справа №619/3517/19
провадження №2/619/48/21
РІШЕННЯ

іменем України

24 лютого 2021 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибока Є.А.
за участю:секретаря судового засіданняШемякіної І.О.

Справа № 619/3517/19

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: АТ «Перший Український Міжнародний Банк»;

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження позов про стягнення заборгованості.

Стислий виклад позиції сторін.

04 вересня 2019 року АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому на підставі ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч.1 ст.598, 599, 610, ч. 2 ст. 615, 629, 1050, 1054 ЦК України просило стягнути суму боргу за кредитним договором № 02 від 08.09.2017 у розмірі 25204,38 грн. В обґрунтування позову АТ «Перший Український Міжнародний Банк» вказало, між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» правонаступником усіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 08 вересня 2017 року було укладено кредитний договір № 02 на підставі якого видано кредит у сумі 14 402,89 грн. У зв`язку з невиконанням прийнятих на себе кредитних зобов`язань за вказаним договором у відповідача станом на 23.07.2019 є заборгованість - 25 204,38 грн, яка складається з заборгованості за кредитом - 5 358,39 грн, заборгованості за процентами - 0,24 грн, заборгованості за комісією - 12 346,26 грн, штрафних санкцій - 7 499,49 грн.

09 жовтня 2019 року відповідач ОСОБА_1 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволені позову. В обґрунтування зазначила, що у провадженні Дергачівського районного суду Харківської області є справа № 61/2342/19 із спору між тими самими сторонами: АТ «Перший Український Міжнародний Банк», ОСОБА_1 , про той самий предмет: стягнення заборгованості за кредитним договором № 02 від 08.09.2017. АТ «Перший Український Міжнародний Банк» здійснює стягнення заборгованості двічі одночасно, у різний спосіб, за допомогою виконавчого провадження з використанням виконавчого напису ПН КМНО Хари Н.С. № 9142 виданого 23.04.2019 та за допомогою суду.

24 лютого 2021 року відповідач ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій позов визнала частково, а саме в частині заборгованості за кредитом у розмірі 5 358,39 грн, в іншій частині просила застосувати позовну давність.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

17 вересня 2019 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача було постановлено ухвалу про відкриття провадження та розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено перше судове засідання на 09 год 00 хв 16 жовтня 2019 року. Також запропоновано відповідачеві подати до суду відзив на позов в строк до 09 жовтня 2019 року. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив у строк до 10 жовтня 2019 року. Запропоновано відповідачеві подати до суду в строк до 11 жовтня 2019 року заперечення, в яких викласти свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.

02 грудня 2019 року ОСОБА_1 подала до суду клопотання, в якому просила зупинити провадження у справі до прийняття рішення у цивільній справі №619/2342/19, яка перебуває на розгляді в Дергачівському районному суді Харківської області, оскільки від розгляду вказаної справи залежить розгляд справи за позовом ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк».

Ухвалою суду від 02 грудня 2019 року зупинене провадження у справі № 619/3517/19 за позовом АТ «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 619/2342/19 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 01 лютого 2021 року поновлено провадження у справі за позовом за позовом АТ «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Викликано сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання на 10 год 00 хв 24 лютого 2021 року.

У судове засідання 24 лютого 2021 року відповідач ОСОБА_1 не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позов визнала частково у розмірі 5358,39 грн та в іншій частині просила відмовити, застосувавши позовну давність, справу просила розглядати у її відсутність.

У судове засідання 24 лютого 2021 року представник позивача АТ «ПУМБ» - адвокат Фацул М.В. не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила позов задовольнити у повному обсязі, справу розглядати у її відсутність, у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до кредитного договору № 02 від 08.09.2017 АТ «Перший Український Міжнародний Банк» надав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 14 998,98 грн, строком на 24 місяці, до 08 вересня 2019 року включно.

Мотиви суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

08 вересня 2017 року між сторонами укладено кредитний договір, згідно з умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит, шляхом підписання заяви № 02 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Банк виконав свої зобов`язання у повному обсязі, надав позичальнику ОСОБА_1 вищевказаний кредит.

Згідно виписки з рахунка ОСОБА_1 із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором №02 від 08.09.2017, станом на 08.08.2019 є заборгованість у розмірі 25 204,38 грн, яка складається з: 4 642,06 грн простроченої заборгованості за сумою кредиту, 11 679,72 грн простроченої заборгованості за комісією, 0,24 грн простроченої заборгованості за процентами, 715,79 грн строкової заборгованості за сумою кредиту, 666,54 грн строкової заборгованості за комісією, 7 499,49 грн неустойки за порушення зобов`язань по кредиту.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Перший Український Міжнародний Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 10561 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) та заборгованості за процентами, стягнути комісію та штрафні санкції.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до частин 1, 2 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Взяті на себе зобов`язання відповідач не виконує в повній мірі. Доказів належного виконання зобов`язань відповідачем суду не надано.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у п.92 своєї постанови від 28.03.2018 (справа № 444/9519/12 провадження №14-10цс18) вказала, що якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Отже, оскільки за умовами договору відповідач мала виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 8 числа кожного місяця впродовж строку кредитування, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів.

Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування.

АТ «ПУМБ» звернулося до суду з позовом 04 вересня 2019 року.

З виписки з рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором №02 від 08.09.2017 вбачається, що 08 липня 2018 року нею був здійснений останній платіж.

Отже, АТ «ПУМБ» звернулося до суду після спливу річного строку позовної давності, про застосування якої просила ОСОБА_1 .

Законодавством визначено строк (позовна давність), у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України), а для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (ст. 258 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Отже, суд дійшов висновку, що строк позовної давності, в межах якого, відповідно до статей 256, 258 ЦК України, позивач мав право звернутися до суду з вимогами про стягнення комісії та штрафних санкцій, сплинув.

Пленумом Верховного Суду України в абз.3 п.11 своєї постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», роз`яснив судам, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

За таких обставин, не дивлячись на те, що позовні вимоги про стягнення 12 346,26 грн заборгованості за комісією та 7 499,49 грн штрафних санкцій є правомірними, проте усунути ці порушення шляхом стягнення цієї заборгованості неможливо у зв`язку із спливом позовної давності.

Отже, суд відмовляє у задоволені позову в цій частині.

Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення суми непогашеної заборгованості за кредитом 5 358,39 грн та заборгованості за процентами 0,24 грн.

Так як суд задовольняє позов частково, то з відповідача на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати у розмірі 410,45 грн (5 358,63 х 1921,00 / 25 204,38 = 410,45).

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Згідно з п. 15.5 ч. 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 13, 81, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 351, 352, 354, п. 15.5 ч. 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором №02 від 08.09.2017 в розмірі 5 358,63 грн (п`ять тисяч триста п`ятдесят вісім гривень 63 копійок).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» судові витрати у розмірі 410,45 грн.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: АТ «Перший Український Міжнародний Банк», місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, код в .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено 01 березня 2021 року.

Суддя Є. А. Болибок