РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Поліщук І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Рівненської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Рівненської міської ради (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення Рівненської міської ради від 12 листопада 2009 року №2905 про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на АДРЕСА_1 та передачу їх для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд в частині безоплатної передачі ОСОБА_5 земельної ділянки, площею 1 000 кв.м., яка розташована в АДРЕСА_1 та визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №753782, який посвідчує право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,1 га, яка розташована в АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 25 квітня 1995 року вона та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі. 02 червня 2009 року між ОСОБА_5 та нею було укладено договір дарування, згідно якого ОСОБА_5 передав безоплатно у її власність належне йому на праві власності домоволодіння (житловий будинок з надвірними будівлями), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 11 червня 2009 року за нею було зареєстровано право власності на вказане домоволодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Після його смерті вона звернулася до державного нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини. Визначаючи обсяг спадкового майна та коло спадкоємців нотаріус повідомив, що на підставі рішення Рівненської міської ради від 12 листопада 2009 року №2905 ОСОБА_5 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, яка знаходиться у АДРЕСА_1 . Таким чином ОСОБА_5 на підставі оскаржуваного рішення було безоплатно передано у власність земельну ділянку, на якій розміщується нерухоме майно, яке належить їй на підставі зареєстрованого права власності.

Рівненська міська рада приймаючи оскаржуване рішення про передачу у власність ОСОБА_5 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд не врахувала наявність на вказаній земельній ділянці домоволодіння, яке належить їй на праві власності, що призвело до порушення її права власності на вказану земельну ділянку, тому рішення Рівненської міської ради від 12 листопада 2009 року № 2905 про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на АДРЕСА_1 та передачу їх для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд в частині безоплатної передачі ОСОБА_5 земельної ділянки площею 1 000 кв.м., яка розташована АДРЕСА_1 є незаконним та підлягає скасуванню. І, оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №753782, який посвідчує право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована АДРЕСА_1 виданий на підставі незаконного рішення Рівненської міської ради від 12 листопада 2009 року № 2905, такий держаний акт є недійсним.

08 грудня 2021 року представник Рівненської міської ради Поліщук І.С. подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вони є необґрунтованими та безпідставними, оскільки Рівненській міській раді не було надано жодної інформації щодо переходу права власності на нерухоме майно, що розташоване на спірній земельній ділянці до позивача.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала з мотивів у ньому наведених.

Представник відповідача ОСОБА_6 просила відмовити в задоволенні позову з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися жодного разу, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 25 квітня 1995 року ОСОБА_5 та ОСОБА_2 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне 25 квітня 1995 року серії НОМЕР_1 .

09 червня 2009 року ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвійчуком О.С., згідно якого ОСОБА_5 передав безоплатно у власність ОСОБА_2 майно, а саме належне йому на праві приватної власності домоволодіння (житловий будинок з надвірними будівлями), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 прийняла у власність вищевказане майно.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства Рівненське міське бюро технічної інвентаризації №22980121 від 11 червня 2009 року за ОСОБА_2 11 червня 2009 року зареєстровано право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, 12 листопада 2009 року Рівненською міською радою прийнято рішення №2905 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на АДРЕСА_1 та передачу їх для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд», яким зокрема затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 26 серпня 2008 року передано ОСОБА_5 земельну ділянку площею 1 012 кв.м. на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, у тому числі: земельну ділянку площею 1 000 кв.м. безоплатно у приватну власність, в тому числі: 973 кв.м. за рахунок земель, вилучених відповідно до цього рішення; 27 кв.м. за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови міста; земельну ділянку площею 12 кв.м. в оренду на п`ятдесят років, передавши її за рахунок земель, вилучених відповідно до цього рішення.

На підставі вказаного рішення Рівненської міської ради ОСОБА_5 був виданий державний акт серії ЯИ №753782 на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:010:0150, розташовану по АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 01 квітня 2020 року, серії НОМЕР_2 .

Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, ЗК України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Згідно ст.328 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.377 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

У частинах першій та другій статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 грудня 2019 року у справі № 263/6022/16-ц (провадження № 14-438цс19) зазначено, що згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема, у статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України) особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 713/1817/16-ц).

Частина друга статті 120 ЗК України закріплює принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За приписом цієї частини визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на відповідні житловий будинок, будівлю чи споруду (висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16).

Перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування всією земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача-власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості розташованого на ній.

Отже, у ОСОБА_2 , у зв`язку із виникненням права приватної власності на житловий будинок виникло і право користування земельною ділянкою, на якій він розміщений та, яка необхідна для його обслуговування.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 118 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Статтею 121 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва й обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 га, в селищах - не більше 0,15 га, в містах - не більше 0,10 га.

Як зазначено вище, ОСОБА_5 за життя була приватизована земельна ділянка площею 0,1000 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, хоча на момент приватизації земельної ділянки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 у нього у власності не перебувало, а належало на праві приватної власності ОСОБА_2 .

За наведеного суд вважає, що Рівненська міська рада, затверджуючи своїм рішенням проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 ОСОБА_5 та передавши її ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, порушила право користування позивача цією земельною ділянкою, що перебувала у її користуванні, як власника нерухомого майна, розміщеного на вказаній земельній ділянці.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Власник майна, права якого порушені внаслідок видання акта органом державної влади або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

Відповідно до ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Отже, рішення Рівненської міської ради від 12 листопада 2009 року №2905 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на АДРЕСА_1 та передачу їх для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд» в частині безоплатної передачі ОСОБА_5 земельної ділянки, площею 1 000 кв.м., яка розташована в АДРЕСА_1 прийнято з порушенням законодавства, є незаконним та підлягає скасуванню.

Державний акт на право власності на землю видається на підставі рішення, зокрема, органу місцевого самоврядування, тому вирішення питання про правомірність видачі такого акта безпосередньо залежить від законності відповідного рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого цей акт видано.

Оскільки Державний акт серії ЯИ №753782 щодо земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:010:0150, розташованої по АДРЕСА_1 , виданий ОСОБА_5 на підставі рішення Рівненської міської ради від 12 листопада 2009 року №2905, яке прийнято з порушенням чинного законодавства, він підлягає визнанню судом недійсним.

За таких обставин позов слід задовольнити повністю.

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Рівненської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Рівненської міської ради від 12 листопада 2009 року №2905 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на АДРЕСА_1 та передачу їх для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд» в частині безоплатної передачі ОСОБА_5 земельної ділянки, площею 1 000 кв.м., яка розташована в АДРЕСА_1 .

Визнати недійсним Державний акт серії ЯИ №753782 на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:010:0150, розташовану по АДРЕСА_1 , виданий ОСОБА_5 на підставі рішення Рівненської міської ради від 12 листопада 2009 року №2905.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач Рівненська міська рада, місцезнаходження: вул. Соборна, буд. 12-А, м. Рівне, .

Третя особа ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 26 лютого 2021 року.

Суддя О.О. Першко