Справа № 204/8881/20
Провадження № 2/0203/633/2021
УХВАЛА

26 лютого 2021 року у місті Дніпрі суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Ханієва Ф.М., перевіривши матеріали позовної заяви Дніпровського індустріально-педагогічного технікуму до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2021 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська на підставі ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2021 року про передачу справи для розгляду за підсудністю надійшли матеріали цивільної справи № 204/8881/20 за позовом Дніпровського індустріально-педагогічного технікуму до ОСОБА_1 , в якому просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Дніпровського індустріально-педагогічного технікуму заборгованість за житлово-комунальні послуги за період 01.01.2018р. по 01.11.2020р. в сумі основного боргу 42111,96грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2021 року, цивільну справу № 204/8881/20, провадження № 2/0203/633/2021, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М.

Відповідно до ст. 32 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), спори між судами про підсудність не допускаються.

Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Водночас порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК України.

Суд зазначає, що у ст. ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України визначені вимоги до позовної заяви.

У той же час суд, вивчивши позовну заяву Дніпровського індустріально-педагогічного технікуму, дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

На виконання п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не зазначені та не додані докази, що підтверджують вказані ним обставини у позові, а саме: докази належності на праві власності відповідачу квартири АДРЕСА_1 .

При цьому в порушення п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України не зазначено, що ці докази не можуть бути надані позивачем.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд, вирішуючи питання щодо залишення без руху позовної заяви, також керується практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Суд звертає увагу позивача на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року).

Прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року, в яких зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що позовна заява Дніпровського індустріально-педагогічного технікуму подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з наданням їй строку для усунення недоліків позовної заяви, відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Дніпровського індустріально-педагогічного технікуму до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - залишити без руху.

Встановити позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Визначені недоліки позовної заяви позивачу усунути шляхом надання суду виправленої редакції позовної заяви відповідно до кількості сторін з зазначенням та наданням:

- доказів, що підтверджують вказані у позові обставини, а саме: належності на праві власності відповідачу квартири АДРЕСА_1 ;

- доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою.

Копію ухвали направити позивачу.

Суд роз`яснює позивачу, що у випадку, якщо недоліки заяви не будуть усунені у зазначений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Ф.М. Ханієва