_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/2792/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2021 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі Намазовій К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Київська районна адміністрація Одеської міської ради в особі Відділу забезпечення діяльності Органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, суд -

ВСТАНОВИВ:

20.04.2021 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Київська районна адміністрація Одеської міської ради в особі Відділу забезпечення діяльності Органу опіки та піклування, в якій просить визначити місце проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судовий збір у розмірі 908,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона з 22.06.2012 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу народилось двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Починаючи з 30.10.2019 року сторони припинили сімейні стосунки. Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 10.06.2020 року було розірвано. При вирішенні судом справи щодо розірвання шлюбу, судом не було вирішено питання щодо віизначення місця проживання дітей. На даний час діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, не цікавиться станом їх здоров`я, здібностями дітей, не купує необхідних речей побуту та одягу. Спільно вирішити із батьком побутові питання визначення місця мешкання дітей позасудовим шляхом позивач не може, що обумовлює необхідність звернення до суду з вказаним позовом.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.04.2021 року справу за вказаним позовом було розподілено судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 30.04.2021 року провадження по справі було відкрито та запропоновано відповідачу та третій особі надати свої письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, доводи позову не спростовано.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 30.04.2021 року клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Київська районна адміністрація Одеської міської ради в особі Відділу забезпечення діяльності Органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю - задоволено. Зобов`язано Київську районну адміністрацію Одеської міської ради в особі Відділу забезпечення діяльності Органу опіки та піклуванняпідготувати висновок щодо доцільності визначення місця проживання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Також, витребувано від Адміністрації Державної прикордонної служби України інформацію стосовно перетинання державного кордону України громадянином Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє місце реєстрації: АДРЕСА_1 , з 30 жовтня 2019 року по теперішній час.

Відповідно відповіді Адміністрації Державної прикордонної служби України від 08.07.2021 року вбачається, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перетнув державний кордон України 14.02.2020 року, іншої інформації щодо в`їзду в Україну немає./а.с.69/

08.11.2021 року до Київського районного суду м.Одеси надійшло письмове клопотання адвоката Попова М.С., який діє в інтересах ОСОБА_2 , про закриття провадження у справі № 947/12076/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Київська районна адміністрація Одеської міської ради в особі Відділу забезпечення діяльності Органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю. Вказане клопотання мотивовано тим, що спір між сторонами щодо проживання дітей разом із матір`ю відсутній, оскільки батько дітей ОСОБА_2 проживає у м.Москва, жодним чином не заперечує щодо проживання дітей разом із матір`ю та докази протилежного позивачем суду не надані, тому просить відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України закрити провадження у даній справі.

Представником позивача адвокатом Левіт В.С. було надано письмові заперечення на клопотання щодо закриття провадження по справі, в яких зазначено, що матеріали справи вказують, що у позивачки є невизначеність у правах та обов`язках щодо визначення місця проживання дітей, відсутня письмова згода відповідача на реєстрацію місця проживання дітей, оскільки діти взагалі не мають реєстрації, що утруднює відвідування медичних та шкільних закладів. Також, представник позивача пояснив, що діти разом з матір`ю не можуть виїхати тимчасово на оздоровлення за кордон, без нотаріальної згоди батька.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 07.12.2021 року у задоволенні клопотання адвоката Попова М.С., який діє в інтересах ОСОБА_2 , про закриття провадження у даній цивільній справі було відмовлено та зазначено наступне.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Проте, відсутність заперечень з боку відповідача щодо проживання дитини разом із позивачем не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі.

Визначення місця проживання дитини з матір`ю в установленому законом порядку є правом позивача на звернення до суду за захистом свого права та права дитини, а тому закриття провадження по справі порушує право позивача на звернення до суду за захистом права.

Також, слід зазначити, що необхідно встановлення дійсних обставин справи, визначення характеру спірних правовідносин та норм права, які їх регулюють та надання належної правової оцінки зібраним доказам, що можливо здійснити лише при розгляді справи по суті та ухваленні рішення у справі.

На підставі викладеного, судом було встановлено, що підстави для закриття провадження на підставі за п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України відсутні.

Суд вважає наявні в матеріалах справи докази повними та достатніми для розгляду справи по суті.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання з`явилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала щодо розгляду справи за відсутності її адвоката Левіт В.С.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі.

До судового засідання з`явився представник відповідача адвокат Попов М.С., який позовні вимоги не визнав та просив відмовити, оскільки вважає, що спір між батьками щодо місця проживання дітей відсутній, відповідач не заперечує проти проживання дітей разом з матір`ю.

Представник третьої особи Київська районна адміністрація Одеської міської ради в особі Відділу забезпечення діяльності Органу опіки та піклування до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, надав суду висновок щодо доцільності проживання малолітніх дітей разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивачку та представника відповідача, свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , пояснення малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в присутності педагога ОСОБА_10 , суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як зазначено у ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 /до шлюбу ОСОБА_11 / та ОСОБА_2 22.06.2012 року уклали шлюб, який зареєстрований у Палаці одруження № 3 Управління РАЦС м. Москви, актовий запис № 1878.

За час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вбачається із свідоцтва про народження від 10.10.2012 року, серія НОМЕР_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається із свідоцтва про народження від 04.04.2018 року серія НОМЕР_3 , батьками в яких вказані сторони по справі. /а.с.15,16/.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 10.06.2020 року у справі № 522/5137/20 шлюб між сторонами було розірвано. Із тексту рішення вбачається, що діти проживають разом з матір`ю та після розірвання шлюбу залишаються на вихованні матері. / а.с. 9-10/.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підставі судового наказу, виданого Київським районним судом м.Одеси від 17.09.2020 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання двох дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ./а.с.11/.

У своїх поясненнях позивач зазначила, що дійсно вона зверталась до суду з заявою про видачу судового наказу, але до виконавчої служби з метою його виконання не зверталась.

Відповідно відповіді адресної довідкової роботи від 23.04.2021 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , документовано іd виданого 02.07.2020 року орган 5115 - без реєстрації./а.с.21/.

Із позову вбачається, що позивач та малолітні діти не мають реєстрації, але проживають разом з нею за фактичною адресою місця проживання АДРЕСА_2 на підставі Договору оренди від 01.02.2021 року.

Судом було досліджено Договір оренди квартири від 01.02.2021 року та довідку ОСМД «Шклярука 4», з якої вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 ./а.с.106,111/. Факт проживання за даною адресою підтвердила в судовому засіданні позивач, пояснивши, що у 2020 році вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_12 , перейшла на його прізвище, та вони разом з дітьми з грудня 2019 року стали проживати у кв. АДРЕСА_4 . Проте, у зимовий період, у зв`язку із зниженням температури у квартирі та її вагітністю, тимчасово вони усією сім`єю переїхали до її матері, якій на праві власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідно Акту обстеження умов проживання від 30.07.2021 року, складеного територіальним відділом Служби у справах дітей Одеської міської ради, вбачається, що для виховання та розвитку дітей позивачкою створено належні умови, стосунки в сім`ї традиційні, доброзичливі. /а.с.112/.

Відповідно Акту бесіди з малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у присутності його матері ОСОБА_1 від 30.07.2021 року, складеного територіальним відділом Служби у справах дітей Одеської міської ради, дитиною повідомлено, що він хоче проживати разом з матір`ю, батько не телефонував більше року, не приїжджав /а.с.113/.

Відповідно медичних довідок від 11.06.2021 року позивач ОСОБА_1 за даними архіву, реєстратури та картотеки на психіатричному або наркологічному обліку не значиться/а.с.96,97/.

Відповідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 є керівником ТОВ «Юридична компанія «Документи»/а.с.102/.

Відповідно довідок дошкільного навчального закладу «Ясла-Садок Ладусі» від 13.04.2021 року та Одеської приватної загальноосвітньої школи «Ніка-М» від 14.04.2021 року вбачається, що дітей приводить до закладу мати ОСОБА_1 , батько дітей ОСОБА_2 до ясла-садку чи школи не навідувався, не цікавиться вихованням та досягненням дітей./а.с.104,105/.

Крім того, позивач у судовому засіданні пояснила, що у січні 2020 року відповідачем ОСОБА_2 було надано нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд дітей за кордон, а позивачем було передано відповідачу автомобіль, але після отримання автомобіля, відповідач у лютому 2020 року відкликав письмовий дозвіл.

Свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , яких було допитано у судовому засіданні, підтвердили факт проживання малолітніх дітей разом з матір`ю ОСОБА_1 , оскільки приблизно восени 2019 року сімейні стосунки між сторонами було припинено, їм відомо, що батько дітей виїхав до Москви, де і проживає наступного часу, матеріальної допомоги на дітей не надає, у позивачки склалась інша сім`я, відносини в новій сім`ї гарні, дітям забезпечено належні умови проживання та виховання.

Відповідно до ч. 4 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Представник позивача зазначав, що з метою отримання висновку до органу опіки та піклування позивачкою було надано пакет документів, що свідчить про заінтересованість у вирішенні судом її позову.

Згідно ч.5 ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно з висновком Київської районної адміністрації про визначення місця проживання дитини № 1934/01-11 від 06.12.2021 року вбачається, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , створено належні умови для виховання, проживання та розвитку дітей, вона здатна виконувати обов`язки щодо виховання та догляду за малолітніми дітьми, Київська районна адміністрація Одеської міської ради вважає за можливе визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 . Жодних документів, які б свідчили про те, яким чином батько виявляє увагу до дітей і турботу про них, його особисті якості, можливість створення належних умов для виховання дітей до Київської районної адміністрації Одеської міської ради не надходило/а.с.155/

Суд ретельно дослідивши матеріали справи приймає до уваги вказаний висновок про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до положень ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно ч.2 та ч.3 ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно із ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначаються нею самою.

Відповідно до ч.1 ст.161 СК України передбачає, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Статтею 171 СК України передбачено, що дитина має право на те, що б бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосується її особисто, а також питань сім`ї. Дитина яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання.

21.12.2021 року у судовому засіданні було вислухано малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у присутності матері ОСОБА_1 та педагога ОСОБА_10 , дитина пояснила, що бажає проживати разом з матір`ю та сестрою, йому відомо, що батько проживає у Москві, але спілкування, зустрічі, подарунки відсутні.

Будь-яких доказів з боку відповідача на підтвердження матеріальної або моральної допомоги на користь малолітніх дітей, суду не надано.

Врахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст. 12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов`язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю.

Згідно п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про місце проживання дитини судам належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своїми батьками.

Оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання.

Згідно зі ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 1 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по - перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по - друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, майновий стан батьків, що мають істотне значення, але насамперед має виходити з інтересів самої дитини.

Представник відповідача у судовому засіданні звернув увагу суду на нотаріально посвідчену згоду від 10.11.2021 року відповідача ОСОБА_2 , яким він надав згоду на реєстрацію його неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем фактичного проживання матері ОСОБА_1 - АДРЕСА_3 /а.с.152/. Проте, суд зазначає, що вказану згоду було надано на стадії закінчення розгляду справи та вона не вичерпує права дітей у повному обсязі їх захисту, що стосується не тільки реєстрації їх місця проживання, а потребує повного забезпечення їх прав та свобод, пов`язаним з оздоровленням, лікуванням, виїздом за межі України та інше.

Крім того, представником відповідача не надано суду переконливих доказів про те, що між сторонами не існує спору, навпаки пронаявність спору між батьками стосовно дітей, свідчить також наявність іншої судової справи № 522/12731/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_13 , третя особа орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації про визначення способу участі у вихованні дітей, яка знаходиться в провадженні Приморського районного суду м.Одеси.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення місце проживання дітей разом з нею, підлягають задоволенню, оскільки з досліджених доказів, вбачається, що це відповідає інтересам дітей, а позивач має можливість створити дітям належні умови для виховання та розвитку, тому суд вважає за необхідне визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 12, 45, 74, 81, 89, 232, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 141, 157, 160, 161, 171 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Київська районна адміністрація Одеської міської ради в особі Відділу забезпечення діяльності Органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем її фактичного проживання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_4 , судовий збір у розмірі 908 /дев`ятсот вісім/ гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 23.12.2021 року.

Суддя Гниличенко М. В.