єдиний унікальний номер справи 546/121/20
номер провадження 2/546/188/21
24 лютого 2021 року м. Решетилівка
Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Романенко О.О.,
за участі секретаря судового засідання Захарченко Л.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 546/121/20 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
22.06.2020 позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, направивши позовну заяву засобами поштового зв`язку, яка отримана судом 14.02.2020.
У обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 01.11.2010 між сторонами укладено договір № б/н про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачкою заяви.
Відповідачка отримала кредит у розмірі 1500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3 та п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.
Своїм підписом у заяві відповідачка підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, складає договір про надання банківських послуг.
Відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, унаслідок чого станом на 30.11.2019 утворилася заборгованість у розмірі 11 254,54 грн, яка складається із:
-1436,27 грн - заборгованості за тілом кредиту,
-7406,15 грн - заборгованості за відсотками за користування кредитом;
-1400,00 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором;
-500,00 грн - штраф (фіксована частина);
-512,12 грн - штраф (процентна складова).
У зв`язку з чим, просить стягнути заборгованість та понесені судові витрати зі сплати судового збору 2102,00 грн.
Через відсутність у Решетилівському районному суді Полтавської області суддів, які б мали повноваження на здійснення судочинства, проведення автоматизованого розподілу справи не відбулося, що підтверджується протоколом від 14.02.2020.
За результатами повторного автоматизованого розподілу справ між суддями, 11.08.2020 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. , яку зараховано до штату суду наказом від 06.07.2020 № 27а-ОС та повноваження на здійснення правосуддя якої розпочалися із 28.07.2020.
24.09.2020 суддею Романенко О.О. відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У встановлений судом строк, відповідачка правом на надання відзиву не скористалась.
У судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.
Позивач долучив до позовної заяви клопотання, у якому просить розгляд справи проводити за його відсутності, вказує, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.43).
Відповідачка у судове засідання не з`явилась, хоча про час, дату і місце розгляду справи, була повідомлена належним чином, шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті суду (а.с.114). Клопотання про розгляд справи за її відсутності чи інших заяв по суті або з процесуальних питань від відповідачки до суду не надходило. Відповідачка не надала заперечень проти зазначених у позові обставин, зокрема щодо укладення між нею та банком договору про надання кредиту, приєднання ним до Умов і Правил надання банківських послуг, визнання ним Тарифів банку.
Отже, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 01.11.2010 між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», укладено кредитний договір із ОСОБА_1 , шляхом підписання заяви (а.с. 8).
При оформленні кредитної картки позичальниця була ознайомлена і погодилась із Умовами і правилами надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанк» (а.с.8).
Таким чином, враховуючи відсутність заперечень відповідачки та керуючись принципами змагальності та диспозитивності, суд вважає встановленим, що 01.11.2010 між позивачем та відповідачкою укладено договір про надання банківських послуг з використанням кредитної картки, шляхом приєднання, в порядку ст. 634 ЦК України, до умов запропонованих банком в письмових Умовах та Правилах надання банківських послуг, на підставі поданої відповідачкою заяви (надалі - Заява), в якій міститься підпис зроблений від її імені про ознайомлення з цими Умовами та Правилами.
Згідно витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», базова відсоткова ставка у місяць становить 3%.
Витяг також містить умови про нарахування комісії, пені та штрафів, зокрема, штраф за порушення строків платежів за будь-якими із грошових зобов`язань (а.с.9).
До позову позивач надав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 10-33).
27.08.2014 позивачем відповідачці було надано кредитну картку, строк дії якої визначено до квітня 2018 року, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.59).
Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , кредитний ліміт відповідачці встановлено 27.08.2014 у розмірі 500,00 грн, який пізніше неодноразово було змінено, та 22.01.2020 зменшено до 0,00 грн (а.с.58).
З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 01.11.2010 (а.с.5-7) та виписки за договором № б/н, станом на 26.05.2020 (а.с.54-57) вбачається, що за вищевказаним картковим рахунком відповідачкою проводилися операції зі зняття готівкових коштів та внесення коштів з метою повернення отриманого кредиту, окрім того, здійснюється автоматичне погашення простроченої заборгованості за кредитом.
Останній раз відповідачка користувалась своєю карткою 28.12.2017, здійснивши переказ коштів у свою «Скарбничку».
З розрахунку заборгованості за договором б/н від 01.11.2010 (а.с.5-7), наданого банком, вбачається, що станом на 30.11.2019 заборгованість відповідачки становить 11 254,54 грн, яка складається із:
-1436,27 грн - заборгованості за тілом кредиту,
-7406,15 грн - заборгованості за відсотками за користування кредитом;
-1400,00 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором;
-500,00 грн - штраф (фіксована частина);
-512,12 грн - штраф (процентна складова).
Спір у справі виник із кредитних правовідносин та його вирішення регулюється нормами цивільного законодавства.
Даючи правову оцінку укладеному між сторонами договору, суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачкою був укладений договір карткового рахунку, який в розумінні змісту ст. 1066 ЦК України, є різновидом договору банківського рахунку, умовами якого було передбачено кредитування відповідача у межах кредитного ліміту (ст.1069 ЦК України).
Відповідно до приписів ч.2 ст.1069 ЦК України права та обов`язки сторін, пов`язанні з кредитуванням рахунку, визначаються відповідними положеннями про позику та кредит (параграфи 1 та 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк виконання, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Згідно вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Дослідивши письмові докази, надані на підтвердження позовних вимог, та норми матеріального права у їх сукупності та системному зв`язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Що стосується заборгованості за тілом кредиту, то суд вважає ці вимоги доведеними належними і допустимими доказами, тому заборгованість по тілу кредиту в розмірі 1436,27 грн підлягає стягненню з відповідачки.
Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом та пенею, суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що строк дії договору відповідає кінцевий даті строку дії картки. Згідно довідки (а.с.59), кредитна картка видана відповідачці строком по квітень 2018 року, тобто кінцевим строком договору є 30 квітня 2018 року.
Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За змістом статей 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Такі правові висновки узгоджуються з позиціями Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц, від 21 серпня 2019 року у справі № 635/1921/16-цта Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 175/4753/15-ц.
Таким чином, у даній справі вимоги банку про стягнення процентів та пені після 30 квітня 2018 року (закінчення строку дії картки) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, у даній справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені поза межами строку дії кредитного договору. Однак таких вимог банк не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів та пені, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, є безпідставними, а тому не підлягають стягненню.
Таким чином, з відповідачки підлягають стягненню відсотки, та пеня нараховані за даним кредитним договором у межах дії його строку, тобто до 30.04.2018, що згідно розрахунку заборгованості наданого банком, становить - 735,27 грн.
-735,27 грн - заборгованості за відсотками за користування кредитом;
-0,00 грн - пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.
Тобто позивачем не нараховано пені у межах строку дії кредитної картки. Тому позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 1400,00 грн, нарахованої поза межами строку дії договору стягненню не підлягають.
Позовні вимоги про стягнення штрафу суд вважає такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
У статті 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.29) визначено, що при порушенні клієнтом строків платежів із будь-якого грошового зобов`язання, передбаченого договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій.
Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, оскільки така нарахована поза межами строку дії кредитного договору, у даному випадку суд не вбачає подвійної відповідальності за одне і те саме порушення умов договору.
Однак, враховуючи те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредиту, з урахуванням порядку нарахування штрафу, визначеного Умовами та Правилами надання банківських послугу, стягненню з відповідачки підлягає штраф у розмірі 608,58 грн, який складається із
-500,00 грн - штраф (фіксована частина),
-108,58 грн ((1436,27+735,27)х5/100=108,58) - штраф (процентна складова).
З огляду на зазначене, позовні вимоги про стягнення штрафу у розмірі 608,58 грн доведені належними та допустимими доказами, не є подвійною відповідальністю за порушення вимог договору та підлягають задоволенню.
Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором б/н від 01.11.2010, яка станом на 30.11.2019 становить 2 780,12 грн та складається із:
-1436,27 грн - заборгованості за тілом кредиту;
-735,27 грн - заборгованості за відсотками за користування кредитом;
-608,58 грн - штраф.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір за позовну вимогу майнового характеру у розмірі 2102,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № PROM3B0IVL від 03.02.2020 (а.с.1).
Згідно позовних вимог позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість у загальній сумі 11 254,54 грн.
Суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги у загальному розмірі 2 780,12 грн.
Таким чином, пропорційність задоволених вимог становить 24,7% (2 780,12 х 100 : 11 254,54 = 24,7%).
Оскільки, вимоги позивача задоволено на 24,7%, то сплачений судовий збір за пред`явлення позовної вимоги майнового характеру підлягає стягненню на користь позивача в сумі 519,19 грн (2102,00 х 24,7% = 519,19).
На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 207, 525, 526, 530, 610, 626,628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1054, 1055, 1066,1069 ЦК України, керуючись ст. ст. 1-18, 81-82, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 280-281, 354, 355 ЦПК України, суд -
Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 01.11.2010 станом на 30.11.2019 у розмірі 2 780,12 грн (дві тисячі сімсот вісімдесят гривень 12 копійок) та складається із:
-1436,27 грн (одна тисяча чотириста тридцять шість гривень 27 копійок) - заборгованості за тілом кредиту;
-735,27 грн (сімсот тридцять п`ять гривень 27 копійок) - заборгованості за відсотками за користування кредитом;
-608,58 грн (шістсот вісім гривень 58 копійок) - штраф.
У задоволенні позовних вимог у іншій частині - відмовити за безпідставністю.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 519,19 грн (п`ятсот дев`ятнадцять гривень 19 копійок) в рахунок відшкодування понесених судових витрат.
Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Решетилівський районний суд Полтавської області.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 24 лютого 2021 року.

Учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», , місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя О.О. Романенко