РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21.12.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Лайчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратила право користування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 . В обгрунтування вимог вказано, що протягом останніх п`яти років відповідачі у квартирі не проживають, витрати по утриманню будинку не беруть. Реєстрація відповідачів перешкоджає позивачу вільно користуватись та розпоряджатись своїм майном.

В судове засідання 21.12.2021 року сторони не з`явились.

Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Антонович О.С. надійшла заява про проведення розгляду справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримують, проти винесення заочного рішення не заперечували.

Відповідачі про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, судові повістки повернулись на адресу суду з поштовою відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Відзиву від відповідачів не надходило.

Згідно з ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Частиною 1 ст.280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Так як відповідачі, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились в судове засідання повторно без повідомлення причин, що згідно ч.3 ст.131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин; не подали відзиву, а позивачем не заявлено заперечень проти заочного вирішення справи, суд дійшов висновку про існування всіх підстав для заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Суд вважає за можливе розглянути справу та ухвалити рішення без участі сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31.10.2019 року, ОСОБА_1 є власником Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_2 . (а.с. 7).

Згідно довідки ПП «ВЖРЕП №15» №199 від 16.06.2021 року, за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровані особи, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 15).

Факт непроживання відповідачів у квартирі, яка є власністю позивача, підтверджується актом від 25 червня 2021 року, зі змісту якаго ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не проживають за адресою АДРЕСА_3 з 2016 року, акт затверджено директором ПП «ВЖРЕП №15» (а.с.16).

З наведеного належить зробити висновок, що відповідачі відповідних та достатніх дій для зняття з місця реєстрації за вказаною адресою не вчинили, фактично в квартирі не проживають та не є членами сім`ї позивача.

Статті 15 та 16 ЦК України передбачають, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені положеннями цієї статті.

Положеннями ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також визначено у статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як роз`яснено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012, вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; ст.405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Право на реєстрацію у житловому приміщенні є похідним від наявності права на користування житлом.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі викладеного, суд встановив, що відповідачі не проживають за адресою: АДРЕСА_3 , більше одного року, позивач є повноправним власником даної квартири, вважає, що її право порушується та вимагає усунення такого порушення; підстав вважати, що відповідачам чиняться перешкоди у користування квартирою судом не встановлено, а тому заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах законодавства та підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягнення на користь позивача судовий збір у розмірі по 454,00 грн. з кожної.

Керуючись ст. 4, 12, 81, 141, 258, 265, 268, 280,354 ЦПК України, ст. ст. 319,383, 391,405 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 454,00 грн. з кожної.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідачі: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: в матеріалах справи відсутній.

ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: в матеріалах справи відсутній.

Суддя Л.М. Чішман