Справа № 495/518/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

заявниці (скаржниці) ОСОБА_1 та її представника адвоката Каланжова В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополі заяву боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , за участю стягувача ОСОБА_3 , суб`єкт оскарження : державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, -

ВСТАНОВИВ :

17 лютого 2020 року, представник скаржниці (боржниці) ОСОБА_2 , адвокат Каланжов В.І. та скаржниця (боржниця) ОСОБА_1 звернулись до Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області із вищевказаною заявою, в якій просили суд, визнати всі виконавчі листи № 495/518/17 (про вселення та стягнення судового збору) такими, що не підлягають виконанню та повернути виконавчі листи стягувачу, мотивуючи це незаконністю та безпідставністю вказаних виконавчих листів, які порушують права дійсних власників спірної квартири АДРЕСА_1 , якими, згідно нотаріально посвідченого договору дарування від 25.07.2017 р. (реєстр. № 2760) є неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кожному з яких належить 1/3 частка спірної квартири.

24 грудня 2020 року вказана заява надійшла до суду на підставі розпорядження голови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярського О.О., згідно п.2 ч.1 ст. 31 ЦПК України, оскільки після задоволення відводів (самовідводів) неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи.

Ухвалою Овідіопольського районного суду від 05.01.2021 року прийнято до свого провадження заяву боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , за участю Державного виконавця Білгород Дністровського міськрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), стягувача ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконання та повернення його стягувачу.

В судовому засіданні з розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Каланжов В.І. підтримали доводи заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в повному обсязі, просила його задовольнити.

Стягувач ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилася про дату, час та місце розгляду заяви була повідомлена належним чином причини, що підтверджується рекомендованими повідомленнями, які повернулися до суду з відмітками листоноші «за закінченням терміну зберігання», причини своєї неявки суду не повідомила, клопотань про розгляд заяви з її відсутності суду не надала (т. 3 а.с. 2,3,11,12).

Державний виконавець Білгород Дністровського міськрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином, надіславши на адресу суду свою заяву в якій посилаючись на встановлення на всій території України карантину відповідно до Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 року, просив розглянути вказану заяву без його участі (т. 3 а.с. 18).

У відповідності до приписів ст. 432 ЦПК України - неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Заслухавши пояснення заявниці та її представника, дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом. Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (перше речення частини другої); органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть ухвалювати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання (абзац другий частини сьомої).

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Осовська та інші проти України» від 28 червня 2018 року (заява № 2075/13 та інші) зазначив, що юридична визначеність передбачає дотримання принципу остаточності судових рішень (§ 26). Крім того, у пілотних рішеннях у справах «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року (заява № 40450/04) та «Бурмич та інші проти України» від 12 жовтня 2017 року (заява № 46852/13 та інші) цей суд вказав на системне невиконання остаточних судових рішень в Україні.

Досліджуючи практику Європейського суду з прав людини, Конституційний Суд України узагальнив, що визначене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року право на суд було б ілюзорним, якби юридична система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (абзац одинадцятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019).

Стаття 6 Європейської конвенції про захист прав людини (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд. Вона закріплює принцип верховенства закону, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя.

Суд встановив, що в провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавче провадження № 61081967 з примусового виконання виконавчого листа №495/518/17, виданого 26.12.2017 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про вселення ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1 та виконавче провадження № 61082296 з примусового виконання виконавчого листа №495/518/17, виданого 26.12.2017 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрат по сплаті судового збору у сумі 640 грн.

17.02.2020 року до відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради надійшов лист, згідно якого вбачається, що станом на теперішній час на підставі договору дарування квартири від 25.07.2017 року у рівних частинах власниками квартири АДРЕСА_1 є : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 2 а.с. 45-56,63).

Таким чином, як стверджується у заяві боржників (скаржників), вселення громадянина ОСОБА_3 провадиться в житлове приміщення, право власності та право користування яким мають малолітні діти, що в свою чергу призведе до звуження обсягу існуючих майнових прав малолітніх дітей та стане прямим порушенням охоронюваних законом їх інтересів.

Суд з`ясував, що рішенням Б.-Дністровського міськрайоннного суду Одеської області від 25.11.2015 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17.02.2016 р. та ухвалою ВССУ від 09.06.2016 р., в задоволенні уточненої позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Б.-Дністровського РВ ГУДМС України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею, зняття з реєстраційного обліку, виселення та стягнення майнової шкоди - відмовлено (т. 1 а.с. 24-36,48-49).

Ухвалою ВССУ від 13.09.2016 р. у допуску до провадження ВСУ справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Б.-Дністровського РВ ГУДМС України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею, зняття з реєстраційного обліку та вселення за заявою ОСОБА_2 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах ВССУ від 09.06.2016 р. відмовлено (т. 1 а.с. 50-51).

Ухвалою Б.-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.01.2017 р., залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15.03.2017 р. заяву ОСОБА_3 про поворот виконання рішення суду задоволено частково, допущено поворот виконання рішення Б.-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.05.2013 р. у справі № 1505/9543/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення з квартири, зняття з реєстраційного обліку та стягнення майнової шкоди, а саме, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 123 грн., яка була стягнута з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 за рішенням суду, як майнова шкода внаслідок несплати комунальних послуг, в задоволенні іншої частини заяви відмовлено (т. 1 а.с. 96-97).

Судом встановлено, що заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області суду від 08.12.2018 р., залишеним без змін постановою апеляційного суду Одеської області від 06.12.2018 р. позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задоволено та вселено ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1 та поновлено йому реєстраційний облік у зазначеній квартирі.

З листа органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 17.02.2020 №32/420 вбачається, що на підставі договору дарування квартири від 25.07.2017 року у рівних частинах власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

Отже, як стверджують скаржниці (боржниці) ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на даний час вони не є власниками вказаного помешкання, так як з 25.07.2017 року власниками зазначеної квартири є діти: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які не були учасниками судового провадження та сторонами у даному спорі.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що на час прийняття заочного рішення від 19.06.2017 про вселення позивача до квартири, її власником була ОСОБА_1 яка виступала у даній справі у якості відповідача. Про наявність заочного рішення щодо зобов`язання вселити позивача ОСОБА_3 в квартиру - відповідачу ОСОБА_1 було відомо, чому була надана правова оцінка колегією суддів у вищевказаній постанові апеляційного суду Одеської області від 06.12.2018 р.

Проте, після прийняття заочного рішення задля штучного уникнення виконання рішення за вищевказаним виконавчим листом, боржниця ОСОБА_1 , передбачаючи наслідки і відповідальність невиконання рішення суду і запобігаючи його виконанню, умисно уклала з ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договори дарування спірної квартири з метою перешкоджанню виконанню виконавчого листа, який просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню.

Однак, як з`ясував суд, на час розгляду справи Білгород-Дністровським районним судом Одеської області ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які прийняли у дар квартиру та наразі є її власниками - відповідачами не були, як і не були власниками спірної квартири.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що заява боржників визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконання та повернення його стягувачу необґрунтована, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 432 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , за участю стягувача ОСОБА_3 , суб`єкт оскарження : державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд шляхом подачі в 15-денний строк апеляційної скарги з дня її проголошення. У випадку проголошення судом лише вступної та резолютивної частин ухвали зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судової ухвали.

Повний текст ухвали суду виготовлений та підписаний 01.03.2021 р.

Суддя Гандзій Д.М.