Дата документу 23.12.2021 Справа № 311/690/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 311/690/21 Головуючий у 1 інстанції Нікандрова С.О.
Провадження №22ц/807/3122/21 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С.В.,

Крилової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - в особі філії Запорізьке обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на заочне рішення Василівського районного суду Запорізької області від 14 травня 2021 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - в особі філії Запорізьке обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором про споживчий кредит,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2021 року АТ «Державний ощадний банк України» - в особі філії Запорізьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України»звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог зазначали, що 11 квітня 2019 року між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладено заяву про приєднання № 109215009/110419 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Шляхом підписання Заяви про приєднання до ДКБО фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), Відповідач беззастережно приєднався до ДКБО в редакції, яка на день підписання Заяви на приєднання розміщена інтернет-сторінці Банку www.oshadbank.ua та уклав з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку.

На виконання умов ДКБО Банк надав Відповідачу платіжну картку та ПІН-конверт до неї.

Відповідно до заяви про приєднання до ДКБО, Відповідачу встановлено кредит в розмірі 29000 грн.

Відповідно до п. 1.7 розділу XXII ДКБО датою укладення Кредитного договору є дата підписання Заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) уповноваженим представником (працівником) Банку; датою надання Кредиту (частин Кредиту) є дата використання Клієнтом Кредиту (кредитних коштів).

Кредитний договір діє до повного виконання Клієнтом всіх грошових зобов`язань за Кредитним договором. Перебіг строку кредитування починається з дати надання Банком Клієнту Кредиту/встановлення ліміту кредитування.

Згідно до п.1.20 розділу XXII ДКБО, сплата нарахованих процентів за користування Кредитом (в т.ч. процентів за користування Кредитом протягом Грейс періоду) обов`язкового щомісячного платежу та процентів за Несанкціонованим овердрафтом та сплата комісійних винагород, що передбачені Заявою на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) здійснюється не пізніше 25 числа кожного місяці шляхом договірного списання коштів з Карткового рахунку Клієнта. У разі несплати вищезазначених платежів у визначений розрахунковий період, сума заборгованості, яка підлягала погашенню, наступного робочого дня переноситься на відповідні рахунки для обліку простроченої заборгованості.

Відповідно до п. 1.27. п. 1.29 розділу XXII ДКБО будь-яке невиконання Клієнтом умов Договору породжу є у Банка право достроково відкликати Кредит, а у Клієнта створює обов`язок достроково погасити заборгованість за Кредитом в повному обсязі та сплатити всі інші платежі, передбачені Договором.

Якщо Банк на підставі Договору вимагає здійснення внесків (платежів), строк сплати яких не наст або повернення Кредиту, такі внески (платежі) або повернення Кредиту мають бути здійснені Клієнті протягом 30 (тридцяти) календарних днів, з дня одержання повідомлення про таку вимогу від Банку. Які протягом цього періоду Клієнт усуне порушення умов Договору, вимога Банку втрачає чинність.

При цьому, якщо пошта (поштова служба) не може вручити Повідомлення позичальнику через відсутність за місцем проживання вказаної особи, його відмову прийняти поштове відправлені незнаходження фактичного місця проживання позичальника або з інших причин, Повідомлення вважається врученим Позичальником у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення зазначенням причин невручення.

Банк направив на адресу ОСОБА_2 вимогу від 09 грудня 2020 року №107.20/2-2693 про дострокове погашення заборгованості по кредиту.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливі виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором законом.

Згідно з п.9.1 ДКБО розділу IX за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання Клієнтом будь-якого грошового зобов`язання перед Банком у розмірі та в строки, передбачені Договором, Банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який нараховується пеня, якщо інше передбачено Договором.

Позивач зазначав, що станом на 15 лютого 2021 року розмір заборгованості Відповідача перед Банком становить 33179,28 грн., яка складається: заборгованості за кредитом - 28250,76 грн., заборгованості за відсотками - 4254,67 грн., комісії - 68,77 грн., пені - 13,80 грн., розміру 3% річних на суму простроченого кредиту -196,14 грн., розміру 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 44,43 грн., суми втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів - 92,80 грн., сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів - 257,91 грн.

Посилаючись на порушення Відповідачем взятих на себе зобов`язань по поверненні кредитного ліміту, та те, що станом на день подання позову кредитна заборгованість є непогашеною, АТ «Державний ощадний банк України» - в особі філії Запорізьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» просило суд стягнути з ОСОБА_2 , на їх користь заборгованість у сумі 33179,28 грн. та судовий збір у розмірі 2270 грн.

Заочним рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 14 травня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» - в особі філії Запорізьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» суму кредитної заборгованості у розмірі 28250,76 грн. та 1929,50 грн. судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції керувався приписами ч. 2 ст. 530 ЦК України, та виходив з того, що розрахунком заборгованості за договором станом на 15 лютого 2021 року підтверджується, що ОСОБА_1 були витрачені кредитні кошти на суму 28250,76 грн., які ним не повернуті, а тому зазначена сума фактично отриманих коштів підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.

Відмовляючи у стягненні відсотків за користування кредитними коштами, суд першої інстанції виходив з того, що вони нараховані на підставі Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, проте матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цим Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, яка діяла на день підписання Заяви про приєднання поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної карти), ознайомився відповідач ОСОБА_1 і погодився з ним, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, пені та комісії у зазначеному позивачем розмірах. Суд першої інстанції також зазначив, що до позовної заяви Банком не долучено Паспорту споживчого кредиту, Таблиці сукупної вартості Кредиту, Умови користування кредитною лінією (Кредитом), Тарифи, які відповідно до Заяви про приєднання №109215009/110419 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної карти) складають єдиний документ Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Відмова у стягненні відсотків, нарахованих Банком на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, судом першої інстанції мотивована тим, що наданий позивачем розрахунок заборгованості, не містить розрахунку інфляційних втрат та 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом, а в ньому лише зроблене посилання на те, що звіт щодо розрахунку сум інфляційних втрат і 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом додається.

Не погоджуючись з рішенням суду АТ «Державний ощадний банк України» - в особі філії Запорізьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» подало апеляційну скаргу, в якій просять заочне рішення Василівського районного суду Запорізької області від 14 травня 2021 року скасувати, та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3405 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги АТ «Державний ощадний банк України» - в особі філії Запорізьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України», зазначає, окрім змісту позовної заяви, також посилаються на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18. З урахуванням цих висновків, АТ «Державний ощадний банк України» - в особі філії Запорізьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» має право на стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Так, предметом позову у справі, яка переглядається, є стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 33179,28 грн., яка складається: заборгованості за кредитом - 28250,76 грн., заборгованості за відсотками - 4254,67 грн., комісії - 68,77 грн., пені - 13,80 грн., розміру 3% річних на суму простроченого кредиту -196,14 грн., розміру 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 44,43 грн., суми втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів - 92,80 грн., сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів - 257,91 грн.

Вбачається, що згідно доводів позовної заяви 11 квітня 2019 року між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладено заяву про приєднання № 109215009/110419 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Шляхом підписання Заяви про приєднання до ДКБО фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), Відповідач беззастережно приєднався до ДКБО в редакції, яка на день підписання Заяви на приєднання розміщена інтернет-сторінці Банку www.oshadbank.ua та уклав з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. На виконання умов ДКБО Банк надав Відповідачу платіжну картку та ПІН-конверт до неї. Відповідно до заяви про приєднання до ДКБО, Відповідачу встановлено кредит в розмірі 29000 грн.

На підтвердження наведеного, позивачем надано копію заяви про приєднання № 109215009/110419 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка підписана ОСОБА_1 , копію Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка не містить підпису відповідача, розрахунок заборгованості, світлокопію паспорта ОСОБА_1 та вимогу про усунення порушень зобов`язань за кредитним договором (а.с. 4-21).

Так, в Заяві про приєднання № 109215009/110419 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб зазначено особисту інформацію відповідача, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, серію та номер паспорта, адресу проживання, адреса реєстрації, номери засобів зв`язку, тощо (а.с. 15-17).

В пункті 3.4.1 Заяви зазначено, що ОСОБА_2 просив відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 в Гривня України, на умов тарифного пакету «Мій комфорт», Тарифів за обслуговування поточних рахунків з використанням платіжних карток, розміщених на сайті Банку та/або інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ Банку.

В пункті 4.1 вказаної Заяви про приєднання зазначено, що проставленням свого підпису під Заявою про приєднання ОСОБА_1 підтвердив своє письмове клопотання на отримання Кредиту та усвідомлення того, що укладає Договір в повному обсязі, з урахуванням всіх його складових частин, зокрема, договору банківського рахунку, договору банківського вкладу (депозиту), Кредитного договору, умови яких викладені в Особливій частині Договору, та усвідомлює правові наслідки укладення таких договорів. ОСОБА_2 погоджується, що ця заява про приєднання та додатки до Договору, зокрема умови розміщення депозитів (вкладів) фізичними особами, Умови користування кредитною лінією (Кредитом), Паспорт споживчого кредиту, Таблиця сукупної вартості Кредиту, Тарифи, інші види заяв/повідомлень встановленої Банком форми використання яких передбачено умовами Договору, складають єдиний документ Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

АТ «Державний ощадний банк України» - в особі філії Запорізьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» не надано суду паспорт споживчого кредиту, Таблицю сукупної вартості Кредиту, Умови користування кредитною лінією (Кредитом), Тарифи, які відповідно до Заяви про приєднання №109215009/110419 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної карти) складають єдиний документ Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

При цьому, вищевказана заява про приєднання не містить істотних умов договору (розмір кредитного ліміту, базову процентну ставку, порядок погашення кредиту, строк надання кредиту та інше).

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що у Договорі комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, зокрема, у п. 1.16 зазначено, що за користування Кредитом Клієнт зобов`язаний сплачувати Банку проценти в порядку та розмірах, визначених в Заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) та в Додатку № 1 до Договору, - в разі зміни умов кредитування згідно п. 11.1.3 Розділу ХХ Договору. У випадку, передбаченому в Заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), Клієнт зобов`язаний щомісячно (у терміни, передбачені для сплати процентів) здійснювати часткове повернення Кредиту шляхом сплати суми обов`язкового щомісячного платежу, якщо це вимагається умовами надання Кредиту.

Разом з тим, позивачем не надано заяви ОСОБА_1 на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), та будь-яких додатків до договору.

Положеннями статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

При цьому, як вже зазначалося, у заяві, яка підписана відповідачем відомості щодо розміру кредитного ліміту, щодо обов`язку сплати відсотків за користування кредитними коштами, відсутні.

Звертаючись з позовом позивач зазначає, що відповідачу було встанвоелно кредит у розмірі 29000 грн., тоді, як матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження встановлення даного кредитного ліміту.

Так, у постанові Верховного Суду по справі справа № 306/486/17 (провадження № 61-34520св18) від 10 жовтня 2019 року Верховний Суд в оцінці поведінки та способу ведення справ позивачем зазначив, що банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.

Розрахунок кредитної заборгованості, який долучено позивачем до позову, не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві.

Отже, матеріали справи не містять письмових доказів на підтвердження факту погодження сторонами умови щодо сплати процентів за користування коштами.

Щодо вимоги про усунення порушень зобов`язань за кредитним договором, яка долучена позивачем до матеріалів справи, колегія суддів зазначає наступне.

Так, дійсно згідно з п. 1.27. п. 1.29 розділу XXII Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб будь-яке невиконання Клієнтом умов Договору породжу є у Банка право достроково відкликати Кредит, а у Клієнта створює обов`язок достроково погасити заборгованість за Кредитом в повному обсязі та сплатити всі інші платежі, передбачені Договором.

Якщо Банк на підставі Договору вимагає здійснення внесків (платежів), строк сплати яких не наст або повернення Кредиту, такі внески (платежі) або повернення Кредиту мають бути здійснені Клієнті протягом 30 (тридцяти) календарних днів, з дня одержання повідомлення про таку вимогу від Банку. Які протягом цього періоду Клієнт усуне порушення умов Договору, вимога Банку втрачає чинність.

При цьому, якщо пошта (поштова служба) не може вручити Повідомлення позичальнику через відсутність за місцем проживання вказаної особи, його відмову прийняти поштове відправлені незнаходження фактичного місця проживання позичальника або з інших причин, Повідомлення вважається врученим Позичальником у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення зазначенням причин невручення.

Разом з цим, позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження надсилання вимоги про усунення порушень на адресу ОСОБА_1 , та доказів, які б свідчили про неможливість вручити повідомлення позичальнику через відсутність за місцем проживання вказаної особи, його відмову прийняти поштове відправлені незнаходження фактичного місця проживання позичальника або з інших причин.

Крім того, слід звернути увагу, що у вимозі Банком зазначено інші відомості, ніж наведені у позовній заяві, зокрема, щодо встановлення розміру кредитного ліміту (а.с. 13-14).

Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що АТ «Державний ощадний банк України» - в особі філії Запорізьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» не доведено факту укладення між ним та ОСОБА_1 кредитного договору, на наведених у позовній заяві умовах.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Проте, суду не надано будь-яких належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог в частині стягнення відсотків, а отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для їх задоволення.

Також слід зазначити, що згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно посилання позивачем на відсутність заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків.

З огляду на встановлені судом першої інстанції фактичні обставини, зокрема відсутність доказів погодження істотних умов договору, на який посилався позивач, правильним є висновок суду про відмову в позові в частині стягнення відсотків, комісії та пені, з урахуванням розгляду спору в межах заявлених позовних вимог на підставі поданих сторонами доказів.

При цьому, оскільки судом першої інстанції ухвалено заочне рішення і ОСОБА_1 не спростовано факту надання йому кредитних коштів та відкриття кредитної ліній, колегія суддів погоджується з висновком суду про стягнення неповернутих коштів у розмірі 28250,76 грн.

Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньому повному об`ємі з`ясував права та обов`язки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону та зібраним доказам по справі.

За таких обставин, підстав для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову, як про це просить позивач, не встановлено.

Доводи скарги позивача фактично зводяться до дублювання змісту позовної заяви та посилання на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18.

Так, приписами ч. 4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, слід звернути увагу, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

Разом з тим, посилання скаржника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, не приймаються колегією суддів, оскільки у цій постанові, та у справі, що є предметом перегляду, встановлено різні фактичні обставини.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 367, 369 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - в особі філії Запорізьке обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»- залишити без задоволення.

Заочне рішення Василівського районного суду Запорізької області від 14 травня 2021 рокупо цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 23 грудня2021 року.

Головуючий:

Судді: