ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 грудня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 743/284/20

Головуючий у першій інстанції Жовток Є. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1440/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

із секретарем: Шкарупою Ю.В.

учасники справи:

особа, яка подає апеляційну скаргу: ОСОБА_1 ,

позивач: ОСОБА_2 ,

відповідач: територіальна громада в особі Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: державний нотаріус Першої чернігівської державної нотаріальної контори Підгайна Олена Іванівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 09 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, в якому просив:

- визнати за ним право права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за ним право власності на земельну ділянку (пай) по КСП «Придніпров`є» с. Малинівка (сертифікат серія ЧН № 0130703) на підставі розпорядження Ріпкинської районної державної адміністрації від 11.11.1996 за №395 і зареєстрований 25.11.1996 за № 9 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Придніпров`є» розміром 4,25 га.

Позов обґрунтовував тим, що він є єдиним спадкоємцем після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщина складається з вищезазначених житлового будинку та земельної ділянки (паю), які, в свою чергу, батько позивача набув у порядку спадкування після смерті своєї матері ОСОБА_4 шляхом постійного проживання разом зі спадкодавицею на час відкриття спадщини. Однак за життя батько своїх спадкових прав оформити не встиг та правовстановлюючі документи на спадкове майно не отримав. Позивач зазначає, що вчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте отримати свідоцтво про право на спадщину не зміг через відсутність правовстановлюючих документів на будинок та втрату сертифікату на право власності на земельну частку (пай).

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 09.04.2020 позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) розміром 4,25 га в умовних кадастрових гектарах, у землях, які перебували в колективній власності КСП «Придніпров`є» с. Малинівка Ріпкинського району Чернігівської області, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0130703, виданого на підставі розпорядження Ріпкинської районної державної адміністрації від 11.11.1996 № 395 на ім`я ОСОБА_4 та зареєстрованого 25.11.1996 за № 9 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Придніпров`є», в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , яка участі у розгляді справи судом першої інстанції не брала, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на неповне з`ясування та недоведеність обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуваним судовим рішенням суд вирішив питання, які стосуються безпосередньо її прав, інтересів та обов`язків.

Зазначає, що вона є рідною дочкою померлої ОСОБА_4 . Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10.04.2019 їй визначено додатковий строк тривалістю в три місяці з моменту набрання законної сили рішенням суду для подання заяви про прийняття спадщини до відповідної державної нотаріальної контори (приватного нотаріуса) після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 . На підставі вказаного судового рішення та за її заявою приватним нотаріусом відкрито спадкову справу, посвідчено її право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку (пай).

Указує, що на момент відкриття спадкової справи за її заявою серед спадкоємців першої черги за законом на спадщину залишилась лише вона, її рідний брат ОСОБА_3 , батько позивача ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя у законодавчо встановленому порядку та строки не заявив про свої права на спадкове майно їхньої матері, а тому вимоги позивача є безпідставними.

Вважає таким, що не відповідає дійсності висновок суду про те, що ОСОБА_3 постійно проживав зі своєю матір`ю ОСОБА_4 з 2005 року по день її смерті за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки остання з 19.11.2004 по 05.04.2007 була зареєстрована та мешкала разом з нею за адресою: АДРЕСА_2 . У лютому 2010 року заявниця забрала матір з лікарні до себе у м. Славутич, де вона і померла, про що зазначено у свідоцтві про смерть, і саме ОСОБА_1 займалась її похованням.

Наголошує, що суд першої інстанції всупереч вимогам закону не визначив коло осіб, які мають право на спадщину, не витребував даних щодо наявності чи відсутності відкритої спадкової справи, не перевірив наявність спору щодо спадкового майна та не залучив її до участі у справі, а позивачем ОСОБА_2 дані обставини були приховані навмисно.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що воно є правильним, відповідає обставинам справи і ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Позивач указує, що твердження заявниці не відповідають дійсності, оскільки на момент подання ним до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після померлого батька відповідно до витягу із спадкового реєстру станом на 19.11.2018 інформація відносно спадкових справ до майна померлої ОСОБА_4 була відсутня.

Зазначає, що постановою Чернігівського апеляційного суду від 28.09.2021 було скасовано рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10.04.2019 та у задоволенні позову ОСОБА_1 про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено. За вказаних обставин видане приватним нотаріусом на ім`я ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом від 31.07.2019 є недійсним.

Вислухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_5 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, представника позивача адвоката Шалупні С.В., який просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі та у відзиві на апеляційну скаргу доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 , який за життя фактично прийняв спадщину не оформивши своїх спадкових прав після своєї матері ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд констатував, що у позивача виникли перешкоди в реалізації ним права на отримання спадщини, у зв`язку з тим, що у видачі свідоцтва про право на спадкування нерухомого майна, ОСОБА_2 відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів та документів, що підтверджують місце відкриття спадщини, факт прийняття спадщини ОСОБА_3 .

Однак таких висновків районний суд дійшов із порушенням норм процесуального права зважаючи на таке.

Судом у справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 (а.с. 18).

Як вбачається з довідки Малинівського старостинського округу Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області від 07.04.2019 за № 173 за життя ОСОБА_4 належав житловий будинок АДРЕСА_1 , свідоцтво про право власності на який не видавалось, угод про перехід права власності щодо нього не посвідчувалось. За інформаційною довідкою КП Чернігівське МБТІ від 02.05.2019 станом на 31.12.2012 право власності на вказаний житловий будинок не зареєстровано (а.с. 19-21, 26-31).

Також за життя ОСОБА_4 отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) по КСП «Придніпров`є» с. Малинівка (серія ЧН № 0130703) на підставі розпорядження Ріпкинської районної державної адміністрації від 11.11.1996 №395, зареєстрований 25.11.1996 за № 9 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Придніпров`є» розміром 4,25 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с. 22).

Померла ОСОБА_4 мала дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с. 17, 75-76).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (а.с. 15).

Позивач ОСОБА_2 є сином померлого ОСОБА_3 та онуком померлої ОСОБА_4 (а.с. 9).

10.12.2018 на підставі заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини № 433 Першою чернігівською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 85/2018 після померлого ОСОБА_3 (а.с. 11-14, 23).

05.07.2019 державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Нотаріусом відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та права на земельну частку (пай), які належали ОСОБА_4 , матері спадкодавця, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з відсутністю у спадковій справі всіх необхідних документів, що підтверджують місце відкриття спадщини, факт прийняття спадщини ОСОБА_7 протягом строку, належності спадкового майна спадкодавцеві (а.с. 11-13).

10.04.2019 Ріпкинським районним судом Чернігівської області ухвалено рішення (справа № 743/441/19), яким задоволено позов ОСОБА_1 до Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини; визначено ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю у три місяці з моменту набрання законної сили рішенням суду для подання заяви про прийняття спадщини до відповідної державної нотаріальної контори (приватного нотаріуса), після смерті ОСОБА_4 , яка сталась 27.02.2010.

31.07.2019 до майна померлої ОСОБА_4 за заявою ОСОБА_1 заведено спадкову справу № 135/2019 та цієї ж дати приватним нотаріусом Ріпкинського районного нотаріального округу Чернігівської області на ім`я ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване в реєстрі за № 849, яка складається з: права на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності колишнього КСП «Придніпров`є», яке знаходиться в с. Малинівка Ріпкинського району Чернігівської області, розміром 4,25 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належить спадкодавцю на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0130703, виданого Ріпкинською районною державною адміністрацією Чернігівської області 18.11.1996, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 25.11.1996 за № 9 (а.с. 77- 78).

07.11.2019 Деснянським районним судом м. Чернігова від 07.11.2019 (справа № 750/11000/19) ухвалено рішення, яким задоволено заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення; з метою створення позивачеві ОСОБА_2 умов для спадкування майна батька, встановлено факт постійного проживання ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із своєю матір`ю ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2005 року по день її смерті за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 24-25).

28.09.2021 постановою Чернігівського апеляційного суду (справа №743/441/19) апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено; рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10.04.2019 скасовано; у задоволенні позову ОСОБА_1 до Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено. Підставою для скасування стало незалучення до участі у справі в якості належного відповідача ОСОБА_2 , оскільки спір з приводу спадкового майна існує між ОСОБА_1 та її племінником ОСОБА_2 (а.с. 131).

01.12.2021 постановою Чернігівського апеляційного суду (справа №750/11000/19) апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.11.2019 скасовано; заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення залишено без розгляду, роз`яснено, що він має право подати позов на загальних підставах.

Згідно зі ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до Закону, має право й зобов`язаний визначати суб`єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41); від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49); від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц (пункт 50); від 12.12.2018 у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54); від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 30.01.2019 у справі № 552/6381/17 (пункт 38).

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила його суб`єктивні права, свободи чи інтереси. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.

Частиною 1 статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Положеннями частини 1 ст. 4, ст. 12, 13 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Залучення до участі у справі співвідповідачів, заміна неналежного відповідача можливі лише при розгляді справи у суді першої інстанції за клопотанням самого позивача (ст. 51 ЦПК України).

Оскільки розгляд справи покладається на суд першої інстанції, а в апеляційному порядку здійснюється перевірка судового рішення, яким закінчено провадження в справі, під час апеляційного перегляду справи позивач не вправі змінювати позовні вимоги шляхом їх збільшення, апеляційний суд не може залучати до участі в справі іншого чи додаткового відповідача, зміни у складі учасників процесу можуть мати місце на відповідній стадії процесу лише у прямо передбачених цивільним процесуальним законом випадках, зокрема, при правонаступництві, що відповідає приписам ст. 23-24, 43, 49-51, 55 ч. 1, 367, 368 ч. 1 ЦПК України.

Таким чином, по захист своїх порушених прав особа може звернутися до суду не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, правомірній вимозі відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права.

Звертаючись до суду з даним позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом, ОСОБА_2 єдиним відповідачем зазначив Любецьку селищну раду Ріпкинського району Чернігівської області.

Однак, на час ухвалення оскаржуваного рішення (09.04.2020) рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10.04.2019 у справі №743/441/19, ОСОБА_1 було визначено додатковий строк тривалістю у три місяці з моменту набрання законної сили рішенням суду для подання заяви про прийняття спадщини до відповідної державної нотаріальної контори (приватного нотаріуса), після смерті ОСОБА_4 , яка сталась ІНФОРМАЦІЯ_2 ; до майна померлої за заявою ОСОБА_1 було заведено спадкову справу № 135/2019 та останній 31.07.2019 приватним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , яка складається з права на спірну земельну частку (пай), яке на даний час є чинним.

Також, з матеріалів справи вбачається, що на замовлення як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 , виготовлялись технічні паспорти на спірний житловий будинок АДРЕСА_1 з метою оформлення на нього права власності в порядку спадкування (а.с. 26-30, 79-83).

Із викладеного слідує, що питання щодо спадкування майна померлої ОСОБА_4 , а саме житлового будинку з господарськими будівлями під АДРЕСА_1 , та права на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності колишнього КСП «Придніпров`є», яке знаходиться в с. Малинівка Ріпкинського району Чернігівської області, розміром 4,25 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належить померлій ОСОБА_4 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0130703, виданого Ріпкинською районною державною адміністрацією Чернігівської області 18.11.1996, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 25.11.1996 за № 9, порушується двома можливими спадкоємцями - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тобто між ними існує спір щодо вказаного майна.

Отже, вирішення позову ОСОБА_2 у даній справі по суті безпосередньо стосується прав, законних інтересів та обов`язків ОСОБА_1 , яка наполягає на тому, що вона є єдиним спадкоємцем за законом після померлої матері ОСОБА_4 , однак зазначене районним судом залишено поза увагою, остання до участі у даній справі в якості відповідачки (співвідповідачки) не була залучена, суд першої інстанції розглянув справу без участі останньої як належної відповідачки (співвідповідачки) у справі.

У свою чергу, апеляційний суд не має процесуальних повноважень щодо залучення до участі в справі інших осіб як відповідачів (співвідповідачів) чи заміни неналежного відповідача, колегія суддів апеляційного суду позбавлена можливості вирішувати питання про їх права та обов`язки шляхом ухвалення нового рішення.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц ) пункт 31.10), від 30.01.2019 у справі № 552/6381/17 (пункт 39).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 29.08.2019 у справі № 642/6181/16-ц).

Доводи апеляційної скарги, які стосуються обґрунтованості позову, доведеності обставин, що підлягають доказуванню, інших обставин по суті спору не підлягають перевірці за наявності процесуальних порушень та не впливають на висновок про необхідність відмови у задоволенні позову. Позов у справі за відсутності належного відповідача, співвідповідача не міг бути вирішений по суті відповідно до закону незалежно від того, якими фактичними обставинами та правовими нормами він обґрунтовувався.

Разом з тим, зазначені обставини не перешкоджають позивачу звернутися до суду з позовом до належного відповідача відповідно до вимог процесуального закону.

Таким чином, рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 09.04.2020 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 .

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені нею та підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за апеляційний розгляд справи в сумі 1 262 грн (а.с. 65).

Оскільки частина судового збору в сумі 1 130,80 грн (а.с. 164) було сплачено заявницею на неналежний рахунок, вказану суму належить стягнути з ОСОБА_2 на користь держави.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 09 квітня 2020 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) 1 262 (одну тисячу двісті шістдесят дві) грн судового збору за апеляційний розгляд справи.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави 1 130 (одну тисячу сто тридцять) грн 80 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 грудня 2021 року.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді Н.В.Висоцька

Н.В.Шитченко