УХВАЛА

про відвід судді

Справа № 495/1769/16-ц

Номер провадження 2-ві/495/5/21

25 лютого 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Волкова Ю.Ф.,

розглянувши заяву представника позивача про відвід головуючого судді Шевчук Ю.В. від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний Банк України» в особі філії Одеське обласне управління ВАТ «Державний Ощадний Банк України» про визнання кредитного договору недійсним, та цивільної справи №2-4772/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» про визнання недійсним кредитного договору №1277-н від 05 березня 2007 року та договору застави транспортного засобу від 05 березня 2007 року та за позовом ВАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» про розірвання кредитного договору,-

ВСТАНОВИВ:

у провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває цивільна справа №495/1769/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний Банк України» в особі філії Одеське обласне управління ВАТ «Державний Ощадний Банк України» про визнання кредитного договору недійсним, та цивільна справа №2-4772/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» про визнання недійсним кредитного договору №1277-н від 05 березня 2007 року та договору застави транспортного засобу від 05 березня 2007 року та за позовом ВАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» про розірвання кредитного договору.

Представник ОСОБА_1 адвокат Верховець К.С. 17 лютого 2021 року подала до суду заяву про відвід судді Шевчук Ю.В. від розгляду вказаної цивільної справи. Заява мотивована тим, що із часу поновлення провадження у даній справі (15 вересня 2020 року) ОСОБА_1 не повідомлений про стан розгляду справи, про час і дату судового засідання, не отримував жодних процесуальних документів у даній справі. При цьому Публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний Банк України» належно повідомлений про дату та час судового розгляду, був присутній в судовому засіданні та мав змогу надавати пояснення з приводу даної справи.

Керуючись наведеним, ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , стверджує про упередженість та необ`єктивне ставлення головуючої судді Шевчук Ю.В. до Нестеренко В.В., як учасника судового процесу, що убачається із відсутності належного повідомлення про дату та час розгляду справи шляхом надсилання відповідних судових повісток. Зазначені обставини оцінює, як обмеження процесуальних прав позивача.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 лютого 2021 року у задоволенні заяви про відвід судді відмовлено.

За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями у порядку частини третьої статті 40, частини першої статті 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено суддю Волкову Ю.Ф. для розгляду заяви про відвід у даній справі.

Відповідно до частини восьмої статті 40 ЦПК України дана заява про відвід розглядається без повідомлення учасників справи. Згідно із частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши доводи заявленого відводу, дослідивши необхідні матеріали справи, суддя дійшла висновку про задоволення заяви про відвід судді з огляду на наступне.

Підстави для відводу передбачені статтями 36, 37 ЦПК України.

Так, відповідно до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо, зокрема, є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно із частиною третьою статті 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта», найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява №11/1987/134/188, §48).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява №11/1987/134/188, §46).

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп.27, 28 and 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), №33958/96, п.42, ЄСПЛ 2000-XII).

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п.38).

У рішенні від 15 жовтня 2009 року у справі «Мікаллеф проти Мальти ЄСПЛ вказав, що «будь-який суддя щодо якого наявна достатня підстава (legitimate reason) побоювання відсутності неупередженості повинен усунутись» (Micallef v. Malta, заява №17056/06, § 98). У рішенні від 15 липня 2005 року у справі ж «Межнаріч проти Хорватії» ЄСПЛ звернув увагу на те, що «слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава (legitimate reason) побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною» (Meznaric v. Croatia, заява №71615/01, §31).

Отже, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Представник ОСОБА_1 адвокат Верховець К.С. звертаючись до суду із заявою про відвід судді вказував на те, що за суб`єктивним критерієм головуюча у справі суддя Шевчук Ю.В. не може вважатись як безстороння, оскільки суд не вживав необхідних заходів для належного повідомлення ОСОБА_1 про час і дату судових засідань із 15 вересня 2020 року.

Однак, на переконання судді, зазначені обставини не знайшли свого підтвердження, оскільки у комп`ютерній програмі документообігу загального суду "Д-3" міститься інформація про направлення повісток про виклик до суду усім без виключення учасникам процесу, а відповідні докази містяться в матеріалах справи № 495/1769/16-ц.

У п.32 рішення від 15 липня 2010 року у справі «Газета «Україна-центр» проти України» (заява №16695/04) Європейський суд з прав людини вказав на те, що навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами, «правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п.26). На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» (Castillo Algar v. Spain) від 28 жовтня 1998 року, п.45, Reports of Judgments and Decisions, 1998-VIII).

Доводи представника ОСОБА_1 адвокат Верховець К.С., викладені у заяві про відвід про те, що суд не вчиняв належних заходів для їх виклику у судові засідання ґрунтуються на суб`єктивній думці заявника та не свідчать про наявність об`єктивних критеріїв та передбачених законом підстав, які б давали підґрунтя для сумніву в неупередженості та/чи об`єктивності судді.

Однак, враховуючи висловлення недовіри головуючому судді Шевчук Ю.В. з боку учасників справи, з метою забезпечення гарантованого державою права на справедливий суд, уникнення в майбутньому ставлення під сумнів законності та обґрунтованості остаточного рішення у даній цивільній справі, з урахуванням висновків ЄСПЛ про те, що правосуддя має не лише здійснюватися, а має бути видно, що воно здійснюється, а також для того, щоб за суб`єктивним критерієм з боку стороннього спостерігача не виникали сумніви у неупередженості судді під час вирішення справи № 495/1769/16-ц, суд вважає за можливе задовольнити заяву представника ОСОБА_1 адвоката Верховець К.С. про відвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Шевчук Ю.В. від розгляду даної справи.

Керуючись статтями 36- 41, 259, 260 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

заяву представника позивача про відвід головуючого судді Шевчук Ю.В. від розгляду справи № 495/1769/16-ц задовольнити.

Відвести суддю Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Шевчук Ю.В. від розгляду цивільної справи №495/1769/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний Банк України» в особі філії Одеське обласне управління ВАТ «Державний Ощадний Банк України» про визнання кредитного договору недійсним, та цивільної справи №2-4772/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» про визнання недійсним кредитного договору №1277-н від 05 березня 2007 року та договору застави транспортного засобу від 05 березня 2007 року та за позовом ВАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» про розірвання кредитного договору.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Ю.Ф.Волкова