ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/37/21
"09" грудня 2021 р. смт. Петриківка
Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Говорухи В.О., за участі секретаря судового засідання Дудки В.В., розглянувши в залі суду, у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,
14.01.2021 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернувся представник АТ КБ «ПриватБанк» Савіхіна А.М. з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця та позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 7995,25 грн. за кредитним договором № б/н від 08.06.2018, укладений між позивачем та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
В обґрунтування позову, представник позивача зазначив, що 08.06.2018 між банком та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір б/н про надання йому кредиту у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27.05.2019. Станом на дату смерті заборгованість ОСОБА_3 перед банком за кредитним договором б/н від 08.06.2018 становить 7 995,25 грн. Спадкоємцями померлого є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. На виконання вимог ст.1281 ЦК України 21.04.2020 була направлена претензія кредитора до Петриківської державної нотаріальної контори, яка зареєстрована 06.05.2020.
25.06.2020 спадкоємцям було направлений лист-претензію, згідно якого АТ КБ «ПриватБанк» пред`явив свої вимоги, але ніяких дій по сплаті заборгованості відповідачами не здійснено. Тому представник позивача, посилаючись на вищевказане, просила стягнути з відповідачів на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованість спадкодавця перед кредитором у розмірі 7 995,25 грн. та судові витрати.
В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії:
Ухвалою судді від 05.03.2021 відкрито загальне позовне провадження та надано відповідачам термін на надання відзиву на позов.
Ухвалою суду від 26.08.2021 за клопотанням представника позивача витребувано докази: інформацію про склад сім`ї померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та реєстрацію осіб за адресою: АДРЕСА_1 станом на дату смерті ОСОБА_3 ; копію спадкової справи заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ;
21.10.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача ОСОБА_4 подав клопотання відповідно до якого позов підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводити за наявними в справі доказами.
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про день, час та місце його проведення були повідомлені у встановленому законом порядку,що підтверджується довідкою про доставку СМС повідомлення. Відзив та будь-які інші клопотання чи заяви на адресу суду не надано.
Судова повістка надсилалась відповідачу в порядку, передбаченому п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, на адресу місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку.
При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутність, провівши на підставі вимог ст. 281 ЦПК України заочний розгляд справи.
Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи і надані в ній докази на обґрунтування і спростування вимог, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).
Як встановлено судом з письмових доказів, 08.06.2018 між банком та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір б/н про надання йому кредиту у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.
ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 виданим 27.05.2019 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківськом, Царичанському районах ГТУЮ в Дніпропетровській області, актовий запис 88.
Внаслідок невиконання взятих на себе зобов`язань у ОСОБА_3 виникла заборгованість, яка станом на дату смерті боржника 22.05.2019 становить 7 995,25 грн. і складається із: заборгованості за кредитом (тіло кредиту) у розмірі 7 995,25 грн.
06.05.2020 Петриківська державна нотаріальна контора листом за вих. № 416/02-14 повідомила АТ КБ «Приват Банк», що претензія зареєстрована. Та копія претензії направлена спадкоємцю для погашення боргу спадкодавця.
25.06.2020 АТ КБ «ПриватБанк» направило претензію ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про добровільне погашення кредитної заборгованості ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 1282 ЦК України.
Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).
До спадкоємців переходять не тільки права, що належали спадкодавцю, а і його обов`язки. Винятком з цього правила є лише зобов`язання боржника, які припиняються зі смертю фізичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. В усіх інших випадках до спадкоємців переходять відповідні боргові зобов`язання спадкодавця, але у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (стаття 1281 ЦК України).
Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Спадкування, тобто перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного із їх учасників.
Основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту.
Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.
З матеріалів спадкової справи №и 212/2019 заведено після смерті ОСОБА_3 вбачається, що відповідно до заповіту вчиненого 10.04.2019, посвідчений секретарем селищної ради Дніпропетровської області Курочкою О.А., зареєстрований в реєстрі за № 05, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробив заповідальне розпорядження, яким усе майно де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, на що він законом матиме право на день смерті, усі майнові права та обов`язки, які належать йому на день смерті, а також всього того, що згідно з законодавством України може бути успадкованим заповідає ОСОБА_2 .
Відповідно до копії заяви, яка 16.10.2019 надійшла до Петриківської державної нотаріальної контори Гужва Валентина Вікторівна (дружина померлого) відмовилась від обов`язкової частки в спадщині.
Відповідно до копії заяви, яка 16.10.2019 надійшла до Петриківської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 прийняв спадщину за заповітом.
Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовилися від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.
При цьому необхідно враховувати, що спадкування - це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття, або, якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи не відмовився від прийняття спадщини.
Виходячи з існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах прийнято вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значимих рішень та обранні варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту.
У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.
Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.
Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців у межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.
Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості.
Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника. У такому випадку відбувається правонаступництво, яке є транслятивним, тобто таким, що переносить права та обов`язки на нового боржника.
Зазначені правові висновки наведені у постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі № 192/2761/14 (провадження № 61-4724 св18).
Отже, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, які прийняли спадщину, дійсний розмір вимог кредитора, встановити обсяг спадкового майна та його вартість та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.
З матеріалів вказано спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_2 16.10.2019, судом встановлено, що ОСОБА_2 за заповітом успадкував все майно належне ОСОБА_3 матеріали справи містять відомості про те, що спадкодавцю належали частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та земельні ділянки за вказаної адресою призначені для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства.
Обґрунтовуючи підстави позову, банк посилався на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , однак в даному випадку, мало місце спадкування за заповітом, що відповідає положенням статті 1223 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину є його правом, а не обов`язком, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні пред`явлених до нього вимог кредитора.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини п`ятої, частини четвертої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із частиною сьомою статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 , як єдиний спадкоємиць за заповітом, разом із правами спадкодавця прийняв також і його обов`язки, в тому числі, і обов`язки щодо погашення боргу спадкодавця перед кредитором, прийнявши спадщину відповідач не довів перед судом факт перевищення розміру вимог кредиторів над обсягом спадкового майна, а тому він повинен відшкодувати кредитору спадкодавця суму боргу за кредитом у розмірі 7 995,25 грн.
Так як ОСОБА_1 спадщину після ОСОБА_3 не прийняла подавши заяву про відмову від неї, тому заявлені до неї вимоги позивача, задоволенню не підлягають
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати за сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 грн., який підтверджено платіжним дорученням № ІНВ91В3СV3 від 11.11.2020.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, ЦПК України, ст. ст. 608, 1216,1218, 1281,1282 ЦК України, суд, -
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, задовольнити частково.
В задоволені іншої частини позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В. О. Говоруха