25.11.2021 Єдиний унікальний номер 205/8422/20
Єдиний унікальний номер судової справи 205/8422/20
Номер провадження 2/205/423/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року

Ленінський районний суд м.Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу №205/8422/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють вимог щодо предмету спору: «Житлово-будівельний кооператив №429», Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області про визнання рішення незаконним та його скасування-

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Житлово-будівельний кооператив № 429, Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Дніпровської районної ради, про визнання рішення незаконним та його скасування.

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_1 - ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на пайові внески, сплачені за квартиру за АДРЕСА_1 . Вказана квартира була отримана ОСОБА_3 з родиною: чоловіком ОСОБА_2 та донькою ОСОБА_4 (після зміни прізвища - ОСОБА_5 ) на підставі ордеру № 35 від 05 січня 1996 року, виданого за рішенням загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу № 429 (далі - ЖБК № 429) за №7 від 19 грудня 1995 року, затвердженим рішенням виконавчого комітету Ради народних депутатів за № 1710 від 21 грудня 1995 року.

Відповідно до зобов`язання, наданого ЖБК № 429 від 03 січня 1996 року. ОСОБА_3 отримала позику в розмірі 589 500 рублів строком на 30 років з 01 січня 1996 року по 01 січня 2026 року.

Після смерті матері ОСОБА_3 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не мала можливості погашати позику за зобов`язанням матері, оскільки на момент смерті їй виповнилось 14 років, а з 2002 по 2007 рік навчалася на денній формі в університеті. ОСОБА_3 в період з 2000 року по 18 червня 2008 рік достроково (строк погашення позики 01 січня 2026 року) сплатив залишок позики в розмірі 5 583 гривні 81 копійка. 23 квітня 2014 року відповідач став членом ЖБК № 429.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року по цивільній справі №205/1744/15-ц позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину пайових внесків в порядку спадкування за законом та за заповітом, визнання права власності на частину квартири задоволено частково, визнано за ОСОБА_1 право власності на частку пайових внесків в розмірі 245 гривень 15 копійок, сплачених за квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також на частку пайових внесків в розмірі 490 гривень 30 копійок, сплачених за вказану квартиру в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 . В іншій частині рішення суду скасовано постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2019 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 09 липня 2020 року.

03 жовтня 2019 року за заявою ОСОБА_3 за ним зареєстровано право власності на вищевказану квартиру на підставі довідки ЖБК № 429 № 8 від 19 вересня 2019 року про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі.

Оскільки позивач вважає, що має право на визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за відповідачем, просить суд визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 49044270 від 07 жовтня 2019 року 14:04:42, ОСОБА_7 , Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області, права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження.

30 грудня 2020 року від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Заперечення обґрунтовані тим, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2019 року, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 07 липня 2020 року, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року по справі 205/1744/15-ц в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на 9/100 частин квартири АДРЕСА_1 скасовано. У вказаній постанові Верховного Суду зазначено, що суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на 9/100 частин спірної квартири. Відповідач зазначив, що з вищенаведеного вбачається необґрунтованість позовних вимог.

Ухвалою суду від 28 квітня 2021 року, постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати, підготовче засідання закрито та призначено справу до розгляду по суті.

Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Келембет І.М. надійшла заява, в якій просила закінчити розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Трофименко В.В. просив у задоволенні позову відмовити.

Представники третіх осіб: ЖБК № 429 та КП «Бюро технічної інвентаризації» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області у судове засідання не з`явилися. Про день, час та дату судового засідання сповіщенні належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

Суд, заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до довідки ЖБК № 429, виданої ОСОБА_3 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , він прийнятий в члени кооперативу ЖБК № 429, пайовий внесок у сумі 7 545 грн. виплачено (а.с.12).

На підставі зазначеної довідки за ОСОБА_3 державним реєстратором КП «Бюро технічної інвентаризації» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області Василенком Б.В. 03 жовтня 2019 року зареєстровано право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , за № 33559352, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.13).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року по справі № 205/1744/15-ц позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину пайових внесків в порядку спадкування за законом та за заповітом, визнання права власності на частину квартири задоволено частково, визнано за ОСОБА_1 право власності на частку пайових внесків в розмірі 245 грн. 15 коп., сплачених за квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнано за ОСОБА_1 право власності на частку пайових внесків в розмірі 490 грн. 30 коп., сплачених за вищевказану квартиру в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також визнано за ОСОБА_1 право власності на 9/100 частин квартири АДРЕСА_2 (а.с.14-22).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2019 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 09 липня 2020 року (а.с.32-41), рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на 9/100 частин квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 63,8 кв.м. скасовано, у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено (а.с.23-31).

Відповідно до вищевказаної постанови Верховного суду ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 і ОСОБА_6 успадкувала лише частину внесеного паю, а не частину квартири, пропорційно розміру цієї частки пайового внеску (а.с.40).

У постанові від 18 грудня 2013 року у справі № 6-138цс13 Верховний Суд України виклав правову позицію, в якій в тому числі зазначив, що згідно зі статтею 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, з 01 липня 1990 року набуває право власності на цю квартиру, тому, у разі його смерті після зазначеної дати спадщина відкривається на квартиру. За змістом частини першої статті 17 Закону України «Про власність» кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в ЖБК за рахунок спільних коштів члена ЖБК та членів його сім`ї, яким ця квартира надана. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю.

ОСОБА_1 у позові просить визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».

У частині першій та другій статті 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною першою статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2020 року по справі № 303/6366/17 (провадження № 61-17559св19) вказано, що: «порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права».

Отже, підставою звернення до суду є наявність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем права (інтересу), а таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту.

Так, звертаючись з позовом про визнання незаконним та скасування державної реєстрації на нерухоме майно, а саме квартиру, що належить відповідачу на праві приватної власності, позивач не обґрунтовує яке право позивача та яким чином порушено, не визнано, оспорено відповідачем, а також якими доказами таке порушення підтверджується.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Згідно з положеннями ст. 384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Статтею 19-1 Закону України «Про кооперацію» передбачено, що член житлово-будівельного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Статтею 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав» на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до державного реєстру прав. У разі допущення технічної помилки (граматичної, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися.

Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Позивач в даній справі не оспорює право власності ОСОБА_3 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , а лише просить визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру. Окрім того, під час перегляду рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року по справі № 205/1744/15-ц судами апеляційної та касаційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 успадкувала після смерті матері та бабусі лише частину внесеного паю, а не частину квартири, пропорційно внесеному паю. За результатом розгляду цивільної справи № 205/1744/15-ц в частині визнання права власності на частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 відмовлено.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , за ОСОБА_3 , позов не обґрунтований, тому задоволенню не підлягає.

До того ж суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, належне відповідачу, за позовом особи, яка не має права власності на дане майно не сприяє відновленню прав позивача, не дозволяє вирішити спір між сторонами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у даній справі, слід віднести на його рахунок.

На підставі викладеного, керуючись ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 11, 12, 13, 79-81, 89, 141, 259, 263, 264, 354, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють вимог щодо предмету спору: «Житлово-будівельний кооператив №429», Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 49044270 від 07 жовтня 2019 року 14:04:42, ОСОБА_7 , Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області, права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )-відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 грудня 2021 року.

Суддя Н.Г.Остапенко