Ухвала

22 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 369/3447/19

провадження № 61-20621ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

розглянув касаційну скаргу представника Національного банку України - Булгакова Сергія Валерійовича на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України про визнання незаконним і скасування наказу Національного банку України № 693-к від 06 березня 2019 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ Національного банку України № 693-к від 06 березня 2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ».

В обґрунтування позову посилався на те, що він працює у відповідача з 2009 року і по теперішній час, посаду головного економіста відділу аналізу внутрішніх ринків фінансового сектору управління макропруденційної політики Департаменту фінансової стабільності обіймає з квітня 2015 року. Наказом відповідача № 693-к від 06 березня 2019 йому було оголошено догану за порушення трудової дисципліни, що виявилось у неналежному виконанні його посадових обов`язків, та під розпис ознайомлено його із цим наказом. Позивач вважав наказ незаконним та таким, що підлягає скасуванню, зазначив, що завдання, яке вперше йому поставлене 27 грудня 2018 року, він виконав у повному обсязі із врахуванням поставлених у завданні обмежень - джерелом інформації мали бути виключно веб-сайти банківських установ. Позивач стверджував, що 11 січня 2019 року ним було повідомлено керівництву про те, що веб-сайти майже половини банківських установ на час виконання завдання не містять інформації у форматі, який дозволяє проводити аналіз у визначеному розрізі, що, відповідно, унеможливлює виконання завдання у цій частині. Крім того, позивач звертав увагу, що його посадова інструкція визначає, що до його посадових обов`язків входить, серед іншого, участь у підготовці інформаційно-аналітичних та презентаційних матеріалів про банківську систему України, проте оскаржуваний наказ не містить інформації про те, які саме інформаційно-аналітичні матеріали про банківську систему України та у які строки мало бути складено на підставі дорученого позивачу аналізу розбіжностей між нарахованими та сплаченими процентними доходами та витратами платоспроможних банків України у визначений період часу. Позивач вказав про сумнівність термінів виконання поставленого йому завдання. Також позивач вказував, що неповнота виконання ним завдання керівництвом була виявлена 14 січня 2019 року, а не 25 січня 2019 року, що вказує на те, що відповідачем було пропущено строк притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, навіть з врахуванням часу його непрацездатності у період з 28 січня 2019 року по 15 лютого 2019 року. Крім того, позивач зауважив, що відповідачем не було враховано, що він не заподіяв роботодавцю шкоди, а навпаки, виявив та повідомив про ризики у діяльності банківської системи, які можуть призвести до втрат держави та кредиторів банків; він є кандидатом економічних наук зі спеціальності «Гроші, фінанси і кредит», неодноразово підвищував свою кваліфікацію, успішно суміщував виконання своїх посадових обов`язків та функцій тимчасово відсутнього співробітника, має практичний досвід роботи у службі банківського нагляду, як куратор банків; раніше не притягувався до дисциплінарної відповідальності, позитивно характеризується за місцем роботи. Також позивач повідомив про упереджене ставлення керівництва до нього, так як мали вже неодноразові випадки притягнення позивача до відповідальності, проте у судовому порядку накази відповідача було скасовано.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 липня 2021 року позов задоволено.

Визнано незаконним і скасовано наказ Національного банку України № 693-к від 06 березня 2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ».

Постановою Київського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 липня 2021 року залишено без змін.

15 грудня 2021 року представник Національного банку України - Булгаков С. В. подав до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, як суду права, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Справа № 369/3447/19 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Зазначена справа є малозначною відповідно до вищенаведених приписів ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд визнає за можливе, користуючись власними повноваженнями, визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й також не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника Національного банку України - Булгакова Сергія Валерійовича на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України про визнання незаконним і скасування наказу Національного банку України № 693-к від 06 березня 2019 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов