Дата документу 23.02.2021
ЄУ № 942/454/20
Провадження №2/942/15/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року смт. Новопсков Луганська область

Новопсковський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Стеценко О.С.,

за участю секретаря судового засідання Рожкової Л.В.,

представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Носової Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального некомерційного підприємства «Новопсковське територіальне медичне об`єднання Новопсковської селищної ради» про поновлення на роботі,

Короткий зміст позовних вимог

1. Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить: скасувати наказ головного лікаря КНП «Новопсковське територіальне медичне об`єднання Новопсковської районної ради» № 92-к від 31.03.2020 в частині звільнення ОСОБА_2 з посади лікаря-стоматолога поліклінічного відділення та лікаря-стоматолога -спецфонду у зв`язку зі скороченням численності та штату працівників; поновити ОСОБА_2 на посаді лікаря-стоматолога поліклінічного відділення та лікаря стоматолога-ортопеда КНП «Новопсковське територіальне медичне об`єднання Новопсковської районної ради»; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути з відповідача на її користь 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

2. 14.08.1975 позивач була прийнята на роботу до Новопсковської центральної районної лікарні (яка в подальшому перейменована в Новопсковське РТМО) на посаду лікаря стоматолога-протезиста. Наказом Новопсковського РТМО № 128 від 01.03.2016 позивача переведено на 0,5 ставки лікаря-стоматолога-ортопеда спецфонду та на 0,5 ставки лікаря-стоматолога-терапевта поліклінічного відділення.

3. 28.01.2020 позивача було попереджено про звільнення у зв`язку зі скороченням штату. При цьому одночасно з попередженням про звільнення позивачу не були запропоновані наявні вакантні посади, які б вона могла обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

4. Наказом № 92-к від 31.03.2020 позивача було звільнено на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Таке звільнення позивач вважає незаконним, оскільки її безперервний стаж на підприємстві складає 44 роки 8 місяців. На підприємстві були залишені працювати інші лікарі, які мали менший стаж роботи, які не мають кваліфікаційної категорії зі спеціальності «Ортопедична стоматологія» або «Стоматологія». Позивач також вважає, що відповідачем не була дотримана процедура звільнення, зокрема, ст. ст. 42, 49-2 КЗпП України.

5. Внаслідок таких дій відповідача позивачу було завдано моральної шкоди. Так, позивач залишилась без сенсу життя, яким була її робота після смерті її чоловіка, залишилась без відчуття затребуваності суспільством та можливості бути корисною людям, без щоденного спілкування з колегами по роботі, був зруйнований звичайний спосіб її повсякденного життя. Незаконне звільнення позивача принижує її, вона не може заспокоїтися через нанесену їй образу. У позивача погіршилося здоров`я, знизився престиж лікаря. Також позивач була позбавлена матеріальних благ у вигляді заробітної плати.

В судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити з підстав, викладених у позові.

Короткий зміст заперечень відповідача

6. Відповідач заявою від 27.08.2020 (а.с. 124) позовні вимоги визнав частково, а саме в частині поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Просив відмовити у задоволенні позову в частині вимог про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування своїх заперечень відповідач послався на те, що позивач є приватним підприємцем, займається приватною лікарською діяльністю, а тому не позбавлена можливості займатися «справою усього свого життя» та не позбавлена матеріальних благ у виді винагороди. Крім того, позивач не надала жодних доказів, які б свідчили про погіршення стану її здоров`я у зв`язку зі звільненням. Також відповідач вважає, що звільнення позивача також не могло вплинути на її ділову репутацію та престиж.

В судовому засіданні представниця відповідача просила закрити провадження у справі в частині вимог позову, визнала частково вимоги позивача про стягнення моральної шкоди у сумі 4000 грн.

Процесуальні дії у справі

7. Ухвалою суду від 23.04.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

8. Ухвалою від 21.09.2020 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

9. Ухвалою суду від 04.11.2020 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі.

10. Ухвалою від 21.01.2021 залишено без розгляду заяву відповідача у прийнятті наказу № 364-к від 09.11.2020 та довідки про нарахування втраченого заробітку.

11. Ухвалою від 05.02.2021 замінено відповідача Комунальне некомерційне підприємство «Новопсковське територіальне медичне об`єднання Новопсковської районної ради» на його правонаступника - Комунальне некомерційне підприємство «Новопсковське територіальне медичне об`єднання Новопсковської селищної ради».

12.Ухвалою від 23.02.2021 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача Носової Ю.М. про закриття провадження у справі.

Фактичні обставини, встановлені судом

13. Відповідно до трудової книжки, ОСОБА_2 14.08.1975 прийнято на роботу до Новопсковської ЦРП. 01.03.2016 останню було переведено на 0,5 ставки лікаря-стоматолога-ортопеда спецфонду та на 0,5 ставки лікаря-стоматолога-терапевта поліклінічного відділення.

В період своєї трудової діяльності позивач неодноразово підвищувала свою кваліфікацію, про що свідчать відповідні сертифікати (а.с.12-17). Також судом досліджена характеристика ОСОБА_2 (а.с. 86).

14. 27.12.2019 в.о. головного лікаря звернувся до в.о. голови Новопсковської районної організації професійної спілки працівників охорони здоров`я України з листом, в якому повідомив про скорочення чисельності та штату працівників КНП «Новопсковське ТМО» (а.с. 73).

15. Згідно наказу № 20 від 13.01.2020 «Про попередження про заплановане звільнення» начальнику відділу кадрів наказано підготувати письмові повідомлення про наступне вивільнення з пропозицією про переведення на вакантні посади перелічених працівників, серед яких є ОСОБА_2 (а.с. 66).

Згідно протоколу засідання комісії по оптимізації підприємства вирішено скоротити одиниці та працівників згідно списку (а.с. 69).

16. 28 січня 2020 року позивача було попереджено про скорочення штату працівників та подальше звільнення з посади лікаря-стоматолога. Також повідомлено про відсутність вакантних посад на підприємстві (а.с. 11, 72).

Відповідно до акту про відмову від проставлення підпису на попередженні про скорочення штату працівників від 24.01.2020 ОСОБА_2 відмовилась від проставлення підпису на попередженні про скорочення штату працівників (а.с. 71).

17. Наказом № 92-к від 31.03.2020 у зв`язку зі скороченням штату працівників позивача було звільнено з посади лікаря - стоматолога - терапевта поліклінічного відділення та лікаря-стоматолога спецфонду з 31.03.2020 (а.с.9-10).

18. Відповідно до довідки б/н заробітна плата позивача за лютий 2020 року склала 5588,70 грн., за березень 2020 року - 24304,26 грн. (а.с. 18). Згідно довідки № 2130 від 17.08.2020 заробітна плата позивача по спецрахунку за січень 2020 року становить 3101,80 грн., за лютий 2020 року - 3101,80 грн. Згідно довідки № 2129 від 17.08.2020 заробітна плата позивача за основною посадою за січень 2020 року становить 2486,90 грн., за лютий 2020 року - 2486,90 грн. (а.с.87,88).

19. Зі штатного розпису, який вводиться в дію з 17.03.2020 по 31.03.2020, вбачається наявність посад в КНП «Новопсковське ТМО». Зі штатного розпису, який вводиться в дію з 01.04.2020 по 31.12.2020, вбачається наявність посад в КНП «Новопсковське ТМО». Зі штатного розпису, який вводиться в дію з 01.08.2020 по 31.12.2020, вбачається наявність посад в КНП «Новопсковське ТМО». (а.с. 54-65, 127-132).

20. Судом допитаний свідок ОСОБА_4 , який є сином позивача. Свідок пояснив, що у позивача пригнічений стан ще з нового року, коли адміністрація лікарні знищувала позивача як спеціаліста, у неї забрали медсестру. Позивач сумує за колективом, вона була першим стоматологом в районі. У позивача підвищився тиск, погіршилось здоров`я, їй не вистачає спілкування. У позивача є образи на лікарню на безпідставне скорочення. Крім того, у позивача зменшився заробіток. Свідок пояснив, що його мати займається приватною медичною практикою. До звільнення орендувала приміщення в лікарні, де й займалася приватною практикою. Після звільнення було розірвано договір оренди та позивачем було забрано власне стоматологічне обладнання.

21. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , яка є колишньою невісткою, пояснила, що вона з позивачем спілкується по телефону. Позивач їй жалілась на підвищений тиск, що вона нервує, говорила, що їй погано із - за звільнення. На втрату заробітку не скаржилась. Свідок також пояснила, що скарги на здоров`я у позивача були ще до звільнення. До звільнення позивач займалась приватною практикою у лікарні, наразі приватною практикою в іншому місці.

22. Судом досліджені документи про кваліфікацію лікарів Стодух Б.І. та Бур`ян В.Г. (а.с. 90,91). Також досліджена заява Стодуха Б.І. , адресована голові профспілки, про подальше продовження його роботи на підприємстві відповідача (а.с. 92).

Відповідно до витягу з протоколу № 1 засідання профспілкового комітету Новопсковської районної організації професійної спілки працівників охорони здоров`я України від 28.01.2020 вирішено подати клопотання про надання переваги лікарю Стодух Б.І. , як члену профспілки, в подальшому продовженні роботи на посаді лікаря-стоматолога КНП «Новопсковське ТМО» (а.с. 93).

Відповідно до клопотання, голова профспілки звернувся до в.о. головного лікаря КНП «Новопсковське ТМО» про можливе залишення лікаря Стодуха Б.І. на посаді лікаря-стоматолога, враховуючи його переважне право при скороченні (а.с.94).

Згідно листа КНП «Новопсковське ТМО» № 2127 від 17.08.2020 Стодух Б.І. працює на посаді лікаря-стоматолога з 13.04.2017 (а.с. 89).

23. Наказом № 295-к від 09.09.2020 скасовано наказ № 92-к від 31.03.2020 в частині звільнення з роботи ОСОБА_2 , поновлено ОСОБА_2 на посаді лікаря-стоматолога поліклінічного відділення з 01.04.2020 (а.с. 139).

Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення

24. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

25. Зі штатного розпису, який вводиться в дію з 01.08.2020 по 31.12.2020, вбачається наявність посад в КНП «Новопсковське ТМО».

Суд не приймає його до уваги, оскільки він стосується правовідносин, які сталися вже після звільнення позивача, а тому не можуть стосуватися предмету позову. За таких самих підстав не приймається до уваги наказ КНП «Новопсковське ТМО» № 119 від 31.07.2020.

Оцінка аргументів учасників сторін

26. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

27. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

28. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин.

29. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

30. Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

31. Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

32. Верховний Суд неодноразово у своїх постановах зазначає, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення (постанови ВС від 09.04.2020 у справі № 310/1184/18, від 10.04.2020 у справі № 328/2138/17, від 08.04.2020 у справі № 450/187/17).

33. При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

34. Роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Таким чином, однією з гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

35. Вирішуючи справу по суті, суд виходить з того, що відповідач у заяві про часткове визнання позову погодився, що оцінка підстав звільнення позивача не була проведена, звільнення відбулось при іншому керівнику, а тому відповідач вважав, що позивача слід поновити на роботі та виплатити їй середній заробіток за час вимушеного прогулу.

36. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

37. Часткове визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приймає часткове визнання позову в частині поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Тому вимоги позивача про поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню.

При цьому суд зауважує, що позивач просить поновити її на посаді лікаря-стоматолога поліклінічного відділення та лікаря стоматолога-ортопеда КНП «Новопсковське територіальне медичне об`єднання Новопсковської районної ради», однак наказом № 92-к від 31.03.2020 у зв`язку зі скороченням штату працівників позивача було звільнено з посади лікаря - стоматолога - терапевта поліклінічного відділення та лікаря-стоматолога спецфонду, а відповідно до трудової книжки позивача остання займала посади лікаря-стоматолога-терапевта поліклінічного відділення та лікаря стоматолога-ортопеда-спецфонду КНП «Новопсковське територіальне медичне об`єднання Новопсковської районної ради».

Таким чином, позивача слід поновити саме на посаді лікаря-стоматолога-терапевта поліклінічного відділення та лікаря стоматолога-ортопеда-спецфонду КНП «Новопсковське територіальне медичне об`єднання Новопсковської селищної ради». При цьому суд вважає, що це не є виходом за межі позовних вимог, враховуючи приписи ст. 235 КЗпП України.

38. Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Наказом № 295-к від 09.09.2020 скасовано наказ № 92-к від 31.03.2020 в частині звільнення з роботи ОСОБА_2 , поновлено ОСОБА_2 на посаді лікаря-стоматолога поліклінічного відділення з 01.04.2020 (а.с. 139).

Враховуючи, що роботодавець не є тим органом, який розглядає трудовий спір, в даному випадку трудовий спір розглядається судом, то рішення про поновлення повинно бути прийнято судом.

Судом прийнято рішення про поновлення позивача на займаних посадах, при цьому наказ про звільнення позивача з посади підлягає скасуванню як незаконний. Тому вимога позивача про скасування наказу головного лікаря КНП «Новопсковське територіальне медичне об`єднання Новопсковської районної ради» № 92-к від 31.03.2020 в частині звільнення ОСОБА_2 з посади лікаря-стоматолога поліклінічного відділення та лікаря-стоматолога -спецфонду у зв`язку зі скороченням численності та штату працівників підлягає задоволенню.

39. Вирішуючи питання про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, суд виходить з такого.

Згідно наказу № 92-к від 31.03.2020 позивача звільнено з посади 31.03.2020, отже останнім робочим днем є 31.03.2020.

Період вимушеного прогулу становить з 01.04.2020 по 23.02.2021 включно (дата винесення рішення про поновлення на посаді), що складає 225 робочих днів.

Відповідно до п. 2 р. ІІ Постанови КМУ «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 8 лютого 1995 р. № 100 у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно п. 8 даного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

40. Розмір заробітної плати, який слід брати за розрахункову величину, є заробітна плата за січень та лютий 2020 року.

Відповідно до довідки б/н заробітна плата позивача за лютий 2020 року склала 5588,70 грн., за березень 2020 року - 24304,26 грн. (а.с. 18). Згідно довідки № 2130 від 17.08.2020 заробітна плата позивача по спецрахунку за січень 2020 року становить 3101,80 грн., за лютий 2020 року - 3101,80 грн. Згідно довідки № 2129 від 17.08.2020 заробітна плата позивача за основною посадою за січень 2020 року становить 2486,90 грн., за лютий 2020 року - 2486,90 грн. (а.с.87,88). Сумарно, заробітна плата за січень 2020 року становила 5588 грн. 70 коп., за лютий 2020 року - 5588 грн. 70 коп.

Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача за січень - лютий 2020 року становить 272,62 грн. ((5588,7+5588,7)/41 робочий день)). А отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 272,62 грн. х225 робочих дні =61339,50 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

При цьому суд не приймає до уваги посилання представника позивача про те, що в даному випадку повинна братися за розрахункову величину заробітна плата за лютий -березень 2020 року, оскільки вимушений прогул почався 01.04.2020.

Виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу пов`язана саме зі звільненням позивача, яке відбулось 31.03.2020, тому виплаті заробітку за вимушений прогул не може передувати вимушений прогул.

41. Що стосується стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 237-1 КзпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (далі - Постанова) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з пунктом 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

42. На підтвердження своїх вимог позивач зазначила, що вона залишилась без сенсу життя, яким була її робота після смерті її чоловіка, залишилась без відчуття затребуваності суспільством та можливості бути корисною людям, без щоденного спілкування з колегами по роботі, був зруйнований звичайний спосіб її повсякденного життя. Незаконне звільнення позивача принижує її, вона не може заспокоїтися через нанесену їй образу. У позивача погіршилося здоров`я, знизився престиж лікаря. Також позивач була позбавлена матеріальних благ у вигляді заробітної плати.

Суд вважає, що звільнення позивача, як фахівця, який має досвід роботи більше 40 років, при залишенні на роботі менш фахових лікарів за спеціальністю «Стоматологія», може негативно вплинути на її психоемоційний стан. Не виключається, що звільнення позивача може підірвати авторитет останньої в очах її пацієнтів, що не може не завдавати позивачу моральних страждань.

Отже, суд дійшов висновку про те, що позивачу внаслідок незаконних дій відповідача було завдано моральної шкоди, однак її розмір є завищеним та необґрунтованим належним чином, а тому суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди частково на суму 4000 грн. В решті даних вимог слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що внаслідок звільнення у неї погіршилось здоров`я, оскільки жодним доказом відповідно до ст. 12 ЦПК України позивач це не довела. Суд критично оцінює покази свідків в цій частині, оскільки свідок ОСОБА_5 показала, що позивач і до звільнення скаржилась на стан свого здоров`я. Крім того, належними доказами стану здоров`я позивача є медична документація, а не покази свідків.

Суд також відхиляє доводи позивача про те, що вона була позбавлена матеріальних благ. Так, як встановлено в судовому засіданні та не оспорено жодною стороною, позивач є особою пенсійного віку, вона отримує пенсію, займалась приватною медичною практикою у кабінеті, який орендувала у відповідача. Після звільнення продовжила займатися своєю приватною практикою, а отже не була позбавлена матеріальних благ. Господарські відносини з приводу оренди майна між сторонами у справі не мають жодного відношення для даної справи, оскільки зміна місця кабінету приватної практики не може свідчити про заподіяння позивачу моральної шкоди у зв`язку зі звільненням.

Суд також критично оцінює доводи позивача про те, що вона була позбавлена спілкування з колегами, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження цього. При цьому суд приймає доводи відповідача про те, що звільнення позивача з займаної посади жодним чином не вплинуло на її спілкування. Позивач не обмежена звільненням в спілкуванні з будь-якою особою та/чи колишніми колегами.

43. На підставі викладеного, дослідивши усі наявні докази, з`ясувавши обставини справи за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити частково, а саме в частині скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 61339 грн. 50 коп. та моральної шкоди у сумі 4000,00 грн.

В решті вимог позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 430 ЦПК України слід допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Судові витрати

44. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що позивач був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимогою про скасування наказу, поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. За вимогу про стягнення моральної шкоди судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 81, 89, 141, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Комунального некомерційного підприємства «Новопсковське територіальне медичне об`єднання Новопсковської селищної ради» задовольнити частково.

Скасувати наказ головного лікаря КНП «Новопсковське територіальне медичне об`єднання Новопсковської районної ради» № 92-к від 31.03.2020 в частині звільнення ОСОБА_2 з посади лікаря-стоматолога поліклінічного відділення та лікаря-стоматолога -спецфонду у зв`язку зі скороченням численності та штату працівників.

Поновити ОСОБА_2 на посаді лікаря-стоматолога-терапевта поліклінічного відділення та лікаря стоматолога-ортопеда-спецфонду КНП «Новопсковське територіальне медичне об`єднання Новопсковської селищної ради».

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Новопсковське територіальне медичне об`єднання Новопсковської селищної ради» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 61 339 (шістдесят одна тисяча триста тридцять дев`ять) грн. 50 коп. з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Новопсковське територіальне медичне об`єднання Новопсковської селищної ради» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у сумі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп., судовий збір у сумі 67 (шістдесят сім) грн. 26 коп.

В решті позовних вимог ОСОБА_2 до Комунального некомерційного підприємства «Новопсковське територіальне медичне об`єднання Новопсковської селищної ради» відмовити.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Новопсковське територіальне медичне об`єднання Новопсковської селищної ради» на користь держави судовий збір у сумі 613 (шістсот тринадцять) грн. 40 коп.

Рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області 05.02.1998, РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Представник позивача - адвокат Тарасов Д.С., свідоцтво серії ЛГ № 000155.

Відповідач - Комунальне некомерційне підприємство «Новопсковське територіальне медичне об`єднання Новопсковської селищної ради» /, смт. Новопсков Луганської області, вул. Українська, 101а/.

Представниця відповідача - адвокат Носова Ю.М., свідоцтво № 1053 від 26.07.2012.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Луганського апеляційного суду через Новопсковський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01 березня 2021 року.

Суддя: ис О.С. Стеценкозг