оскарження вказаної ухвали, проте, як вбачається відповідач не скористався таким правом.

Доводи скарги містять посилання на те, що судом не розглянуто прохання сторони відповідача про передачу прокурору області для порушення кримінального провадження відносно дій адвоката Кулініч К.В. , що мають ознаки злочинів,

Посилання в апеляційній скарзі щодо не розгляду судом першої інстанції прохання про передачу прокурору області для порушення кримінального провадження відносно дій адвоката Кулініч К.В. , що мають ознаки злочинів передбачених ч. 2 ст. 168, ст. 15, ст. 190 ч. 4, ст. 364 ч. 2, ст. 366 ч. 2, ст. 375 ч.2 КК України, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки ОСОБА_2 не позбавлений можливості звернутись до компетентних органів з відповідною заявою у визначеному законом порядку.

Таким чином, на підставі викладеного вище суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції скасуванню не підлягає.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 09 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 25.02.2021.

Головуючий Судді: