ПОСТАНОВА

Іменем України

24 листопада 2021 року м. Кропивницький

справа № 405/3879/20

провадження № 22-ц/4809/1257/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді (суддя-доповідач) Дуковського О.Л.

суддів Дьомич Л.М., Письменного О.А.

з участю секретаря Демешко Л.В.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач Головне управління Національної поліції у Кіровоградській області.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 травня 2021 року, у складі головуючого судді Шевченко І.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства.

Просив стягнути із Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області на його користь 3 580,00 грн. шкоди, яка завдана Головним управлінням Національної поліції в Кіровоградській області.

В обґрунтування позову вказував, що 17.01.2015 провідним державним інспектором Кіровоградської Держрибохорони Голощаповим Олексієм Миколайовичем відносно нього було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 85 КУпАП.

Зазначав, що відповідно до вказаного протоколу у нього було вилучено: палатку камуфляжного кольору, санки, рибу загальною вагою 16 кг.

Також, слідчим відділом Світловодського МВ УМВС України в Кіровоградській області, за повідомленням інспектора Кіровоградської Держрибохорони, розпочато досудове розслідування за ч. 1 ст. 249 КК України, № кримінального провадження за ЄРДР 0000110 від 17.01.2015 .

У подальшому у нього були вилучені речі та передані до Світловодського міського відділу поліції, у зв`язку з початком досудового розслідування та після початку досудового розслідування за кримінальним провадженням № 0000110 від 17.01.2015 передано до Світловодського відділу поліції, вилучене у нього майно, оглянуто слідчим та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Світловодського відділу поліції.

У січні 2017 року керівництвом слідчого відділу Світловодського відділу поліції під час проведення щорічної інвентаризації кримінальних проваджень та речових доказів виявлено нестачу речових доказів за кримінальним провадженнями № 0000110 від 17.01.2015.

11.01.2017 слідчим СВ Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області Федоренком Д. Ю. прийнято постанову про закриття вище вказаного кримінального провадження у зв`язку із встановленням відсутності складу кримінального правопорушення.

Проте, в порушення чинного законодавства України, вилучені в нього речі не були йому повернуті.

Вказував, що він звертався до керівництва ГУНП в Кіровоградській області про повернення йому речей, де йому було надано відповідь про те, що речі зникли з Світловодського відділу поліції, а тому вирішити питання про повернення вилученого майна не є можливим.

Листом № 27/К-752 від 08.08.2018 ГУНП в Кіровоградській області його було повідомлено, що 07.06.2017 у слідчому управлінні ГУНП проводилось службове розслідування, у ході якого факт втрати речових доказів у кримінальному провадженні № 0000110 знайшов своє підтвердження.

Вважав, що бездіяльність відповідача з неповернення йому майна є доведеною, а тому має право на відшкодування шкоди ,яку оцінює в сумі - 3 580,00 грн., а саме вартості майна, ( палатки - 2 470,00 грн., санчат - 1 110,00 грн.).

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 травня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто на користь позивача із Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України у відшкодування шкоди 3 580, 00 грн.

Головне управління Національної поліції у Кіровоградській області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження вартості майна, його стан (наявність дефектів), придатність майна до використання на час вилучення.

Тому, стягнена сума вартості речей є недоведеною належними та допустимими доказами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам, у повному обсязі, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 17.01.2015 провідним державним інспектором Кіровоградської Держрибоохорони Голощаповим О.М. відносно позивача було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 85 КУпАП.

Відповідно до вказаного протоколу у позивача вилучено: палатку камуфляжного кольору, санки, рибу загальною вагою 16 кг. (а.с. 8).

Слідчим відділом Світловодського МВ УМВС України в Кіровоградській області, за повідомленням інспектора Кіровоградської Держрибоохорони Голощапова О.А. було розпочато досудове розслідування за ч. 1 ст. 249 КК України, що підтверджується Витягом з кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 17.01.2015 за № 0000110 (матеріали кримінального провадження Світловодського МВ УМВС України в Кіровоградській області).

Постановою про визначення і приєднання до кримінального провадження речового доказу та здачу речового доказу на зберігання від 18.01.2015 слідчого СВ Світловодського МВ УМВС України в Кіровоградській області лейтенанта міліції Барбарикіної Д.Є., вилучені у позивача речі, в тому числі палатка двомісна кольору камуфляжу та санчата дерев`яні, визнано речовими доказами та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Світловодського МВ УМВС України в Кіровоградській області та визначено зберігати до прийняття рішення по кримінальному провадженню № 0000110.

Постановою про закриття кримінального провадження слідчого Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області лейтенанта поліції Федоренко Д.Ю. від 11.01.2017 , кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000110 від 17.01.2015 , за незаконне зайняття рибно-добувним промислом закрите у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 об`єктивної та суб`єктивної сторони складу правопорушення передбаченого частиною 1 статті 249 КК України.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За змістом ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно частини другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема, органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст.1173, 1174 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Особою, відповідальною перед потерпілим за шкоду, завдану органами державної влади, їх посадовими та службовими особами, відповідно до положень ЦК України та відповідачем у справі є держава, яка набуває та здійснює свої цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Встановлено, що позивач звернувся до належних відповідачів, де ГУНП в Кіровоградській області є органом державної влади, як особа, відповідальна у спірний період за збереження та повернення тимчасового вилученого майна, а Казначейська служба, яка здійснює списання коштів з державного бюджету на підставі рішення суду.

Статтею 16 КПК України визначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 4 статті 168 КПК України визначено, що після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобв`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядком вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів № 1104, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 19.11.2012 визначені правила зберігання речових доказів стороною звинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.

Відповідно до пункту 27 вказаного Порядку схоронність тимчасово вилученого майна до повернення майна власнику у зв`язку з припиненням тимчасового вилучення майна або до постановлення слідчим суддею, судом хвали про накладення арешту на майно, забезпечується згідно з пунктами 1-26 цього Порядку.

Як встановлено судом постановою про визначення і приєднання до кримінального провадження речового доказу та здачу речового доказу на зберігання від 18.01.2015 палатка двомісна кольору камуфляжу та санчата дерев`яні, визнано речовими доказами та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Світловодського МВ УМВС України в Кіровоградській області та визначено зберігати до прийняття рішення по кримінальному провадженню № 0000110.

Рішення у кримінальному провадженні прийнято слідчим, провадження закрите у зв`язку з відсутністю в діях позивача об`єктивної та суб`єктивної сторони складу правопорушення передбаченого частиною 1 статті 249 КК України, але вилучені речові докази позивачу не повернуто.

Встановлено, що позивач неодноразово звертався до ГУНП в Кіровоградській області для вирішення питання про повернення вилученого майна, зокрема, як вбачається з відповіді начальника Головного управління С.Г. Кондрашенка від 01.03.2017 працівників Світловодського міського відділу зобов`язано здійснити перевірку за заявою позивача.

З відповіді начальника ГУНП Козьякова Р.С. від 08.08.2018 позивача повідомлено, що 07.06.2017 у слідчому управлінні ГУНП проводилось службове розслідування, у ході якого факт втрати речових доказів у кримінальному провадженні № 0000110 знайшов своє підтвердження, копії матеріалів було направлено до Знам`янської місцевої прокуратури для вирішення питання щодо внесення за вказаним фактом відомостей до ЄРДР.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують трава та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування.

Пунктом 1 статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Відповідно до пункту 1-1 статті 2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів.

Згідно з пунктами 2, 5 статті 3 Закону, у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; моральна шкода.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, суд приймає до уваги надані позивачем пояснення з приводу вартості майна та докази вартості вилученого у нього майна - палатки та санчат, яка взята ним з інтернет-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за аналогічний товар, вартість є розумною, не оспорювалась відповідачами.

Частиною першою статті 4 Закону визначено що, відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Колегія суддів, суддів вважає, що незаконне вилучення майна фізичної особи презюмує його повернення у відповідному стані, а тягар доказування (доведення) зменшення вартості такого майна внаслідок зношення не може покладатися на потерпілого в даному випадку на позивача.

Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

20.12.2021 складено постанову.

Головуючий О.Л. Дуковський

Судді Л.М. Дьомич

О.А. Письменний