Справа № 606/2587/21 року
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

13 грудня 2021 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд

Тернопільської області в складі:

головуючого судді Малярчука В.В.

при секретарі Зіньковській Н.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Микулинецької селищної ради Тернопільської області, про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовною заявою до Микулинецької селищної ради Тернопільської області, в якій просять визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 , посилаючись на мотиви, викладені у позовній заяві.

В судове засідання позивачі не з`явилися, однак в заяві вказали про те, що справу просять слухати у їх відсутності, позов підтримують повністю та просить задовольнити.

Представник Микулинецької селищної ради у судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи є заява, згідно якої представник відповідача просить справу слухати в його відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення.

Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов належить до задоволення, оскільки судом встановлено наступне.

Згідно довідки № 2312 від 29 вересня 2021 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за АДРЕСА_1 , станом на 1991-1995 роки, відповідно до господарського обліку Микулинецької селищної ради, належав до колгоспного двору, що складається з 4-ох членів.

Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше.

Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до підпункту "а" та "б" пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно довідки 2312 від 29 вересня 2021 року виданої виконкомом Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про те, що станом на 1991-1995 роки за адресою АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 .

Враховуючи вище наведене слідує, що власниками домоволодіння, що адресою АДРЕСА_1 були ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 із врахуванням рівності їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року).

Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із власників домоволодіння, що в АДРЕСА_1 , які проживали в ньому станом на 15 квітня 1991 року із врахуванням їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року), належало на праві спільної сумісної власності по 1/4 частки вищевказаного будинковолодіння, а саме - ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть видане Львівською єпархією парафія Пресвятої Трійці в смт. Микулинцях , що є часом відкриття спадщини на належне їй майно.

Після її смерті відкрилася спадщина на 1/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки виданої Микулинецькою селищною радою № 2312 від 29 вересня 2021 року на день смерті ОСОБА_3 в житловому будинку в АДРЕСА_1 були зареєстровані - дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зять ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , онук ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким все своє майно, яке по закону належатиме їй на день смерті з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось заповіла своїй дочці ОСОБА_1 .

Рішенням Теребовлянського районного суду від 04.11.2021 року встановлено факт родинних відносин а саме, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ) є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 успадкувала належну померлій ОСОБА_3 1/4 частки у майні колгоспного двору, як спадкоємиці за заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 526 ЦК Української РСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця.

Оскільки відповідно до ч. 1,2 ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1, частини 2 статті 549 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 видане виконавчим комітетом Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, про що 29 серпня 2007 року зроблений відповідний актовий запис за № 43, що є часом відкриття спадщини на належне йому майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За таких обставин спадкоємцями частки у майні колишнього колгоспного, яка належала померлому ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 , яким належить порівну по 1/8 частки у житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за АДРЕСА_1 .

Однак, відповідно до постанови виданої державним нотаріусом Південно-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Теребовлянською державною нотаріальною конторою Хомутовою О.М. №1175/02-14 28 вересня 2021 року ОСОБА_1 у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовлено, у зв`язку з тим, що на вказане домоволодіння відсутні правовстановлюючі документи.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вище наведене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити, визнавши за ОСОБА_1 право власності на 5/8 частки житлового будинок із господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , з яких 2/8 частки як спадкоємці в порядку спадкування за заповітом, після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/8 частка в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , та 2/8 частки як за членом колишнього колгоспного двору, та визнавши за ОСОБА_2 право власності на 3/8 частки житлового будинок із господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , з яких 1/8 частки в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , та 2/8 частки- як за членом колишнього колгоспного двору.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 524, 525, 526, 527, 529 ЦК Української РСР, п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, 392, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/8 частки житлового будинок із господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , з яких 2/8 частки як спадкоємці в порядку спадкування за заповітом, після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/8 частка в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , та 2/8 частки як за членом колишнього колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/8 частки житлового будинок із господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , з яких 1/8 частки в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , та 2/8 частки- як за членом колишнього колгоспного двору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів через Теребовлянський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження- якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Роз`яснити учасникам справи, що інформацію щодо справи що розглядалася вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://tr.te.court.gov.ua.

Головуючий В.В.Малярчук