Справа № 2-2337/11
Провадження № 6/487/2/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого - судді Сухаревич З.М.,

за участю секретарів судового засідання - Дорош В.В., Гулого С.В., Полінкевич К.Г., Сердюк В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління, ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч Степан Вікторович, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа № 2-2337/11, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва від 22.12.2018 року в частинні стягнення із ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором №1805-н від 02.08.2007 р. в розмірі 2 196 050,22 грн., в тому числі заборгованості по кредиту 807 000 грн., заборгованості по процентам 1 023 493,74 грн., інфляційних витрат від прострочених сум заборгованості за кредитом 233 554,42 грн., інфляційних витрат за несвоєчасну сплату процентів 78 762,79 грн., 3% річних 53239,27 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що стягувачем пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, що є підставою для повернення без прийняття його до виконання. А саме зазначила, що рішення по справі № 2-2337/11 набрало законної сили 19.05.2016 року, а виконавчий лист було пред`явлено до виконання 17.10.2019 р., тобто через три роки та п`ять місяців, що не відповідає ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження».

04 березня 2020 року зазначену заяву прийнято до розгляду, зупинено виконання за виконавчим документом виконавчим листом виданим Заводським районним судом м. Миколаєва від 22.12.2018 року по справі № 2-2337/11 провадження 2/487/156/2015 в частинні стягнення із ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором №1805-н від 02.08.2007 р. в розмірі 2 196 050,22 грн., в тому числі заборгованості по кредиту 807 000 грн., заборгованості по процентам 1 023 493,74 грн., інфляційних витрат від прострочених сум заборгованості за кредитом 233 554,42 грн., інфляційних витрат за несвоєчасну сплату процентів 78 762,79 грн., 3% річних 53239,27 грн., - до набрання законної сили судовим рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

13 березня 2020 року від представника АТ «Ощадбанк» надійшло заперечення, відповідно до якого представник просить відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на те, що 16 травня 2019 року АТ «Ощадбанк» звернувся до приватного виконавця Парфьонова Г.В. з заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-2337/11 від 22.12.2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» 2 196 050,22 грн. заборгованості за кредитним договором. Повідомленням від 16 травня 2019 року виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п. 6 частини 4 ЗУ «Про виконавче провадження». Враховуючи положення п. 1 ч. 4 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» 16.05.2019 строк пред`явлення виконавчого листа до виконання переривався і почав відраховуватись заново з 16.05.2019 року, тобто новий строк пред`явлення до виконання встановлюється до 16.05.2022 року. З цих підстав вважає, що відсутні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

13 березня 2020 року до суду надійшли пояснення приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча С.В., в яких він заперечує щодо наведених заявником обставин та зазначає про відсутність правових підстав для задоволення, посилаючись на те, що всі дії приватного виконавця чітко кореспондуються з вимогами чинного законодавства. Щодо строків пред`явлення виконавчого листа до виконання, то на виконавчому листі міститься відмітка про пред`явлення до виконання 16.05.2019, отже строк пред`явлення виконавчого листа до виконання переривався і не пропущений. Просив відмовити у задоволенні заяви та скасувати забезпечення згідно ухвали від 04.03.2020.

29.05.2020 приватним виконавцем подано клопотання про застосування строків позовної давності.

29 травня 2020 року винесено ухвало про витребування доказів.

18 червня 2020 року від приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. надійшли копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 591392020 на виконання вимог ухвали.

24 червня 2020 року ухвалою суду витребувано докази у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В.

14 вересня 2020 року ухвалою суду зупинено провадження у справі.

29 грудня 2020 року постановою Миколаївського апеляційного суду скасовано ухвалу від 14 вересня 2020 року про зупинення провадження у справі.

01 лютого 2020 року заяву ОСОБА_1 призначено до розгляду.

08 лютого 2021 року від представника ОСОБА_1 адвоката Лисенко В.С. до суду надійшло доповнення до заяви, в якому представник зазначає, що на виконання приватного виконавця Баришнікова А.Д. знаходилось виконавче провадження № 61203408, відкрите відносно ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за договором відновлювальної кредитної лінії № 1805-н. В порядку примусового виконання здійснено продаж предмета іпотеки за ціною 455 000,00 грн. і виконавче провадження завершено. З урахуванням того, що рішенням суду на виконання якого був виданий виконавчий лист передбачено стягнення одного того ж боргу за рахунок різних джерел, в тому числі за рахунок продажу предмета іпотеки, крім підстав, які зазначені в заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, існують підстави для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого документа, а саме виконавчого листа виданого 22.12.2018 по справі №2-2337/11 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення суми в розмірі 445 000,00 грн.

09 лютого 2021 року представником заявника подано заяву про розгляд заяви ОСОБА_5 без участі заявника та його представника.

09 лютого 2021 року приватним виконавцем Булахевічем С.В. подано заяву про розгляд заяви ОСОБА_1 без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України, неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Відтак, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності стягувача і боржника, заінтересованих осіб.

Дослідивши матеріали заяви, матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно частини 1 статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Встановлено, що рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 19.05.2016 по справі «2-2337/11 провадження № 22-ц/784/492/16 стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 1805-н від 02 серпня 2007 року в розмірі 2 196 050,22 грн., в тому числі заборгованість по кредиту 807 000 грн., заборгованість по процентам 1023493,74 грн., інфляційні витрати від прострочених сум заборгованості за кредитом 233554,42 грн., інфляційні витрати за несвоєчасну сплату процентів 78762,79 грн., 3% річних 53239,27 грн.; в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за договором відновлювальної кредитної лінії №1805-н укладеним 02.08.2011 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі Філії-Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_6 , в розмірі 3 186 917,42 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 .

22.12.2018 за вказаним рішенням видано виконавчі листи, строк пред`явлення до виконання 3 (три) роки.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Законодавець не дав чіткого визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у частині другій статті 432 ЦПК України, на яку посилалась заявник у даній справі.

При цьому словосполучення "або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Такі висновки викладені в узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 25 вересня 2015 року «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах».

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц.

Як на підставу для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню заявник посилається на пропуску строку пред`явлення його до виконання та часткове погашення заборгованості за виконавчим листом за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Однак, судом встановлено, що 16 травня 2019 року представником АТ «Ощадбанк» вказаний виконавчий лист у справі № 2-2337/11 пред`явлено до виконання приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Парфьонову Г.В.

16 травня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьонову Г.В. складено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

25.10.2019 представником АТ «Ощадбанк» вказаний виконавчий лист у справі № 2-2337/11 пред`явлено до виконання приватному виконавцю виконавчого округу Миколаївської області Булахевічу С.В.

25.10.2019 за вказаною заявою відкрито виконавче провадження ВП № 60423345.

Відповідно до частини четвертої та п`ятої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Таким чином, тлумачення частини четвертої та п`ятої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) свідчить, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Таким чином, повернення виконавчого документа без виконання не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах строку, встановленого статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, судом зроблено висновок, що у зв`язку із поверненням стягувачу виконавчого листа 16 травня 2019 року, відбулось переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, тому звернувшись повторно із заявою про його примусове виконання 25.10.2019 року стягувачем не було пропущено строк пред`явлення виконавчого листа 2-2337/11 до виконання.

Щодо зазначеної заявником підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню часткове погашення заборгованості за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, суд зазначає наступне:

Однією з підстав, визначеною ч. 2 ст. 432 ЦПК України, для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, на яку посилається заявник, є відсутність обов`язку боржника повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Як встановлено судом, виконавче провадження № 61203408, відкрите відносно ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за договором відновлювальної кредитної лінії № 1805-н, завершено. В порядку примусового виконання вказаного виконавчого провадження здійснено продаж предмета іпотеки за ціною 455 000,00 грн.

При цьому, заборгованість за виконавчим листом, виданим відносно ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 1805-н, заборгованість складає 2 196 050,22 грн.

Тобто, належних доказів тих обставин, що за рахунок предмета іпотеки було погашено заборгованість у розмірі 2 196 050,22 грн., боржником не надано.

За таких обставин, зарахування грошових коштів від реалізації предмета іпотеки в погашення кредитної заборгованості боржника (якщо таке зарахування мало місце), яке проведено в межах іншого виконавчого провадження, не свідчить про те, що заборгованість частково погашена боржником добровільно.

Отже, обставини, на які ОСОБА_1 посилається у заяві, не дають підстав вважати, що обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його добровільним виконанням.

Підсумовуючи викладене, оцінивши надані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 260-261, 353, 432 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління, ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч Степан Вікторович, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текс ухвали складено 12 лютого 2021 року.

Суддя: З.М. Сухаревич