Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-о/641/266/2021 Справа № 641/9953/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2021 року м. Харків

Суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова Онупко М.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Національної гвардії України про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту, в якій просить, встановити факт участі в бойових діях під час проведення антитерористичної операції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піщане, Старобільського району Луганської області, жителя м. Харкова, громадянина України, який захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення з 14.04.2014 року по 16.10.2014 року в м. Донецьк.
Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, регулюється положеннями статей 315-319 ЦПК України.
Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України, окрім фактів, визначених частиною першою цієї статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Звертаючись із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, особа відповідно до вимог статті 318 ЦПК України вказує мету встановлення юридичного факту, яка дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи зумовлює він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування.
З матеріалів справи вбачається, що у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 просить встановити факт участі в бойових діях під час проведення антитерористичної операції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення з 14.04.2014 року по 16.10.2014 року в м. Донецьк.
Заяву обґрунтовував тим, що встановлення даного факту йому необхідно для отримання статусу, як учасника АТО, та в подальшому отримання соціальних прав та гарантій і є необхідним для визнання його особою, на яку розповсюджується Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Згідно з п. 19 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійснення заходів із забезпечення національної у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 затверджено Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій у пункті 4 якого визначений перелік документів, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій.
Рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій приймається: комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін`юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС ; міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка утворюється Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання (пункт 5 Порядку). У цьому ж пункті передбачено, що рішення комісії чи міжвідомчої комісії може бути оскаржене у судовому порядку.
Отже, встановлення факту, про який просить заявник, є складовою процесу надання особі статусу учасника бойових дій, для проведення якого визначений спеціальний позасудовий порядок, який здійснюють уповноважені на це органи (комісії, міжвідомчі комісії). Насамперед передбачено звернення особи, яка претендує на надання статусу учасника бойових дій, до комісії, а в разі відмови в наданні такого статусу особа має право звертатися до суду для оскарження рішення комісії, в тому числі щодо встановлення факту належності документу.
Таким чином, діючим законодавством передбачено позасудовий порядок встановлення даного факту, а тому справи даної категорії не підлягають розгляду у судовому порядку.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі № 233/2929/17 у справі, щодо встановлення юридичного факту, висловила правову позицію, згідно якої встановлення факту участі особи в антитерористичній операції є складовою процесу надання їй статусу учасника бойових дій, для якого визначений позасудовий порядок, який здійснюють спеціально уповноважені на це органи (комісії, міжвідомчі комісії). Насамперед передбачено звернення особи, яка претендує на надання статусу учасника бойових дій, до комісії, а в разі відмови в наданні такого статусу особа має право звертатися до суду для оскарження рішення комісії, в тому числі щодо встановлення факту участі в АТО чи інших подіях, які дають право на визнання його учасником бойових дій. Розгляд такої заяви судом є фактично перебиранням на себе органом судової влади функції, яку покладено на спеціально уповноважений орган, що має відповідну компетенцію.
Також Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що зазначення у пункті 14 Положення про комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасників бойових дій, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 7 травня 2015 року № 200, про те, що рішення суду, в якому встановлений факт участі в бойових діях чи інших подіях, що дають право на визнання особи учасником бойових дій, визнається як документ, що підтверджує право громадянина на визнання його учасником бойових дій, не означає, що такий факт може бути встановлений за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Вказаний факт суд може встановити у випадку оскарження громадянином рішення спеціально уповноваженого органу, що має відповідну компетенцію.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звертався комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Головного управління Національної гвардії України від 02.02.2017 року та відповідно до витягу з протоколу № 4 від 02.02.2017 року ОСОБА_1 було відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій, оскільки відповідно до наказів керівника АТЦ при СБУ особливий склад військової частини НОМЕР_1 у квітні-червні 2014 року не залучався до участі у проведенні АТО в м. Донецьк.
За положеннями п. 1 ч. 1ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Приймаючи до уваги, що заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту, а саме встановлення факту участі в бойових діях під час проведення антитерористичної операції, то суд приходить до висновку, що заявник обрав не належний спосіб захисту своїх прав.
Враховуючи, що розгляд заяви про встановлення факту участі в бойових діях, виключає можливість розгляду справи в порядку окремого провадження з додержанням вимог чинного ЦПК України, то суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у даній справі.
Суд вважає необхідним роз`яснити заявнику, що захист своїх прав він має здійснювати в адміністративно-правовому порядку шляхом оскарження дій чи бездіяльності відповідної Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій.

Керуючись ст. 186 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Національної гвардії України про встановлення факту, що має юридичне значення.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Ухвала набирає чинності після закінчення терміну на апеляційне оскарження, а у випадку її оскарження після розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Суддя -М. Ю. Онупко