Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2021 р.

м. Київ

справа № 755/19772/21

провадження № 2/755/9045/21

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Проценко Н.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ :

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 10 407,40 грн. за Кредитним договором № 887974242 від 21.03.2019 року, укладеним в електронній формі.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що між первісним кредитором ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем по справі - ОСОБА_1 21.03.2019 року було укладено Кредитний договір № 887974242 в електронній формі, на підставі якого позивач надав відповідачу позику у розмірі 1 600,00 грн. строком на 29 днів, зі сплатою процентів за кожний користування кредитом у розмірі 1,61% від суми кредиту (п. 1.4 Кредитного договору), починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п. 1.3 цього Договору. Відповідно до п. 1.5, 1.6 Кредитного договору з врахуванням положень п. 1.4 Договору позичальник сплачує Товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 587,65% річних; розрахунок сукупної вартості кредиту та термін платежу зазначені в графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до Додаткової угоди до Договору № 8.03.2019 року Товариство зобов`язується збільшити суму кредиту на суму 1 600,00 грн. з 22.03.2019 року на строк дії Договору № 887974242 від 21.03.2019 року. Первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором, що підтверджено платіжними дорученнями від 21.03.2019 року та від 22.03.2019 року. В свою чергу відповідач зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені Договором терміни, а також виконати інші зобов`язання згідно умов цього Договору. 28.11.2018 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача за Кредитним договором № 887974242 від 21.03.2019 року, що підтверджується Довідкою ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» № 17/07 від 02.07.2021 року. В подальшому, 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та позивачем ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 05/0820-01, за умовами якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 9 020,31 грн., з яких: 3 200,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 5 820,31 грн. - сума заборгованості за відсотками, що є предметом спору.

29 листопада 2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач ОСОБА_1 не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 29 листопада 2021 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України , за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст.ст. 7, 8 Закону України «Про електронну комерцію», продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ст. 11 Закону).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом встановлено, що ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 21.03.2019 року було укладено Кредитний договір № 887974242 в електронній формі, на підставі якого позивач надав відповідачу позику у розмірі 1 600,00 грн. строком на 29 днів, зі сплатою процентів за кожний користування кредитом у розмірі 1,61% від суми кредиту (п. 1.4 Кредитного договору), починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п. 1.3 цього Договору. (а.с. 9-13, 17-30, 31)

Відповідно до п. 1.5, 1.6 Кредитного договору з врахуванням положень п. 1.4 Договору позичальник сплачує Товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 587,65% річних; розрахунок сукупної вартості кредиту та термін платежу зазначені в графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до Додаткової угоди до Договору № 887974242 ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» 22.03.2019 року зобов`язалось збільшити суму кредиту на суму 1 600,00 грн. з 22.03.2019 року на строк дії Договору № 887974242 від 21.03.2019 року. (а.с. 13, 14)

ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» свої зобов`язання за Кредитним договором № 887974242 виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором, що підтверджено платіжними дорученнями від 21.03.2019 року та від 22.03.2019 року. (а.с. 32, 33)

Згідно зі ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Визначення факторингу міститься у ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відповідно до якої факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

Оскільки факторинг згідно з п.3 ч.1 ст.49 закону «Про банки і банківську діяльність» є кредитною операцією, вимоги до такого договору визначені у ст.6 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника.

Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому, сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палат Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16, договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

За даними Довідки, виданої ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» від 02.07.2021 року № 17/7, за підписом представника за довіреністю Сухорукової Х., 25.06.2019 року було здійснено відступлення права вимоги за кредитним договором № 887974242 від 21.03.2019 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» згідно укладеного Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року. (а.с. 36)

Однак, до вищевказаної Довідки не долучено довіреність представника Суховукової Х., не долучено Договір № 28/1118-01 від 28.11.2018 року та Додатки до нього на підтвердження передачі права вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» за Кредитним договором № 887974242 від 21.03.2019 року. В матеріалах справи наявна лише копія витягу з Додаткової угоди № 25 від 21.10.2020 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, яка не містить даних про відступлення права вимоги за Кредитним договором № 887974242 від 21.03.2019 року. (а.с. 48-49)

05.08.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. (а.с. 37-42)

Згідно умов Додаткової угоди до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» погодили, що право вимоги до будь-кого з боржників, що передано Фактору в рамках Договору, підлягає поверненню від Фактора Клієнту, за умови отримання Фактором відповідного повідомлення від Клієнта. Для підтвердження факту повернення права вимоги до відповідно боржника (боржників), сторони підписують відповідний акт приймання-передачі, форма якого викладена у відповідному Додатку до Договору. (а.с. 46, 47)

Крім того, в матеріалах справи наявний Реєстр прав вимоги № 1 від 05.08.2020 року, відповідно до якого Клієнт ТОВ «Таліон Плюс» відступив Фактору ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право вимоги, зокрема, до боржника ОСОБА_1 за Кредитним договором № 887974242 від 21.03.2019 року, заборгованість по основному боргу 3 200,00 грн., заборгованість по відсоткам 5 820,32 грн. (а.с. 50-52)

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України)

Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України)

Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту.

Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору.

Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості за Кредитним договором № 887974242 від 21.03.2019 року у розмірі 10 407,40 грн., - оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту відступлення права вимоги за Кредитним договором № 887974242 від 21.03.2019 року від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» на підставі Додаткової угоди № 25 від 21.10.2020 року до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року. В матеріалах справи відсутня Додаткова угода № 25 від 21.10.2020 року та додатки до неї на підтвердження факту передачі права вимоги від первісного кредитора/клієнта новому кредитору/фактору за Кредитним договором № 887974242 від 21.03.2019 року із визначенням суми боргу. Крім того, за відсутності в матеріалах справи Додаткової угоди № 25 від 21.10.2020 року та додатків до неї суд позбавлено можливості надати оцінку такому договору щодо дотримання норм діючого законодавства при його укладенні, а також щодо дотримання норм діючого законодавства при укладенні Договору факторингу та Додаткової угоди щодо третьої сторони договору факторингу, тобто боржника за Кредитним договором № 887974242 від 21.03.2019 року.

Крім того, суд критично оцінює Довідку, видану ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» від 02.07.2021 року № 17/7, за підписом представника за довіреністю Сухорукової Х. (а.с. 36), щодо відступлення права вимоги за кредитним договором № 887974242 від 21.03.2019 року ТОВ «Таліон Плюс» згідно укладеного Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, оскільки до вищевказаної Довідки не долучено довіреність представника Суховукової Х., не долучено Договір № 28/1118-01 від 28.11.2018 року та Додатки до нього на підтвердження передачі права вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» за Кредитним договором № 887974242 від 21.03.2019 року. В матеріалах справи наявна лише копія витягу з Додаткової угоди № 25 від 21.10.2020 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, яка не містить даних про відступлення права вимоги за Кредитним договором № 887974242 від 21.03.2019 року, - що позбавляє суд можливості надати оцінку дотримання сторонами законодавства при такій передачі права вимоги, з підстав, що наведено вище. (а.с. 48-49)

Таким чином, за відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів факту відступлення права вимоги за спірним Кредитним договором, доказів правильного нарахування заборгованості та доказів дотримання учасниками переуступки права вимоги діючого законодавства під час укладення договорів факторингу та здійснення зазначених фінансових операцій, - у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача як боржника за Кредитним договором № 887974242 від 21.03.2019 року грошових коштів на користь позивача ТОВ «ФК «Онлан Фінанс», за відсутності в матеріалах справи правомірного набуття позивачем права вимоги за Кредитним договором № 887974242 від 21.03.2019 року.

Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає в повному обсязі.

В порядку ч. 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з огляду на повну відмову у задоволенні позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 525, 526, 530, 536, 549, 598, 599, 610, 611, 624, 625, 629, 1046 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 7, 8, 10-12 Закону України «Про електронну комерцію»,ст.ст. 13, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273-275, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 22 грудня 2021 року.

Суддя: В.І. Галаган