ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м.Суми

Справа №592/9473/21

Номер провадження 22-ц/816/1849/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Качан Наталії Федорівни

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 жовтня 2021 року, постановлене у складі судді Костенка В.Г., у приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми, повний текст судового рішення складено 19 жовтня 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

У липня 2021 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Качан Наталію Федорівну звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 25 квітня 2015 року ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 .

На даний час подружні стосунки між сторонами припинені та з січня 2021 року вони не проживають разом та не ведуть спільного господарства.

Син ОСОБА_4 проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. ОСОБА_2 у добровільному порядку у необхідному розмірі коштів на утримання дитини не надає.

Вказує, що відповідач офіційно не працює, хоча є працездатною особою, інших утриманців немає, а отже спроможний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Даний розмір аліментів буде достатнім та забезпечить гармонійний розвиток дитини.

Крім того, між сторонами не досягнуто згоди щодо місця проживання дитини. При цьому просить взяти до уваги інтереси дитини, зокрема, те, що за місцем проживання позивачки та сина створені всі необхідні умови для повноцінного проживання, виховання та розвитку дитини. Син сторін відвідує дошкільний навчальний заклад № 33 «Маринка», що знаходиться неподалік від місця проживання. Окрім того, дитина часто хворіє, має харчову алергію та потребує лікування, яке йому повністю забезпечує мати.

Посилаючись на вищевикладені обставини, остаточно уточнивши позовні вимоги (а. с. 77-76), просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 25 квітня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білопільського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 44; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 січня 2021 року. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 . Стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати.

Ковпаківський районний суд м. Суми рішенням від 12 жовтня 2021 року, з урахуванням ухвал суду від 20 та 21 жовтня 2021 року про виправлення описки, позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Розірвав шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 25 квітня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білопільського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 44.

Визначив місце проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 .

Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1100 грн, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 29 липня 2021 року.

Відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення аліментів у іншій частині.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат у сумі 908 грн.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1816 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Качан Н.Ф. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду першої інстанції та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 55 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01 січня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_2 працює охоронником та має стабільний дохід, отримуючи заробітну плату, проте, визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1100 грн, суд першої інстанції не врахував вказаних обставин справи, а тому вважає необхідно рішення суду в частині способу стягнення аліментів змінити та стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 55 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01.01.2021 року, оскільки саме такий відсоток прожиткового мінімуму визнавав відповідач у суді першої інстанції.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вважає, судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення по суті позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції в частині розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини не оскаржується, а тому відповідно до приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України колегією суддів не переглядається.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що заявлений позивачем розмір аліментів є значним для відповідача та істотно вплине на його матеріальне становище. Більш прийнятний розмір допомоги відповідача сину становить 1100 грн, позивачка не довела, що відповідач має достатні доходи для сплати аліментів у розмірі одного прожиткового мінімуму. Присуджуючи аліменти з дня пред`явлення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не надала доказів в обґрунтування позову у частині стягнення аліментів за минулий час, тобто до подачі позову до суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову в частині стягнення аліментів, так як суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що з 25 квітня 2015 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а. с. 8).

Сторони мають малолітню дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні(а. с. 9-10).

Згоди щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто. Відповідач на свій розсуд пересилає позивачці кошти сумами по 300 грн, 300 грн, 200 грн, 500 грн (а. с. 40-43).

Сімейні відносини між сторонами не склалися, шлюбні відносини фактично припинені з січня 2021 року.

Після припинення шлюбних відносин дитина сторін проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває під її наглядом і вихованням.

ОСОБА_2 працює охоронцем у ФОП ОСОБА_5 та за період з 01 лютого 2021 року по 31 липня 2021 року отримав заробітну плату у розмірі 18600 грн.

Згідно з висновком Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради від 14 вересня 2021 року №1979/27.1-26, проведено обстеження умов проживання дитини за місцем фактичного проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . У результаті обстеження з`ясовано, що житло розміщене на 2 поверсі 9-поверхового будинку. Двокімнатна квартира, в якій зроблено ремонт, наявна необхідна побутова техніка та меблі. Для дитини є окрема кімната, наявне місце для відпочинку та навчання, наявні необхідні меблі. ОСОБА_4 доглянутий, забезпечений повноцінним харчуванням, необхідним одягом та взуттям відповідно до сезону, відвідує навчальний заклад. З батьком дитини спеціаліст служби не спілкувався, оскільки ним надано відзив до суду, в якому він не заперечує щодо проживання дитини з матір`ю. Враховуючи викладене управління вважає за можливе визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 (а. с. 96).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За приписами статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_1 , всупереч зазначених вимог закону, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі заявленому позивачкою у позовній заяві.

Також матеріали справи не містять доказів у обґрунтування позову у частині стягнення аліментів за минулий час, тобто до подачі позову до суду.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 6 ст. 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як убачається з матеріалів справи, позивачка не зверталася до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів у частці від доходу відповідача, а тому апеляційний суд позбавлений можливості вийти за межі позовних вимог та змінити спосіб присудження аліментів, оскільки така вимога не була предметом розгляду у суді першої інстанції.

За встановлених обставин справи та вимог закону колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_6 аліментів у розмірі 1100 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення в частині стягнення аліментів.

Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягають.

Враховуючи предмет позову стягнення аліментів, дана справа відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, а тому касаційному оскарженню згідно п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - адвоката Качан Наталії Федорівни залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 жовтня 2021 рокув даній справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : Т.А. Левченко

Судді: В.І. Криворотенко

С.С.Т качук