Справа № 634/1146/21
Провадження № 2/634/350/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2021 року Сахновщинський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Єрьоміної О.В., за участю секретаря судового засідання Дороніної Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», треті особи: Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець Виконавчого округу Харківської області Амельченко Віталій Петрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Сахновщинського районного суду Харківської області з вищевказаним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. від 05.04.2021, зареєстрований в реєстрі за №90293 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» суми боргу в розмірі 75130,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 10.05.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченком Віталієм Петровичем відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» суми заборгованості в розмірі 75130,00 грн., на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Головкіної Я.В. за реєстровим №90393 від 05.04.2021 року.

Виконавчий напис нотаріуса був здійснений по зобов`язанням за кредитним договором, укладеним 12.01.2018 року за №352606 між позивачем та ТОВ «ВЕЛЛФІН» в електронному вигляді шляхом реєстрації позивача на сайті в мережі Інтернет та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором на загальну суму кредиту 2500 грн.

Із тексту виконавчого напису позивачеві стало відомо, що кредитний договір №352606 було укладено 12.01.2018 року, але стягнення проводиться за період з 17.02.2016 року по 01.03.2020 року, що є неможливим так як договір укладено на 2 роки пізніше, ніж утворилася кредитна заборгованість. Крім того сума простроченої заборгованості за сумою кредиту становить 2500 грн., а прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 72630,00 грн., що суттєво перевищує суму боргу і є завищеною.

Позивач зазначає, що на його адресу не надходило вимоги - повідомлення від відповідача у справі про погашення заборгованості із зазначенням деталізованої суми боргу, та не надходило повідомлень про відступлення прав вимоги за кредитним договором на підтвердження законних правових підстав звертати стягнення за кредитом.

Позивач був позбавлений можливості бути ознайомленим з розміром заборгованості, висунути свої заперечення новому кредитору. Це надає можливість вважати, що стягнута заборгованість не є безспірною.

Нотаріус не повідомляв позивача, боржника, про те, що до нього звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію коли боржник не міг ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і відповідно нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис, оскільки ним не була перевірена безспірність вимог кредитора.

Таким чином, позивач вважає, що на момент вчинення вищевказаного виконавчого напису у чинному законодавстві України були відсутні підстави для його вчинення, та він є необґрунтованим, тому вказаний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача: ТОВ «Веллфін» у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином, причини не явки до суду не повідомив.

До суду від представника ТОВ «Веллфін» надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме: копія Договору позики №352606 від 12.01.2018 року, укладений у електронній формі, та копія виписки з особового рахунку за Договором позики №352606 від 12.01.2018 року.

3-я особа: Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Головкіна Я.В. у судове засідання не з`явився, вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, причини неявки до суду не повідомив.

3-я особа: Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П. у судове засідання не з`явився, про день, вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, причину неявки до суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що згідно виконавчого напису, вчиненого 05.04.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., зареєстрованого в реєстрі за №90293 пропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який є боржником за кредитним договором №352606 від 12.01.2018, укладеним з ТОВ «ВЕЛЛФІН» .

Стягнення заборгованості проводиться за період з 17.02.2016 по 01.03.2020 року, Сума заборгованості складає 75130,00 грн., у тому числі:

- прострочена заборгованість за сумою кредиту 2500,00 грн.;

- прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 72 630,00 грн.

- оплата послуг нотаріуса - 800,00 грн.

Загальна сума, що підлягає стягненню 75930,00 грн.(а.с.18)

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 10.05.2021 приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П. на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., зареєстрованого в реєстрі за №90293 від 05.04.2021 року відкрито виконавче провадження (а.с.7).

Постановою про арешт коштів боржника від 02.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченком В.П. на підставі виконавчого напису №90293 від 05.04.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 (а.с.9-10).

Постановою від 24.06.2021 року винесеною приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченком В.П. на підставі виконавчого напису №90293 від 05.04.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. звернено стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , який отримує дохід у ТОВ «ТЕХНОПОЛІС-1» (а.с.11-12).

З копії Договору позики №352606 від 12.01.2018 року, укладеного в електронній формі, та копія виписки з особового рахунку за Договором позики №352606 від 12.01.2018 року вбачається, що між ОСОБА_1 та ТОВ «ВЕЛЛФІН» 12.01.2018 року укаладено договір позики, згідно якого ОСОБА_1 отримав грошові кошти у сумі 2500 грн., та зобов`язується їх повернути та сплатити проценти у строк до 11.02.2018 року, загальна сума заборгованості станом на 01.03.2020 року 75130,00 грн.( а.с. 59-64).

До суду від представника ТОВ «Веллфін» без надання повноважень засобами електронного зв`язку надійшло

Ч. 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідност.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Такими актами є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Главою 16 щодо Вчинення виконавчих написів Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року по справі № 137/1666/16-ц вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року в справі № 6-887цс17 зроблено висновок, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності».

Дана позиція також викладена у пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). При цьому також зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Відповідно до висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладених в постанові від 23.01.2018 року по справі № 310/9293/15, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Вирішуючи дану справу суд бере до уваги те, що на момент вчинення виконавчого напису, вчиненого 05.04.2021 року Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, зареєстрованого в реєстрі за №90293, боржник ОСОБА_1 , не мав безспірної заборгованості перед стягувачем, станом на 01.03.2020 не погашена заборгованість складає 75130,00 грн. за період з 17.02.2016 року по 01.03.2020 року, тоді як договір укладено 12. 01. 2018 року, в виконавчому написі нотаріуса не вказано кінцевого терміну погашення заборгованості, та вказано на те, що загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» складає 75930,00 грн., як то вказано у заяві про вчинення виконавчого напису, що не підтверджено іншими доказами.

Матеріали справи не містять доказів, що відповідач дійсно надсилав ОСОБА_1 вимогу про погашення заборгованості за договором позики, та в свою чергу відсутнє підтвердження у разі отримання ОСОБА_1 такої вимоги, тому суд приходить до висновку, що на день вчинення виконавчого напису боржник фактично повідомлений про наявність боргу не був. Так, неотримання позивачем вимоги об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно поінформованим про наявність заборгованості та можливість надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги відповідача.

Щодо строку позовної давності, то згідно ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Таким чином, різниця у правовій природі цих строків не має значення у цьому контексті.

Тому і загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки.

Згідно п. 3.4 гл. 16 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, тобто з дня, коли стягувач (кредитор) дізнався або повинен був дізнатися про те, що його право на належне виконання зобов`язання боржником порушено. Строк, пропущений стягувачем навіть з поважних причин, не може бути поновлений нотаріусом. Пропуск стягувачом строку давності не позбавляє його права на звернення до суду з відповідним позовом.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Вчиняючи виконавчий напис нотаріус не пересвідчився у тому, що з дня виникнення права вимоги по вказаному договору позики минуло більше трьох років. Як зазначено встановлено на момент видачі нотаріусом виконавчого напису, що є предметом оскарження, а саме станом на 05.04.2021 року закінчився трирічний строк позовної давності, так як договір позики було укладено 12.01.2018 року із строком зобов`язання до 11. 02.2018 року.

Тобто, початок перебігу строку позовної давності почався з 11.02.2018 року і строк позовної давності по даному договору позики закінчився 11.02.2021 році, тоді як виконавчий напис вчинено 05. 04.2021 року.

На переконання суду, у даному випадку оспорюваний виконавчий напис не міг бути вчинений, оскільки заявлені вимоги за строк, що перевищує строк позовної давності встановленого законом.

Відповідачем також не долучено даних щодо дотримання строків позовної давності.

Згідно п. 5.1 та п. 5.2 п. 5 глави 16 розділу ІІ зазначеного Порядку Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. 5.2. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно роз`яснення пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», в п. 6 зазначено, що відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Рішення у таких справах фактично жодним чином не впливають на нотаріусів.

Вищевикладене свідчить про те, що заборгованість не була безспірною, тобто, були відсутні законні підстави для видачі виконавчого напису, а тому позов в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягає задоволенню.

Статтею 141 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Так за загальним правилом, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені, відповідно положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у справі, а саме: сплачений позивачем при зверненні до суду з позовною заявою судовий збір у сумі 908,00 грн., а також судовий збір сплачений за подачу заяви, пов`язаної з забезпеченням позову в у сумі 454 грн..

Згідно ч.7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 80, 81, 133, 141, 158, 258 259, 263 - 265, 268, 354ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», треті особи: Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець Виконавчого округу Харківської області Амельченко Віталій Петрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Яною Вікторівною від 05.04.2021 за реєстровим №90293 про стягнення з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 на користь ТОВ «Веллфін» суми заборгованості у розмірі 75930,00 грн.

Стягнути з ТОВ «Веллфін» на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені по сплаті судового збору при зверненні до суду з позовною заявою у сумі 908,00 грн. та заяви, пов`язаної з забезпеченням позову у сумі 454 грн.

Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 25.10.2021 року, а саме: зупинення стягнення у виконавчому провадженні ВП №65363985, яке відкрите приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченком Віталієм Петровичем, на підставі виконавчого напису вчиненого Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Яною Вікторівною, зареєстрованого в реєстрі за №90293 від 05.04.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Веллфін» в розмірі 75130,00 грн. - продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили .

Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 23. 12. 2021 року.

Суддя: