ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3702/21
провадження № 4-с/753/101/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2021 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Шаповалова К.В., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Кошарського Олександра Володимировича,

В С Т А Н О В И В :

22 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулися до Дарницького районного суду міста Києва зі скаргою на дії приватного виконавця Кошарського О.В., в якій просить визнати незаконними та скасувати постанови приватного виконавця від 2 лютого 2021 року про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-621/13 та про арешт коштів боржника на суму 242779,88 грн.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 753/3702/21 між суддями від 22 лютого 2021 року головуючим суддею обрано Шаповалову К.В.

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України встановлено строки для звернення зі скаргою. Так, відповідно до приписів цієї статті скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У скарзі на дії приватного виконавця, ОСОБА_1 зазначає, що 2 лютого 2021 року приватним виконавцем винесені постанови про відкриття виконавчого провадження та про арешт коштів боржника.

При цьому ОСОБА_1 не зазначає та не надає доказів того, коли їй стало відомо про порушення її права вказаними постановами, що позбавляє суд можливості встановити процесуальні строки звернення зі скаргою до суду.

Крім того, у скарзі зазначено, що 2 лютого 2021 року приватним виконавцем винесені постанови про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 22038,73 грн. та про арешт коштів боржника, з якими, як зазначила ОСОБА_1 , вона не погоджується та вважає такі дії приватного виконавця протиправними.

У прохальній частині скарги ОСОБА_1 просить визнати, зокрема, протиправною постанову про відкриття провадження від 2 лютого 2021 року, при цьому нею не зазначено чітко чи вона вважає всю постановою про відкриття провадження неправомірною чи лише в частині стягнення з неї основної винагороди в сумі 22038,73 грн., враховуючи мотивувальну частину скарги.

Суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини дев`ятої статті 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Оскільки положеннями цього Кодексу, які регулюють питання щодо розгляду скарги на дії державного виконавця, не врегульоване питання про залишення такої скарги без руху, суд вважає за доцільне у даному випадку застосувати положення частини дев`ятої статті 10 ЦПК України.

Згідно із пунктом 5 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Частиною п`ятою статті 177 ЦПК України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Також, скарга ОСОБА_1 не містить інформації про стягувача та місце його знаходження.

Відповідно до частин першої, другої статті 185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що скарга підлягає залишенню без руху з наданням строків на усунення недоліків.

При цьому, для усунення недоліків скаржнику слід:

- вказати, коли вона дізналися про порушення її права приватним виконавцем та подати відповідні докази;

- зазначити повне найменування стягувача та місце його знаходження та надати копію скарги з додатками для стягувача;

- конкретизувати прохальну частину скарги, з урахуванням обґрунтування обставин, викладених в ній.

Керуючись статтями 10, 175,177,185, 447, 449 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Кошарського Олександра Володимировича - залишити без руху.

Надати скаржникам строк для усунення недоліків скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Якщо скаржник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: К.В. Шаповалова