Ухвала

26 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 214/567/18

провадження № 61-433ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Року від 15 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди завданої органами досудового розслідування, прокуратури та суду.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 березня

2018 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 серпня

2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 березня 2018 року залишено без змін.

У січні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 березня 2018 року, викладена російською мовою.

Ухвалою Верховного Суду від 20 січня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, надано заявнику строк до 15 лютого 2021 року для подання до Верховного Суду касаційної скарги у новій редакції, викладеної державною (українською) мовою із зазначенням, передбачених статтею 389 ЦПК України підстав (підстави) касаційного оскарження, уточнення вимог касаційної скарги та її прохальної частини, відповідно до вимог пункту 4 частини другої статті 392 ЦПК України та статті 409 ЦПК України, а також подання клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із наведенням поважних причин пропуску строку та надання доказів на їх підтвердження.

Одночасно заявнику роз`яснено, що уразі не усунення недоліків касаційної скарги у встановлений строк щодо дотримання вимог статті 392 ЦПК України,касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові, а у разі невиконання вимог цієї ухвали, в частині подання клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

У лютому 2021 року ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду викладене російською мовою (мовою оригіналу - «ходатайство о передачи дела на рассмотрение Большой Палаты Верховного Суда»).

За змістом статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду вирішується судом касаційної інстанції після відкриття касаційного провадження у справі.

Ураховуючи, що касаційне провадження у справі не відкрито, клопотання

ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України Верховний Суд зобов`язаний перевіряти наявність підстав для відкриття касаційного провадження, зазначених у касаційній скарзі, оскільки перевіряє правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Залишаючи без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 .Верховний Суд роз`яснив йому положення частини першої статті 10 Конституції України та змісту статей 9, 389, 390, 392, 406 та 409 ЦПК України, однак, заявник не виконав вимоги ухвали суду від 20 січня 2021 року про залишення касаційної скарги без руху.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За змістом частини третьої статті 185 ЦПК України якщо заявник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, касаційна скарга вважається неподаною і повертається заявникові.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Ураховуючи, що ОСОБА_1 недоліки касаційної скарги, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 20 січня 2021 року не усунув, касаційну скаргу слід визнати неподаною та повернути заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню заявника із касаційною скаргою на судові рішення судів попередніх інстанцій, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Року від 15 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик