Справа № 307/2749/20
Провадження № 2/307/1408/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Ком`яті Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Посилається на те, що 19.03.2018 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Хара Н.С. вчинила виконавчий напис № 1256 про стягнення грошових коштів у сумі 75737.83 гривень.

Приватним виконавцем Вольф Т.Л. на підставі виконавчого напису було відкрито виконавче провадження № 1404-У111 від 02.06.2016, та 10.05.2018 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату й направлено виконавчий лист по місцю виконання -Державний заклад «Українська алергологічна лікарня Міністерства охорони здоров`я України».

Вказаний виконавчий напис вчинений з порушенням Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а тому не підлягає виконанню.

Згідно виконавчого напису між позивачем та ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» у грудні 2013 року був укладений кредитний договір на 22000 гривень, на невідомий строк.

ОСОБА_1 заперечує розмір суми заборгованості на яку було винесено виконавчий напис нотаріуса.

Сума заборгованості нічим не підтверджена.

Термін дії картки сплив у 2014 році, а виконавчий напис вчинено 19.03.2018, тобто з дня виконання права вимоги пройшло більше трьох років.

Відповідно до постанови КМ України № 1172 від 29.06.1999 з подальшими змінами, документами є зокрема, іпотечні договори, кредитні договори за якими допущено прострочення платежів за зобов`язанням. Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошові суми або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання божника.

Згідно до вимог статті 88 ч. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості та з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

На підставі викладеного просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Представник ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. у судове засідання не з`явилася. Надала суду клопотання про розгляд справи у її відсутності.

Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 09.03.2018 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. видала виконавчий напис №1256, про звернення стягнення з ОСОБА_1 , за кредитним договором № GP - 5664380 від 16.12.2013, укладеного між нею та ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», строк платежу за яким настав. Сума заборгованості складає 68637.12 грв., в тому числі за простроченою заборгованістю за сумою кредиту - 26665.4 грн, за простроченою заборгованістю за комісією - 33783.33 грн, простроченою заборгованістю за комісією - 33783.33 грн та за простроченою заборгованістю за процентами - 8188.39 гривень.

Згідно вимог статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Із пп. 1-3 Глави 16 Розділу ІІ порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, вбачається, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999, такими є кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Згідно до вимог пп. 7, 7.1. Глави 16 Розділу ІІ порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, нотаріус проводить дослідження доказів при вчиненні виконавчого напису . У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису.

Із постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду № 569/8884/17 від 14.08.2019 р. вбачається, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19).

28 вересня 2020 року суддею Тячівського районного суду постановлено ухвалу, якою від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. було витребувано документи на підставі яких був вчинений виконавчий напис № 1256 від 19.03.2018 року.

На виконання вище вказаної ухвали суду 27.01.2021 до суду надійшли копії матеріалів на підставі яких нотаріусом було вчинено виконавчий напис, а саме, оскаржуваний виконаний напис, відомості про юридичну особу ПАТ «Перший Український міжнародний банк», її статут, витяг з наказу про прийняття ОСОБА_2 на посаду начальника відділу післясудової роботи, довіреність на ім`я ОСОБА_2 , Інформаційні довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, заява про вчинення виконавчого напису, виписка з рахунку ОСОБА_1 , пропозиція укласти договір (оферта) від 16.12.2013 та письмова вимога про виконання зобов`язання.

Як вбачається з документів, які знаходяться у нотаріуса та стали підставою для вчинення 19.03.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. виконавчого напису внесеного в реєстр під № 1256, у нотаріуса відсутня виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості, порядку нарахування комісії і відсотків, та строків погашення заборгованості з відміткою стягувача про її непогашення.

Із самої пропозиції укласти договір (оферту) від 16.12.2013 вбачається, що вказана оферта є невід`ємною частиною умов, тарифів за ведення та обслуговування карткових рахунків фізичних осіб, правил користування платіжними картками банку та правил страхування, та положення яких складають повний текст договорів цієї пропозиції.

Однак, нотаріусом не було надано суду вищевказаних документів, які в сукупності з наданою пропозицією становлять собою повноцінний договір.

Відсутність у нотаріуса виписки по рахунка та повного тексту кредитного договору є порушенням п. 2 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

Таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом було перевірено наявність у боржника перед стягувачем безспірної заборгованість, чи існувала заборгованість взагалі, її розмір та нарахування за кожен окремий період прострочення.

Наявність у матеріалах справи пропозиції про приєднання до договору укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» не є достатнім доказом для вчинення виконавчого напису.

За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки на час вчинення виконавчого напису заборгованість ОСОБА_1 перед банком не можна вважати безспірною, неможливо встановити час виникнення заборгованості, неможливо встановити чи не пройшов визначений законом строк у межах якого нотаріус має право видавати виконавчий напис, а також відсутні передбачені відповідними нормативними актами документи необхідні для видачі нотаріусом виконавчого акту.

У відповідності до ст. 141 ч. 2 п. 1 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у сумі 840.80 грв.

Керуючись стст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, стст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат" суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 19.03.2018 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, що зареєстрований в реєстрі за № 1256, яким запропоновано стягнути грошові кошти з ОСОБА_1 у сумі 68637 (шістдесят вісім тисяч шістсот тридцять сім) гривень 12 копійок.

Стягнути з ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне рішення складено 01.03.2021 року.

Головуючий В.І. Гримут