Справа № 137/1318/18
Провадження № 22-ц/801/2430/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Желіховський В. М.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 рокуСправа № 137/1318/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача: Рибчинського В.П.,

суддів: Денишенко Т.О., Копаничук С.Г.,

за участі секретаря судового засідання Кобенди Ю.О., розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Покоєвича Артема Олексійовича на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 08 вересня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області, Літинської районної державної адміністрації Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, Фермерське господарство «Фавор ВГВ» про визнання права на земельну частку (пай) та зобов`язати вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

В серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Соснівської сільської ради Літинського району Вінницької області, Літинської районної державної адміністрації Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, Фермерське господарство «Фавор ВГВ» про визнання права на земельну частку (пай) та зобов`язати вчинити певні дії, мотивуючи тим, що 28.12.1993 року він був прийнятий до Відкритого акціонерного товариства Племзавод "Україна" (надалі ВАТ Племзавод "Україна") на посаду тракториста-машиніста 3 класу.

10.10.2004 року був звільнений з посади тракториста-машиніста 3 класу за власним бажанням.

01.07.2007 року був прийнятий на роботу до правонаступника ФГ "Фавор ВГВ" на посаду слюсаря.

Вказує, що з 28.12.1993 року він працював у ВАТ Племзавод "Україна", а з 01.07.2007 року працював та був членом ФГ "Фавор ВГВ".

23 вересня 2004 року було видано розпорядження Літинської районної державної адміністрації №306 про надання дозволу на роздержавлення і приватизацію земель ФГ "Фавор ВГВ", але під час складання та затвердження списків пайовиків його помилково не було включено до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай).

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 08 вересня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Покоєвич А.О. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 (а.с.7-9 т.1) останній 28.12.1993 року був прийнятий на роботу тракториста-машиніста 3 класу відділку Городище по переводу.

10.10.2004 року звільнений з роботи за власним бажанням за ст.38 КЗпП.

01.07.2007 року прийнятий на посаду слюсаря до ФГ "Фавор ВГВ".

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 17.10.2017 року (а.с.13 т.1) адресованої на ім`я керівника ФГ "Фавор ВГВ" останній вказав, що 01.07.2007 року був прийнятий на роботу слюсарем у ФГ "Фавор ВГВ", на якому також працювала його дружина ОСОБА_2 .

ФГ "Фавор ВГВ" було виділено своїм працівниками земельні ділянки, яку в тому числі отримала його дружина відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 051608.

11.08.2014 року був звільнений з ФГ "Фавор ВГВ" за власним бажанням. Вказує, що за час роботи з невідомих причин земельної ділянки не отримав.

Відповідно до листа Соснівської сільської ради Літинського району Вінницької області за №49-07/08 від 23.01.2018 р. (а.с.17 т.1) ОСОБА_1 надано відповідь про те, що відповідно до Указу Президента України "Про порядок розпаювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам організаціям" №720/95 від 08 серпня 1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Оскільки розпайовані землі знаходяться за межами сіл, відповідно до п. 4 ст. 122 Земельного кодексу України, розпорядником земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів було Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області. В сільській раді список пайовиків на надання земельних часток (паїв) за 2002 рік відсутній, оскільки матеріали по паюванню земель правлінням ВАТ племзавод "Україна" до сільської ради не передавалися. За інформацією щодо включення до списку пайовиків на виділення земельної частки (паю), причини не включення до списку або копію списку пайовиків на надання земельної частки (пай) рекомендовано звернутися до відповідного компетентного органу.

Відповідно до Архівної довідки Об`єднаного трудового архіву Літинського району Вінницької області за №19/01-18 від 21.05.2019 р. (а.с.163 т.1) згідно книг "Відомості нарахування заробітної плати робітників ВАТ "Племзавод "Україна" за січень-лютий 2002 року ОСОБА_1 в списках не значиться.

Відповідно до Архівної довідки Об`єднаного трудового архіву Літинського району Вінницької області за №19/01-18 від 05.08.2019 р. (а.с.193 т.1) у документах ВАТ "Племзавод "Україна" за 2001 року ОСОБА_1 в списках (відомостях по нарахуванню заробітної плати) не значиться.

Згідно рішень 12 сесії 4 скликання Соснівської сільської ради від 25.06.2004 р. (а.с.195 т.1), рішення 8 сесії 4 скликання Соснівської сільської ради від 17.07.2003 р. (а.с.198 т.1), рішення 6 сесії 4 скликання Соснівської сільської ради від 07.02.2003 р. (а.с.203 т.1) судом встановлено, що на підставі заяв громадян, яких помилково було пропущено як членів сільськогосподарського товариства було включено у Списки громадян-власників сертифікатів на території Соснівської сільської ради та погоджено виділити із земель резервного фонду сільської ради у розмірі 2,18 в умовних кадастрових гектарах.

Відповідно до рішення №42 Соснівської сільської ради від 12 липня 2002 року Про затвердження списків громадян, які мають право на земельну частку (пай) (а.с.222 т.1) вирішено затвердити списки громадян, які мають право на земельну частку (пай) в кількості 948 чоловік для виготовлення державних актів на право приватної власності на землю згідно додатку №1 та №2. Також долучено вказаний список (а.с.223-246 т.1), в якому прізвище ОСОБА_1 відсутнє.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного прав та інтересу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною дев`ятою статті 5 Земельного кодексу України (тут і далі у редакції від 22 червня 1993 року) передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частини першої статті 22 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.

У частині другій статті 23 ЗК зазначено, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Указ № 720/95) встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до пункту 2 Указу № 720/95 право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно з вимогами статей 22, 23 ЗК України та зазначеного Указу № 720/95 особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.

Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Соснівської сільської ради 17 сесії 3 скликання від 27.09.2001 року «Про передачу земель в колективну власність та створення земель резервного, лісового, водного фонду та земель історико-культурного призначення» було передано у колективну власність землі ВАТ Племзавод «Україна», позивач на час передачі землі у колективну власність був членом цього господарства і мав право на внесення до списку осіб на розпаювання землі, однак не був включений до такого списку.

При таких обставинах суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що право позивача, за захистом якого той звернувся до суду, порушено.

Разом із тим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з цим позовом, з огляду на таке.

Верховний Суд України в узагальненні «Практики розгляду судами земельних спорів» від 01.09.2003 року звертає увагу на те, що право на одержання земельної частки (паю) у членів КСП виникає з моменту передачі членам КСП державного акта на право колективної власності на землю. Цей процес відбувався в основному у 1994-1997 рр., у зв`язку з чим необхідно з`ясовувати, чи дотримуються позивачі строків позовної давності (статті 71, 80 ЦК (1540-06).

У постанові Верховного суду України від 29 жовтня 2014 року по справі №6-152цс14 визначено, що початком перебігу строку є день, коли особа довідалась або повинна була (могла) довідатися про порушення свого права.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Соснівської сільської ради №43 від 12.07.2002 року було затверджено списки громадян, які мають право на земельну частку (пай) в кількості 948 чоловік для виготовлення державних актів на право приватної власності на землю.

Також судом першої інстанції встановлено, що у 2003-2004 роках Соснівською сільською радою Літинського району Вінницької області виносились рішення про включення до Списку пайовиків осіб, які були помилково пропущені.

Поряд з цим, як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється позивачем, його дружина ОСОБА_2 , яка також була членом ВАТ Племзавод «Україна», у 2004 році отримала державний акт на право власності на земельну ділянку.

Зазначене свідчить, що ОСОБА_1 було відомо про процес розпаювання земель колективної власності, проте він не звернувся до сільської ради з відповідною заявою знаючи при існування свого порушеного права.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась, або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції з власної ініціативи застосував строки позовної давності є безпідставними, оскільки в поясненнях на позовну заяву ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області просило відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 через сплив строку позовної давності (т. 1 а.с. 103-109). Також про застосування строків позовної давності у своїй заяві клопотала Літинська селищна рада, зазначивши, що ОСОБА_1 міг і мав можливість дізнатись про порушення свого права ще у 2004 році т. 2 а.с. 226-227).

Разом з тим, апеляційний суд зауважує, що суд першої інстанції в порушенням вимог ЦПК України, допустив до участі у справі Літинську селищну раду Вінницького району Вінницької області як правонаступника Соснівської сільської ради Літинського району Вінницької області, при цьому ухвали про залучення правонаступника не постановив, проте вказане порушення норм процесуального права не призвело до ухвалення незаконного рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові ОСОБА_1 у зв`язку з пропуском строку позовної давності для звернення до суду із цим позовом, оскільки позивач про порушення своїх прав дізнався ще коли почалося розпаювання земель колективної власності. Однак, у передбачений законом строк, не звернувся до суду з вказаними вимогами, що стало підставою для відмови у його задоволенні.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенції) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Покоєвича Артема Олексійовича залишити без задоволення.

Рішення Літинського районного суду Вінницької області від 08 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Т.О. Денишенко

С.Г. Копаничук