Провадження № 2/947/762/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2021 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю : секретаря судового засідання Макаренко Г.М.

представників:

відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Дмитрієва В.П.

відповідача Міністерства юстиції України Чітак Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального провадження цивільну справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , треті особи , яки не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_5 , державного реєстратора Лиманської районної державної адміністрації Одеської області Гриб Максима Петровича про визнання наказу міністерства юстиції України незаконним та його скасування, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси 13.10.2020 року надійшла позовна заява , яка в інтересах ОСОБА_3 подана його представником адвокатом Єпіхіної Ю.О., з вимогами про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 25.09.2020 року №3338/5, яким скасовані рішення від 18.08.2020 №№53663942,53664180, прийняті державним реєстратором Лиманської районної державної адміністрації Одеської області Гриб М.П.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що скасуванням колегією Міністерства юстиції України, внаслідок розгляду скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вищевказаних рішень державного реєстратора стосовно перереєстрації права власності на дві земельні ділянки , які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , одна площею 0,0317 га з кадастровим номером :34:004:0051 та друга площею 0,316 га, з кадастровим номером :34:004:0052 на іпотекодержателя ОСОБА_5 у зв`язку із невиконанням боржником ОСОБА_6 , який є іпотекодавцем, своїх зобов`язань за договорами позики від 16.02.2018 року та здійснення позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, з підстав не належного виконання реєстратором вимог законодавства щодо з`ясування наявності інших власників даних земельних ділянок при наявності суперечностей між заявленими та зареєстрованими правами власності, відсутність факту спливу тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги, неможливості встановити з наданих до скарги документів факту направлення рекомендованих повідомлень дати та часу їх відправлення , та ідентифікувати осіб яким вони направлялись та відсутності обов`язкового для державної реєстрації довідки іпотекодержателя з відомостями про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів, були порушені права іпотекодержателя на отримання належного виконання договору позики який забезпечено іпотекою, а також права позивача який на підставі договорів купівлі-продажу від 21.08.2020 року придбав вищевказані земельні ділянки у ОСОБА_5 , зазначені у наказі №3338/5 підстави для скасування вказаних рішень державного реєстратора не відповідають дійсним обставинам а крім того при розгляді відповідної скарги колегією були допущені суттєві порушення процедури розгляду внаслідок неповідомлення власника ОСОБА_3 про розгляд скарги.

Згідно відзиву на позов від південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеси) Міністерства юстиції України поданого 08.12.2020 року , який було підтримано у судовому засіданні представником відповідача, відповідачем не визнаються позовні вимоги у повному обсязі з урахуванням того, що під час розгляду скарги ОСОБА_1 було з`ясовано , що рішеннями суду, яки набрали законної сили, були скасовані рішення про державну реєстрацію прав власності на вказані земельні ділянки за ОСОБА_6 , яки були утворені у результаті поділу земельної ділянки, договір купівлі-продажу якої визнано недійсним та вказано майно витребувано на користь ОСОБА_1 , таким чином на момент винесення рішення про державну реєстрацію прав на зазначені земельні ділянки 18.08.2020 року, ОСОБА_6 не був їх законним власником, а тому державним реєстратором, при наявності суперечності про належність даних земельних ділянок іпотекодавцю, було необхідно відмовити у здійсненні відповідної перереєстрації права власності, а крім того наявні порушення процедури реєстрації свідчили про наявність підстав скасування оскаржених рішень, в свою чергу процедура розгляду скарги була проведена у відповідності до законодавства України.

У письмовому відзиві на позов від представника ОСОБА_1 та ОСОБА_4 адвоката Дмитрієва В.П. , поданого до суду 23.12.2020 року, відповідачі заперечуючи проти задоволення позову ОСОБА_3 вважають його необґрунтованим а наказ Міністерства юстиції України від 25.09.2020 року №3338/5, законним та таким що відповідає дійсним обставинам взаємовідносин стосовно спірних земельних ділянок.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим по справі визначено Луняченко В.О.

Ухвалою суду від 21.10.2020 року відкрито провадження у цивільної справі за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 23.11.2020 року було відмовлено у задоволені клопотання представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Дмитрієва В.П. про закриття провадження по справі.

Ухвалою суду від 03.02.2021 року було відмовлено у задоволені клопотання представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Дмитрієва В.П. про залишення без розгляду позову ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 25.05.2021 року було відмовлено у прийнятті позову третьої особи ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 25.09.2020 №3338/5, яким скасовані рішення від 18.08.2020 №№ 53663942,53664180, прийняті державним реєстратором Лиманської районної державної адміністрації Одеської області Гриб Максимом Петровичем у рамках розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , треті особи , яки не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_5 , державного реєстратора Лиманської районної державної адміністрації Одеської області Гриб Максима Петровича про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 25.09.2020 №3338/5, яким скасовані рішення від 18.08.2020 №№ 53663942,53664180, прийняті державним реєстратором Лиманської районної державної адміністрації Одеської області Гриб Максимом Петровичем.

Протокольною ухвалою від 13.07.2021 року судом було закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті.

Рішеннями судів, яки набрали законної сили, було встановлено, що ОСОБА_7 на праві приватної власності належало нерухоме майно, у тому числі: 26/50 частин житлового будинку за номером АДРЕСА_1 , загальною площею 248,7 кв. м, на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого Третьою Одеською державною нотаріальною конторою 12 липня 1983 року № 3-7240, дата реєстрації 15 липня 1983 року; та земельна ділянка, площею 0,0633 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :34:004:0010, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на підставі державного акта про право власності на земельну ділянку серія ОД № 061019 від 01 липня 2004 року, зареєстрованого за № 967, кадастровий номер :34:004:0010.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер.

За час життя, ОСОБА_7 склав заповіт, який посвідчений 29 березня 2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Василенко О. В., зареєстрований в реєстрі за № 1269, згідно з яким ОСОБА_7 на випадок своєї смерті здійснив розпорядження, а саме усе майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він, згідно з законом буде мати право, яке йому буде належати на день смерті, заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 син померлого ОСОБА_7 ОСОБА_8 звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Василенко О. В., про визнання заповіту недійсним, який в подальшому доповнював та просив суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним заповіт від 29 березня 2014 року, складений ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_1 , та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 26/50 частин будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0633 га за вказаною адресою після смерті ОСОБА_7 (справа № 520/15855/14-ц).

За наслідком розгляду вказаної справи, між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 було укладено мирову угоду, яка була затверджена ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 08 липня 2015 року, відповідно до якої:

- визнано за ОСОБА_8 право власності: на 1/3 частини від 26/50 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що складається відповідно до технічного паспорта від 18 вересня 2014 року з житлового будинку літ. А, сарай літ. В, И, К, П, Т, гараж літ. Ч, вбиральня літ Я, Л, альтанка літ. З, 1, 2, 4, 8, 10-12 огорожа, І, ІІ, IV, V мостіння, III, IV шахта, що відкрилась після смерті ОСОБА_7 та належала йому на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого Третьою Одеською державною нотаріальною конторою 12 липня 1983 року № 3-7240, дата реєстрації 15 липня 1983 року; на 1/3 частку земельної ділянки, площею 0,0633 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що відкрилась після смерті ОСОБА_7 та належала померлому на підставі державного акта про право власності на земельну ділянку серія ОД № 061019 від 01 липня 2004 року та зареєстрованого за № 967, кадастровий номер :34:004:0010;

- визнано за ОСОБА_9 право власності: на 2/3 частини від 26/50 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що складається відповідно до технічного паспорта від 18 вересня 2014 року з житлового будинку літ. А, сарай літ. В, И, К, П, Т, гараж літ. Ч, вбиральня літ. Я, Л, альтанка літ. З, 1, 2, 4, 8, 10-12 огорожа, І, II, IV, V мостіння, III, IV шахта, що відкрилась після смерті ОСОБА_7 та належала йому на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого Третьою Одеською державною нотаріальною конторою 12 липня 1983 року № 3-7240, дата реєстрації 15 липня 1983 року; та на 2/3 частки земельної ділянки, площею 0,0633 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що відкрилась після смерті ОСОБА_7 та належала померлому на підставі державного акта про право власності на земельну ділянку серія ОД № 061019 від 01 липня 2004 року та зареєстрованого за № 967, кадастровий номер :34:004:0010.

08 лютого 2017 року між ОСОБА_7 , від імені якого на підставі довіреності від 24 липня 2006 року, посвідченої приватним нотаріусом Брусилівського районного нотаріального округу Житомирської області Бородавко Б. Б., зареєстрованої в реєстрі за № 242, діяв ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 був укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим І. В., зареєстрований в реєстрі за № 123, за умовами якого ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_11 придбав нерухоме майно: 26/50 частин житлового будинку за номером АДРЕСА_1 , загальною площею 248,7 кв. м та був укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим І. В., зареєстрований в реєстрі за № 122, за умовами якого ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_11 придбав нерухоме майно: земельну ділянку, площею 0,0633 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :34:004:0010, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

ОСОБА_10 на підставі вказаної довіреності уклав 08 лютого 2017 року договори купівлі-продажу, на підставі яких розпорядився від імені ОСОБА_7 належним йому на праві власності нерухомим майном, вже після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

08 лютого 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відкрито розділ та проведено реєстрацію земельної ділянки.

08 лютого 2017 року зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_11 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 лютого 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим І. В., зареєстрованого в реєстрі за № 122.

20 березня 2017 року зареєстровано право власності за ОСОБА_12 на підставі договору купівлі-продажу від 20 березня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якушевою С. А., зареєстрованого в реєстрі за № 557.

01 серпня 2017 року зареєстровано право власності за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 01 серпня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюк Г. О., зареєстрованого в реєстрі за № 676.

11 жовтня 2017 року право власності ОСОБА_6 погашено на підставі заяви про поділ об`єкта нерухомого майна від 21 вересня 2017 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хома А. С., зареєстрованої в реєстрі за № 2109.

Під час розгляду цивільної справи № 520/12641/17 рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , треті особи: ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання недійсними договорів іпотеки, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу частини житлового будинку від 08 лютого 2017 року, а саме стосовно 26/50 частин житлового будинку за номером АДРЕСА_1 , загальною площею 248,7 кв. м, укладений між ОСОБА_7 , від імені якого на підставі довіреності від 24 липня 2006 року, посвідченої приватним нотаріусом Брусилівського районного нотаріального округу Житомирської області Бородавко Б. Б., зареєстрованої в реєстрі за № 242, діяв ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим І. В., зареєстрований в реєстрі за № 123.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 08 лютого 2017 року, а саме стосовно земельної ділянки, площею 0,0633 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :34:004:0010, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, укладений між ОСОБА_7 , від імені якого на підставі довіреності від 24 липня 2006 року, посвідченої приватним нотаріусом Брусилівського районного нотаріального округу Житомирської області Бородавко Б. Б., зареєстрованої в реєстрі за № 242, діяв ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим І.В., зареєстрований в реєстрі за № 122.

Постановою Одеського апеляційного суду від 27 червня 2019 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 30 серпня 2019 року про виправлення описки, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2018 року скасовано в частині відмови в позовних вимогах щодо витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання недійсними договорів іпотеки, скасування державної реєстрації права власності та скасування запису майна обтяження майна іпотекою та встановлення заборони.

Скасовано записи про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на земельні ділянки, площею 0,0316га, кадастровий номер :34:004:0052,та площею 0,0317га, кадастровий номер :34:004:051, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 2/3 частини земельної ділянки: площею 0,0316 га, кадастровий номер :34:004:0052, та площею 0,0317 га, кадастровий номер :34:004:0051, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини цих земельних ділянок.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що на підставі інформації, отриманої з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно № 105039432 від 24 листопада 2017 року, яка є належним, допустимим та достатнім доказом доведено та встановлено факт того, що спірні земельні ділянки: кадастровий номер :34:004:0052, площею 0,0316 га, та кадастровий номер :34:004:0051, площею 0,0317 га, зареєстровані за відповідачем ОСОБА_6 , утворені в результаті поділу земельної ділянки, кадастровий номер :34:004:0010, площею 0,0633 га, яка була зареєстрована за відповідачем ОСОБА_6 . Сама по собі зміна кадастрового номеру з однієї земельної ділянки на дві інші за рахунок їх поділу не відноситься до новоствореного майна.

Постановою Верховного Суду від 24.03.2020 року по цивільної справі №520/12641/17 касаційна скарга ОСОБА_6 була залишена без задоволення а постанова Одеського апеляційного суду від 27.06.2019 року залишена без змін.

Зазначеними рішенням судів, яки набрали законної сили та мають преюдиціальне значення при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі або особа, щодо якою встановлені ці обставини ( ч.4 ст. 82 ЦПК України ) та постановою Верховного Суду України, висновки якою щодо спірних правовідносин повинні враховуватися судом відповідно до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України визначено, що довіреність від 24 липня 2006 року, посвідчена приватним нотаріусом Брусилівського районного нотаріального округу Житомирської області Бородавко Б. Б., зареєстрована в реєстрі за № 242, яка була видана ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_10 , припинила свою дію 20 травня 2014 року у зв`язку зі смертю ОСОБА_7 .

На час укладення спірних договорів купівлі-продажу в інтересах ОСОБА_7 , останній вже не мав цивільної правоздатності у зв`язку зі смертю.

Тому, волевиявлення ОСОБА_7 на укладання спірних договорів купівлі-продажу від 08 лютого 2017 року, посвідчених приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим І. В., зареєстрованих в реєстрі за № 122, 123, було відсутнє.

Незважаючи на те, що на підставі заяви ОСОБА_6 про поділ об`єкта нерухомого майна від 21 вересня 2017 року № 2109, засвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хома А. С., стосовно земельної ділянки, площею 0,0633 га, кадастровий номер :34:004:0010, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , створені земельні ділянки: площею 0,0316 га, кадастровий номер :34:004:0052, та 0,0317 га, кадастровий номер :34:004:0051, які розташовані за тією ж адресою та зареєстровані за ОСОБА_6 , встановлено, що залишилися попередніми як правові, так і фізичні характеристики поділеної ділянки, зокрема не відбулося зміни її цільового призначення, розташування, загальна площа. А тому спірні земельні ділянки не слід вважати іншим, новоутвореним майном, яке неможливо витребувати у відповідача за правилами статті 388 ЦК України.

Отже, ОСОБА_1 , котрій належало 2/3 спірної земельної ділянки (на підставі судового рішення, що вступило в законну силу) мала право витребувати це майно від добросовісного набувача на підставі статті 388 ЦК України, так як вказана земельна ділянка вибула із володіння поза волею власника.

Під час розгляду цивільної справи №520/12641/17 16 лютого 2018 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хома А.С., зареєстрований в реєстрі за №270, за умовами якого ОСОБА_6 передав в іпотеку ОСОБА_5 земельну ділянку, площею 0,0316 га, кадастровий номер :34:004:0052, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також тієї ж дати між тими ж особами був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хома А.С., зареєстрований в реєстрі за №268, за умовами якого ОСОБА_6 передав в іпотеку ОСОБА_5 земельну ділянку, площею 0,0317 га, кадастровий номер :34:0004:0051, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 27.06.2019 року, яке набрало законної сили та має преюдиціальне значення стосовно обставин встановлених стосовно ОСОБА_6 значення встановлено, що відповідач, ОСОБА_6 , був обізнаний з тим фактом, що позивач звернулась з позовом до нього про витребування спірної земельної ділянки.

1 листопада 2017 року Київським районним судом м. Одеси по даній справі було прийнято ухвалу про забезпечення позову, якою:накладено арешт на земельну ділянку, площею 0,0633 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :34:004:0010, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Встановлено заборону суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, вчиняти будь які дії, пов`язані з державною реєстрацією прав, у тому числі приймати будь-які заяви щодо проведення реєстраційних дій, щодо земельної ділянки, площею 0,0633 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :34:004:0010, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

16 лютого 2018 року відповідач, ОСОБА_6 , уклав іпотечні договори з ОСОБА_13 у відповідності до яких передав останньому в іпотеку земельні ділянки площею 0,0316 га, кадастровий номер :34:004:0052, та 0,0317 га, кадастровий номер :34:004:0051 розташовані за адресою АДРЕСА_1 ,

Згідно зазначених договорів іпотеки забезпечено виконання зобов`язань ОСОБА_6 перед ОСОБА_13 , що випливають з договору позики укладеного між ними 16 лютого 2018 року.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.06.2020 року по справі №947/6698/20 , яка залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 03 червня 2021 року було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6 ОСОБА_5 та визнані недійсними договори іпотеки від 16 лютого 2018 року, укладені між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , щодо земельних ділянок, площею 0,0316 га, кадастровий номер :34:004:0052 та 0,0317 га, кадастровий номер :34:004:0051 розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , які посвідчені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хома А.С., зареєстровані в реєстрі №268 та №270, а також скасовані записи з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про обтяження майна іпотекою та встановлення заборон на нерухоме майно щодо земельних ділянок, площею 0,0316 га, кадастровий номер :34:004:0052 та 0,0317 га, кадастровий номер :34:004:0051 розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , внесені на підставі договорів іпотеки від 16 лютого 2018 року, посвідчених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хома А.С., зареєстрованих в реєстрі за №268 та №270.

Рішення суду було встановлено, що правочини у вигляді договорів іпотеки від 16.02.2018 року укладені між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 щодо земельних ділянок : площею 0,0316га, кадастровий номер :34:004:0052, та площею 0,0317га, кадастровий номер :34:004:051, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , є незаконним так як були укладені під час дії забезпечення позову у вигляді арешту на земельну ділянку яка була розділена на дві зазначені а крім того враховуючи обізнаність сторін про існування судового спору щодо оспорювання права власності за ОСОБА_6 на дані земельні ділянки мають ознаки фіктивного правочину, яки укладений лише з наміром ускладнити виконання рішення суду про витребування майна від ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 .

Рішеннями державного реєстратора Лиманської районної державної адміністрації Одеської області Гриб М.П. 18.08.2020 №№53663942,53664180, прийняті державним реєстратором було здійснено перереєстрацію права власності на дві земельні ділянки , які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , одна площею 0,0317 га з кадастровим номером :34:004:0051 та друга площею 0,316 га, з кадастровим номером :34:004:0052 на іпотекодержателя ОСОБА_5 у зв`язку із невиконанням боржником ОСОБА_6 , який є іпотекодавцем, своїх зобов`язань за договорами позики від 16.02.2018 року.

07.09.2020 року ОСОБА_1 подала скаргу на вищевказані рішення державного реєстратора від 18.08.2020 року до Міністерства юстиції України, яка зареєстрована за №25300-33-20.

Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення , дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 було винесено висновок від 15.09.2020 року про необхідність задоволення скарги, на підставі чого 25.09.2020 року за №3338/5 Міністерством юстиції України винесено Наказ про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 від 07.09.2020 року, скасування рішення від 18.08.2020 №№53663942,53664180, прийняті державним реєстратором Лиманської районної державної адміністрації Одеської області Гриб М.П., та анулювання доступу державному реєстратору ОСОБА_14 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( т.2 а/с 119).

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ).

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово зазначала, що позовні вимоги, спрямовані на захист порушеного, на думку позивача, права на земельну ділянку, яке підлягає державній реєстрації, є спором про право цивільне та має приватноправовий характер. Такий спір має розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі N 823/2042/16 (провадження N 11-377апп18) та від 27 листопада 2019 року у справі N 815/1915/18 (провадження N 11-947апп19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року по справі №910/7781/19 було сформульовано висновок, що спір з приводу законності рішень Мін`юсту, виданих у формі наказів про скасування рішень державного реєстратора, прийнятих Мін`юстом внаслідок перевірки процедури здійснення реєстрації, також підлягає розгляду за правилами цивільного або господарського судочинства, в залежності від суб`єктного складу сторін спору, у випадку якщо спір безпосередньо пов`язаний із захистом позивачем цивільного права у спорі щодо земельної ділянки з особою, яка не заперечує законності дій державного реєстратора з реєстрації за нею (цією особою) права на це майно.

У даному випадку скарга ОСОБА_1 на рішення державного реєстратора була пов`язана із захистом права власності на спірні земельні ділянки а позов про скасування відповідного Наказу подано фізичною особою, яка вважає що відповідним наказом порушено його права власності.

Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку що даний спір слід розглядати у порядку цивільного провадження.

Законами України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань" передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів.

Для забезпечення розгляду скарг утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації .

Порядок діяльності та повноваження Комісії регламентовано постановою КМУ від 25.12.2015 р. № 1128 "Про затвердження Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації".

Відповідно до положень вищезазначених нормативно-правових актів предметом розгляду Комісії є процедурні порушення, вчинені державним реєстратором (нотаріусом) під час здійснення реєстраційних дій.

У постанові від 25 червня 2020 року по справі №826/2470/17, щодо визнання незаконним Наказу міністерства юстиції України винесеного внаслідок перевірки скарги на дії реєстратора, Верховний судом, було визначено, що певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися, наприклад, процедури його ухвалення. Саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Отже, колегія суддів Верховного Суду , не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, вважає, що порушення такої процедури може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.

У даному випадку судом враховуються встановлені обставини справи, яки стосуються наявності спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 як законних власників земельної ділянки, яка на підставі недійсного правочину була отримана ОСОБА_6 , та розподілена у межах первісних меж на дві земельні ділянки ( що не змінило їх правовий статус об`єкта який незаконно було вилучено з власності вищевказаних осіб ) , та визнання недійсним іпотечних договорів між ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , яки вважаються недійсними з моменту кладення, а тому суд вважає що оспорюваний Наказ Міністерства юстиції України від 25.09.2020 №3338/5, яким скасовані рішення від 18.08.2020 №№ 53663942,53664180, прийняті державним реєстратором Лиманської районної державної адміністрації Одеської області Гриб Максимом Петровичем, не підлягає скасуванню так як винесений у відповідності до вимог законодавства, а будь яки процедурні дефекти, пов`язані із належним повідомленням нового власника, у даному випадку, не могли впливати на суть рішення про скасування незаконного рішення державного реєстратора.

Таким чином суд приходить до висновку що позов ОСОБА_3 є необґрунтованим та не доведеним у судовому засіданні а тому не підлягає задоволенню з наведених підстав.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259, 263-265,268,273,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_3 ( РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Міністерства юстиції України ( , місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13 ), ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 ( РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання6 АДРЕСА_4 ) , треті особи , яки не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_5 ), державного реєстратора Лиманської районної державної адміністрації Одеської області Гриб Максима Петровича ( зареєстроване місцезнаходження: 67500, Одеська область, Лиманський район, смт Доброслав, проспект 40 річчя Визволення, 1 ) про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 25.09.2020 №3338/5, яким скасовані рішення від 18.08.2020 №№ 53663942,53664180, прийняті державним реєстратором Лиманської районної державної адміністрації Одеської області Гриб Максимом Петровичем.

Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 06.12.2021 року.

Суддя Луняченко В. О.