КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 753/7524/21

номер провадження: 22-ц/824/13678/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач), суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 21 липня 2021 року у складі судді Мицик Ю.С., у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) про стягнення коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 10 січня 2021 року між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 був укладений договір оренди легкового автомобіля №11399, відповідно до якого наймодавець (відповідач) передав, а наймач (позивачка) прийняла у строкове платне користування легковий автомобіль марки «Volkswagen Polo», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , на умовах, вказаних у договорі, строком на 30 днів з 10 січня 2021 року по 09 лютого 2021 року, з оплатою за добу оренди - 755 грн 25 коп.

Вказувала, що 10 січня 2021 року вона сплатила за 30 діб оренди 22 658 грн 00 коп., про що зазначено в акті приймання - передачі автомобіля в оренду. Також відповідно до акту приймання - передачі автомобіля в оренду позивачкою було сплачено заставу в готівковій формі у розмірі 350 Євро, що на момент сплати було еквівалентно 10 274 грн 25 коп. Вказувала, що у подальшому вказаний договір оренди автомобіля було продовжено на тих же умовах на строк до 10 березня 2021 року.

Зазначала, що відповідно до пункту 3.1.2 договору наймодавець зобов`язаний проводити технічне обслуговування предмета оренди у своїй сервісній мережі за свій рахунок, крім виникаючих пошкоджень в результаті страхового випадку в період дії договору. 16 лютого 2021 року позивачка зателефонувала відповідачу з вимогою замінити автомобільні шини на орендованому автомобілі, оскільки, технічний стан наявних шин та ступінь їх зносу не дозволяли безпечно користуватися автомобілем, враховуючи погодні умови та велику кількість опадів у вигляді снігу. Вказувала, що відповідач не заперечував проти заміни гуми на іншу.

Вказувала, що 17 лютого 2021 року о 10 год 00 хв. представник відповідача прибув за адресою місця її роботи та вилучив у неї автомобіль для здійснення технічного обслуговування у вигляді заміни шин. Однак, у подальшому позивачка отримала претензію від ФОП ОСОБА_1 про сплату заборгованості у розмірі 24 850 грн 49 коп., у якій зазначено, що 17 лютого 2021 року під час прийняття та огляду предмету оренди від наймача наймодавець зафіксував пошкодження, які не мали місце в день передачі предмету оренди наймачеві, а саме: пошкодження передньої та задньої дверей по правій стороні, а також заднього бампера. Зазначала, що 18 лютого 2021 року відповідачем було здійснено оцінку ремонтних робіт пошкоджень та встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 35 068 грн 99 коп. за вирахуванням застави у розмірі 350 Євро, що еквівалентно 11 638 грн 50 коп., а всього - 24 850 грн 49 коп.

Вказувала, що викладені відповідачем в претензії обставини не відповідають дійсності та не ґрунтуються на доказах, оскільки вона використовувала автомобіль у відповідності до умов договору та передала його у технічно справному стані для здійснення технічного огляду автомобіля та заміни шин. Тому вважала, що відсутні підстави для відшкодування відповідачу вартості відновлювального ремонту у розмірі 35 068 грн 99 коп. Зазначала, що вона не мала наміру здійснювати дострокове припинення оренди автомобіля і не була запрошена та присутня при складанні акту повернення автомобіля.

Зазначала, що відповідно до пункту 3.2.2 договору оренди легкового автомобіля, наймодавець має право розірвати цей договір в односторонньому порядку та вимагати повернення автомобіля у випадку, якщо наймач порушує правила експлуатації автомобіля, не платив за користування автомобілем, не дотримується умов цього договору, систематично порушує правила дорожнього руху та обмеження швидкісного режиму, у випадку повідомлення недостовірних даних про себе при укладенні цього договору, а також з інших підстав, що є істотними і можуть спричинити в майбутньому збиток для наймодавця. В такому випадку наймодавець в односторонньому порядку без будь-якого попереднього повідомлення, має право вилучити предмет оренди незалежно від його місця знаходження. Застава та сума за невикористані дні оренди в даному випадку наймачу не повертається.

Однак відповідач, у порушення пункту 3.2.2 договору оренди легкового автомобіля, самостійно здійснив повернення автомобіля та безпідставно достроково в односторонньому порядку розірвав цей договір, а також відмовився повертати суму внесеної застави.

З огляду на викладене, ОСОБА_2 просила стягнути з ФОП ОСОБА_1 на свою користь заставу у розмірі 350 Євро та плату за невикористані дні оренди з 17 лютого 2021 року по 23 лютого 2021 року у розмірі 5 286 грн 75 коп., що було сплачено в безготівковій формі на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_1 13 лютого 2021 року.

Ухвалою судді Дарницького районного суду міста Києва від 26 квітня 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судове засідання на 21 липня 2021 року.

08 липня 2021 року відповідач ФОП ОСОБА_1 направив до суду зустрічний позов до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Зустрічний позов обґрунтований тим, що 10 січня 2021 року між сторонами був укладений договір оренди легкового автомобіля №11399. При цьому, позивачка ОСОБА_2 була ознайомлена з типовими умовами прокату легкового автомобіля, які є додатком № 1 до договору, відповідно до пункту 1 яких наймач (позивачка), у випадку настання дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), крадіжки та/або протиправних дій третіх осіб щодо автомобіля, повинна негайно повідомити наймодавця за цілодобовим номером телефону, вказаним в типових умовах. До договору додана інструкція з правилами поводження під час ДТП та/або нанесенні збитку (пошкодження) автомобіля, у пункті 3 якої вказано на необхідність виклику працівників поліції за телефоном 102 та фіксації даної події.

Вказував, що 07 лютого 2021 року позивачка ОСОБА_2 повідомила його про пошкодження автомобіля, що підтверджується перепискою сторін. При цьому, він наполягав на виклику поліції та належному оформленні даної події і попередив її про необхідність відшкодування завданих збитків, на що позивачка погодилась. Проте, порушуючи умови договору, ОСОБА_2 не звернулась до поліції та не зафіксувала факт пошкодження автомобіля, надавши при цьому відео на підтвердження наявних пошкоджень автомобіля.

Зазначав, що 17 лютого 2021 року він забрав автомобіль для проведення планового технічного обслуговування відповідно до умов експлуатації автомобіля. При огляді автомобіля були зафіксовані механічні пошкодження автомобіля, а саме: пошкодження передніх правих дверей та численні подряпини на автомобілі. Тому вважав, що позивачка неправдиво вказала у своєму позові про те, що автомобіль було вилучено без механічних та технічних пошкоджень. Вказував, що з метою врегулювання ситуації щодо відшкодування завданих збитків, він звернувся до ОСОБА_2 , однак остання відмовилась від зустрічі та не визнала необхідності відшкодувати збитки. Причину наявних пошкоджень ОСОБА_2 аргументувала тим, що на автомобілі встановлена неякісна зимова гума, яка і стала причиною пошкодження автомобіля, що не відповідає дійсності.

Вказував, що за результатами огляду автомобіля товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОДІМ ATЛAHT-M» було складено рахунок за виконання робіт та за запчастини на загальну суму 35 068 грн 99 коп. У зв`язку з цим, ФОП ОСОБА_1 залишив собі заставу у розмірі 350 Євро, що еквівалентно 11 637 грн 50 коп., а також суму за користування позивачкою автомобілем за один тиждень у розмірі 5 286 грн 75 коп. Тому вважав, що сума збитку підлягає зменшенню, з урахуванням розміру застави і оплати позивачкою за тижневе користування автомобілем.

З урахуванням наведеного, ФОП ОСОБА_1 просив прийняти зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_2 на свою користь матеріальні збитки, пов`язані з ремонтом автомобіля, у розмірі 19 524 грн 74 коп., а також упущену вигоду у розмірі 106 490 грн 25 коп., що разом становить 126 014 грн 989 коп.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2021 року відмовлено в прийнятті зустрічної позовної заяви ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів. Зустрічний позов та додані докази повернуто заявнику. Роз`яснено заявнику право на подання позову в загальному порядку.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким прийняти його зустрічну позовну заяву до розгляду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що спір між сторонами виник із одних правовідносин, спільний розгляд первісного та зустрічного позовів може більш об`єктивно та різносторонньо дослідити обставини справи, так як вони виникли з одного договору оренди легкового автомобіля №11399. Вказує, що звернення його з позовом до ОСОБА_2 у загальному порядку може затягнути вирішення спору та призведе до прийняття взаємно суперечливих судових рішень.

Вказує, що він утримав кошти за договором оренди легкового автомобіля №11399 у зв`язку з тим, що позивачка порушила умови договору, так як пошкодила орендований автомобіль, унаслідок чого вона несе повну або часткову матеріальну відповідальність перед наймодавцем. Враховуючи вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, дана сума частково виключить задоволення первісного позову, а отже задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимога щодо упущеної вигоди також не виключає можливості розгляду первісного та зустрічного позовів, зважаючи на умови договору.

ОСОБА_2 не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направила.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37- 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак суд першої інстанції прийняв судове рішення без дотримання норм процесуального права.

Відмовляючи у прийнятті зустрічного позову ФОП ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що відсутні підстави для його прийняття і об`єднання його в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 , оскільки вимоги за цими позовами не є однорідними, що зумовлюють самостійний предмет їх доказування, з`ясування відмінних обставин, що регулюються різними нормами матеріального права. Крім того, їх спільний розгляд не сприятиме оперативному вирішенню спору, а задоволення зустрічного позову не може виключити повністю задоволення первісного позову.

Проте з такими висновками судді першої інстанції не можна погодитись з наступних підстав.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», судам слід мати на увазі, що оскільки від належного вирішення питання про прийняття зустрічного позову, позову третьої особи із самостійними вимогами та об`єднання і роз`єднання позовів залежить своєчасний і правильний розгляд заявлених вимог, то ці процесуальні дії необхідно провадити у точній відповідності з правилами, встановленими статтями 123 - 126 ЦПК України 2004 року. Відповідач має право пред`явити зустрічний позов до або під час попереднього судового засідання (частина перша статті 123 ЦПК України 2004 року, а треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу шляхом пред`явлення позову до однієї чи обох сторін до закінчення судового розгляду (частина перша статті 34 ЦПК України 2004 року). Позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову (наприклад, позови кількох осіб про стягнення зарплати чи про поновлення на роботі). Роз`єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог може мати місце лише за умови, що їх сумісний розгляд ускладнює вирішення справи (зокрема, у зв`язку з необхідністю призначення складної експертизи за окремими вимогами, тривалого відрядження або тяжкого захворювання одного чи кількох з позивачів або відповідачів). У разі роз`єднання позовів підставою для провадження щодо вимог, виділених у самостійне провадження, є ухвала суду про роз`єднання позовів і копія пред`явленого позову.

Враховуючи вищевикладене, можна прийти до висновку, що умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, такими, що виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів.

Кожна із зазначених вище умов для прийняття зустрічного позову носить самостійний характер, і при наявності будь-якої з них зустрічний позов приймається судом для спільного розгляду з первісним позовом.

Таким чином, вирішуючи питання про прийняття зустрічного позову суд з`ясовує такі питання: чи виникають позовні вимоги з одних правовідносин, чи можуть вимоги за позовами зараховуватися, чи виключить задоволення зустрічного позову повністю чи частково задоволення зустрічного позову.

Згідно зі ст.193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас, подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини виникли з одного договору оренди легкового автомобіля №11399, укладеного 10 січня 2021 року між сторонами, відповідно до якого наймодавець (відповідач) передав, а наймач (позивачка) прийняла у строкове платне користування легковий автомобіль марки «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1 .

Пред`явивши позов до ФОП ОСОБА_1 , позивачка ОСОБА_3 зазначала, що відповідач порушив умови договору, надавши автомобіль з технічними недоліками та в односторонньому порядку розірвав договір оренди легкового автомобіля №11399 від 10 січня 2021 року, унаслідок чого вона просила стягнути з відповідача на свою користь сплачені нею заставу та кошти за невикористані дні оренди.

Вказаний договір оренди легкового автомобіля містить положення про права та обов`язки обох сторін, а також умови відповідальності щодо його невиконання кожною із сторін.

Так, пунктом 5.3. договору оренди легкового автомобіля передбачено, що наймач несе повну або часткову матеріальну відповідальність перед наймодавцем за будь-який збиток, заподіяний предмету оренди у випадках, встановлених цим договором.

Якщо наймач не виконав передбачені пунктом 3.3.7 договору зобов`язання при настанні подій, що призвели до збитків (у вигляді пошкодження автомобіля внаслідок ДТП, дій третіх осіб, викрадення, пожежі тощо), наймач несе відповідальність у розмірі застави і штрафу (пункт 5.4 договору).

Згідно з пунктом 5.12 цього договору, застава не повертається (або повертається не в повному розмірі) у наступних випадках: відмови Наймача компенсувати завдані внаслідок користування автомобілем збитки (в т.ч. втрата комплектуючих), якщо не виконуються пункти 3.2.2, 3.3.3, 3.3.7, 3.3.8, 3.4.2, 5.4, 5.6, 5.7 цього договору.

Звернувшись із зустрічним позовом до ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_1 зазначав, що він має право на утримання з ОСОБА_3 застави та коштів за невикористані дні оренди, посилаючись на порушення нею умов договору оренди легкового автомобіля №11399 за обставин вказаних у зустрічному позові, унаслідок чого вважає, що ОСОБА_3 повинна відшкодувати завдані йому збитки, у зв`язку з пошкодженням предмету оренди.

Правовий аналіз змісту позову ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_1 про стягнення коштів, що перебуває в провадженні суду першої інстанції, та поданого ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_3 зустрічного позову про стягнення коштів, свідчить про те, що обидва позови взаємопов`язані та поєднані спільним предметом спору, який виник з одних правовідносин, а отже спільний їх розгляд є доцільним, сприятиме об`єктивному вирішенню спору.

При цьому, зважаючи на умови укладеного між сторонами договору оренди легкового автомобіля №11399 від 10 січня 2021 року, задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову та/або навпаки.

Однак суд першої інстанції на наведене вище належної уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову у прийнятті зустрічного позову ФОП ОСОБА_1 .

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню на підставі ст. 379 ЦПК України, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга ФОП ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 21 липня 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: