Ухвала

25 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 452/2439/19

провадження № 61-2293 ск21

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 грудня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із указаним вище позовом.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 грудня 2019 року, залишеним без постановою Львівського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року, позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 16 000,00 дол. США, 32 000,00 грн у відшкодування заборгованості за договорами позики та 4 606,40 грн сплаченого судового збору.

Ухвалами Верховного Суду від 14 січня та 04 лютого 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження на оскаржувані судові рішення з підстав, передбачених частиною другою статті 394 ЦПК України.

У лютому 2021 року ОСОБА_1 в черговий раз звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на оскаржувані судові рішення.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Як вбачається з матеріалів касаційного провадження, Верховним Судом постановлено ухвали від 14 січня та 04 лютого 2021 року про відмову у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ці самі судові рішення - рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 грудня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенціївправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Як вбачається з матеріалів касаційного провадження, ОСОБА_1 скористався передбаченим законом правом на касаційне оскарження судових рішень у цій справі та є ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження, після чого повторно подає касаційну скаргу на ті ж судові рішення, що є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 грудня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара