Справа №155/861/21
Провадження №2/155/545/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2021 м. Горохів

Горохівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Сметани В.М.,

при секретарі судових засідань - Задурської К.М.,

за участі представника позивача Повзун О.Ю. ,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Мар`янівської селищної ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Свій позов обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 , ухиляється від належного виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Реєстрацію народження дитини ОСОБА_3 проведено, згідно з ч.1 ст.135 СК України, як одинока мати.

Водночас зазначає, що ОСОБА_3 в шлюбі не перебуває, ніде не працює, схильна до вживання спиртних напоїв, проживає разом із співмешканцем ОСОБА_4 який також схильний до вживання спиртних напоїв та проявів агресивної поведінки. Чоловік безробітний, має ІІ групу інвалідності по життєво. Крім того, чоловік раніше був засуджений та перебував у місцях позбавлення волі. В сім`ї періодично виникають сварки та сімейні дебоші. Сім`я утримується на пенсію по інвалідності ОСОБА_4 в підсобному господарстві нічого не утримують. В січні 2019 року в сім`ї мав місце нещасний випадок, внаслідок якого загинула дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно характеристики, ОСОБА_2 характеризується посередньо, ніде не працює, заробляє на проживання тимчасовими заробітками.

Також зазначає, що ОСОБА_2 позбавлена батьківських прав відносно першої дитини, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 29 травня 2020 року.

Свідченням того, що ОСОБА_2 не може належним чином виконувати свої батьківські обов`язки є те, що у вересні 2020 року за заявою матері малолітнього ОСОБА_3 було направлено до комунального підприємства «Волинський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки» Волинської обласної ради, де він знаходиться на даний час. За час перебування в зазначеному закладі матір дитини ОСОБА_2 відвідувала свого сина лише один раз - 21 жовтня 2020 року.

Враховуючи наведене, просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнути з ОСОБА_2 аліменти в користь малолітнього ОСОБА_3 в розмірі 960 гривень 50 копійок, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно , з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 передати на опікування органу опіки та піклування Мар`янівської селищної ради для вирішення питання його подальшого влаштування.

Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 30 червня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою суду від 19 серпня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача органу опіки та піклування Мар`янівської селищної ради в судовому засіданні поданий позов підтримала, просила його задовольнити. Суду надала пояснення, які узгоджуються зі змістом позовної заяви, також вказувала, що незважаючи на позитивні зміни в поведінці відповідачки та покращення житлових умов, у неї є обґрунтовані сумніви, що ОСОБА_2 все ж здатна виконувати належним чином свої батьківські обов`язки і малолітня дитина буде в безпеці.

Відповідач ОСОБА_2 , в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову. Суду пояснила, що зробила висновки щодо своєї попередньої поведінки, жалкує про вчинене, тривалий час не вживає алкогольні напої, пройшла курс лікування від алкогольної залежності, перебувала на сезонних заробітках закордоном, разом зі співмешканцем зробили ремонт в будинку, в якому на даний час створені усі умови для проживання малолітньої дитини, на даний час разом з співмешканцем працюють на тимчасових підробітках. Також вказувала, в разі повернення сина буде займатись його вихованням, влаштує в дитячий садок.

Заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши письмові докази, які містяться в матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.11 Закону України від 13 січня 2005 р. № 2342-ІУ «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.

Відповідно до ч.1 ст.12 цього Закону безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 є матір`ю малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №3 від 09 вересня 2020 року. (а.с. 12-14).

Відповідно до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч. 1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України, матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини.

Відповідно до ч.1 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання , перестає бути законним представником дитини, втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми, не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником, не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування), втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Згідно ч.5 ст.167 СК України, якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування.

Згідно з копією розпорядженням голови Горохівської районної державної адміністрації Волинської області від 10 вересня 2020 року №260, малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 направлено до комунального підприємства «Волинського обласного спеціалізованого будинку дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки» Волинської обласної ради. (а.с.18).

Відповідно до копії рішення комісії з питань захисту прав дитини Горохівської районної державної адміністрації від 26 листопада 2020 року №25/2 про доцільність повернення малолітньої дитини в сім`ю матері із медичного закладу, було вирішено, що недоцільно повертати малолітню дитину в сім`ю матері. Рекомендовано ОСОБА_2 пройти курс лікування від алкогольної залежності та пред`явити підтверджуючі документи до служби у справах дітей. ОСОБА_2 надано двохмісячний термін для виконання поставлених вимог та звернутися повторно із заявою про можливість повернення малолітнього сина із медичного закладу в біологічну родину. (а.с.19-20).

Згідно з копією рішення комісії з питань захисту прав дитини Горохівської районної державної адміністрації від 04 березня 2021 року №1/1 про доцільність повернення малолітньої дитини в сім`ю матері із медичного закладу, було вирішено недоцільно повертати малолітню дитину в сім`ю матері ОСОБА_2 . Рекомендовано органу опіки та піклування Мар`янівської селищної ради прийняти рішення про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина. (а.с.21-23).

Відповідно до інформації яка зазначена в листі комунального підприємства «Волинський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки» Волинської обласної ради від 01 березня 2021 року №49/2.10/21, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поступив в даний заклад 21 вересня 2020 року і на даний час знаходиться на повному державному утриманні. За час перебування в закладі матір дитини ОСОБА_2 , відвідувала свого сина лише один раз - 21 жовтня 2020 року. (а.с.17).

Характеристикою, виданою виконавчим комітетом Мар`янівської селищної ради Волинської області 24 травня 2021 року №324 стверджується, що ОСОБА_2 проживаючи на території сільської ради зарекомендувала себе посередньо. В громадських місцях поводить себе по різному, на даний час ніде не працює, заробляє на проживання тимчасовими заробітками. До адміністративної відповідальності на території селищної ради не притягалася. (а.с.16).

Згідно акту оцінки потреб сім`ї від 24 лютого 2021 року встановлено, що матеріально-побутові умови проживання сім`ї не змінюються, ситуацію в сім`ї члени родини вважають задовільною, проблему не усвідомлюють. Пояснення та дії матері не є свідченням серйозності намірів повернення та відповідального ставлення до питання виховання дитини. (а.с.24-27).

Із акту обстеження умов проживання, складеного 16 січня 2021 року працівником служби у справах дітей Мар`янівської селищної ради та старостою Бранівського старостинського округу, вбачається, що умови проживання задовільні. Для виховання та розвитку дитини створено в будинку недостатньо створені умови для утримання малолітньої дитини. Матір дитини та її співмешканець ніде не працюють. Обоє схильні до вживання спиртних напоїв співмешканець в стані алкогольного сп`яніння проявляє агресію. Мати ОСОБА_2 також вживає спиртні напої. (а.с.29).

Згідно з актом обстеження умов проживання, складеного 24 лютого 2021 року, вбачається, що умови проживання задовільні, проте будинок потребує капітального ремонту, лише одна кімната придатна для проживання , а друга кімната слугує за кухню. Для виховання та розвитку дитини в кімнаті дорослих наявне дитяче ліжечко, жінка показала дитячі речі. Матір малолітнього ніде не працює, співмешканець також безробітній, має другу групу інвалідності (по життєво). Дитина з вересня 2020 року перебуває у будинку дитини. Мати, співмешканець та баба дитини схильні до вживання спиртних напоїв. (а.с.28).

Рішенням виконавчого комітету Мар`янівської селищної ради Луцького району Волинської області від 15 березня 2021 року №23 було затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.6).

Як вбачається з висновку про доцільність позбавлення батьківських прав від 15 березня 2021 року №23, реєстрацію народження малолітнього ОСОБА_3 проведено згідно ч.1 ст.135 СК України. Малолітнього за заявою матері у вересні 2020 року було направлено до комунального підприємства «Волинський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки» Волинської обласної ради, де він знаходиться на даний час. За час перебування в закладі матір дитини ОСОБА_2 відвідувала свого сина лише один раз 21 жовтня 2020 року. Жінка ніде не працює, періодично вживає спиртні напої, проживає разом із співмешканцем ОСОБА_4 з котрим часто конфліктує та дебоширить, який має другу групу інвалідності, по життєво. Крім того раніше був засуджений та перебував у місцях позбавлення волі. Сім`я утримується на його пенсію по інвалідності. В січні 2019 року в родині мав місце нещасний випадок, внаслідок якого загинула дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_2 у травні 2020 року було позбавлено батьківських прав Горохівським районним судом Волинської області, відносно малолітнього сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , через ухилення від виконання батьківських обов`язків та зловживання спиртними напоями. Матеріально-побутові умови проживання сім`ї не змінюються, ситуація в сім`ї члени родини вважають задовільною, проблему не усвідомлюють. Враховуючи вищевикладене, діючи в інтересах малолітнього, вважають, що доцільно позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до наданої інформації відділенням поліції №2 (м.Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області №10784/50/2/01-2021 від 08 вересня 2021 року, ОСОБА_2 неодноразово притягалася до адміністративних правопорушень. (а.с.46-63).

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.

Разом з тим це насамперед є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення.

За змістом роз`яснень, викладених у п.п.15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

У постановах Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі №127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17, відповідно до яких позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків.

Із акту обстеження умов проживання, складеного 17 листопада 2021 року працівником служби у справах дітей Мар`янівської селищної ради, вбачається, що умови проживання задовільні. Проведений косметичний ремонт помешкання, а також в будинку замінені старі вікна на металопластикові. На момент обстеження в кімнатах було прибрано, тепло, наявне дитяче ліжечко, є речі для дитини. В сім`ї помітні зміни в позитивну сторону та виконувати батьківські обов`язки відносно дитини.

Довідкою виданою фізичною особою підприємця ОСОБА_7 , стверджується, що ОСОБА_2 пройшла курс оздоровчого лікування від алкогольної залежності.

Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного 10 грудня 2021 року діловодом Мар`янівської селищної ради та старостою Бранівського старостинського округу, вбачається, що умови проживання задовільні. На час обстеження в будинку прибрано. В одній кімнаті проведений косметичний ремонт. Матір ОСОБА_2 перебувала у нетверезому стані. ОСОБА_2 та її співмешканець тимчасово працюють в односельчан. Створено частково умови для виховання та розвитку дитини.

Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76).

ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що у справах стосовно дітей у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, виходячи із об`єктивних обставин спору, а потім осіб, які висувають відповідні вимоги.

У статті 7 СК України, визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно частин 1-4 статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

За приписами ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167).

Системний аналіз зазначених вище норм сімейного права дає підстави вважати, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008р. по справі «Савіни проти України» зазначається: «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.»

У даній ситуації судом враховано, що держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункт 52 рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»).

Статтями 12-15 Конвенції про права дитини визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою). Аналогічна норма наведена в ст.171 СК України.

Проте, враховуючи вік малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його опитування судом через вік не є можливим.

Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, приймаючи до уваги пояснення та заперечення учасників справи, показання свідків, враховуючи поведінку відповідача, яка протягом усього часу розгляду справи заперечувала проти задоволення позову, наводячи доводи та обґрунтування своєї позиції любов`ю до дитини, забезпеченням дитини всім необхідним для його виховання та належного утримувати, та керуючись чинним сімейним законодавством України, виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, діючи виключно з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, суд дійшов висновку, що стороною позивача не надано достатньо доказів в розумінні ст.ст. 76-79 ЦПК України, на підтвердження ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей та не можливості змінити на краще поведінку відповідача в подальшому, для застосування до неї такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав.

Тому суд приходить до висновку, що позов Органу опіки та піклування Мар`янівської селищної ради до ОСОБА_2 в частині вимог про позбавлення батьківських прав задоволенню не підлягає внаслідок недоведеності позовних вимог, а також, виправлення відповідача, та з урахуванням якнайкращих інтересів дитини.

Разом з тим, суд враховує, що згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.18 (абз.2) постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Враховуючи конкретні обставини справи, приймаючи до уваги вказані вище роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України, суд вважає за доцільне, з метою дотримання інтересів малолітньої дитини, попередити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про необхідність змінити ставлення до виховання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків.

Що стосується інших вимог позовної заяви: про передання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Органу опіки та піклування Мар`янівської селищної ради для його подальшого влаштування, а також стягнення з ОСОБА_2 , аліментів на утримання дитини, вказані вимоги є похідними від вимог про позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки в разі прийняття судом рішення про позбавлення батьківських справ, малолітньої дитини для його подальшого влаштування передаються органу опіки та піклування, а аліменти стягуються на особу або установу в якій будуть перебувати діти.

З огляду, що в задоволенні позову про позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої дитини судом відмовлено, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки решта вимог позовної заяви є похідними від вимоги про позбавлення батьківських прав.

Враховуючи, що позивач при зверненні до суду з цим позовом звільнений від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.51 Конституції України, ст.65 ЦК України, ст.ст.7, 150, 164 СК України, Конвенцією про права дитини, ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст.2, 10, 76-81, 89, 141, 209, 258, 259, 263-265, 272, 354, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В позові Органу опіки та піклування Мар`янівської селищної ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити.

Попередити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про необхідність змінити ставлення до виховання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Покласти на Орган опіки та піклування Мар`янівської селищної ради контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони по справі є:

Позивач: Орган опіки та піклування - Мар`янівська селищна рада, місцезнаходження: Волинська область, Луцький район, смт. Мар`янівка, вулиця Незалежності, 26. Код .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , дата видачі 14 червня 2019 року, орган, що видав: 0713, РНОКПП: НОМЕР_3 . Зареєстроване місце проживання та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Дата складання повного тексту рішення 23 грудня 2021 року.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області В.М. Сметана