ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

18 лютого 2021 року

м. Харків

справа № 645/7250/18

провадження №22-ц/818/1142/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Супрун Я.С.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_1 про призначення судової експертизи у справі за апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2020 року у складі судді Шарка О.П,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом,після уточнення якого 10.12.2018 просив встановити факт його спільного проживання з ОСОБА_2 з 23.07.2014 до 25.02.2017, визнати 2-кімнатну квартиру загальною площею 68, 4 кв.м, житлова площа 36,5 кв.м, матеріали стін цегла, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 його особистою приватною власністю.

В обгрунтування позову зазначив, що у 2011 році він познайомився з відповідачкою, яка надавала йому платні послуги інтимного характеру, у нього виникли до неї почуття, з червня 2011 року він почав винаймати для відповідачки квартиру. ОСОБА_2 перебувала на його утриманні, та позивач забезпечував всі її потреби. Оскільки на той час у позивача була родина, то він постійно з відповідачкою не мешкав, в понеділок та середу сторони спільно проводили вечори, а з п`ятниці до неділі він залишався у неї. При йьому вони проживали як майбутні чоловік та дружина: неодноразово разом відпочивали, проводили час в квартирі, яку позивач винаймав. Завдяки зусиллям позивача, відповідач поступила на контрактну форму навчання, яке він оплачував, згодом відповідач перевелася на бюджет, і з вересня 2013 року єдиним її доходом була стипендія в розмірі 700 грн; у лютому 2013 року він придбав для відповідачки автомобіль «Сhevrolett Aveo», 30 травня 2014 року подарував їй коштовну обручку та запропонував одружитися. У липні 2014 року, після повернення з чергового відпочинку, позивач вирішив придбати спільне житло та 30.10.2014 придбав у «Житлобуд-1» квартиру АДРЕСА_2 , проте договір купівлі продажу був укладений на ім`я відповідачки, осквльки вона на цьому наполягала. У 2015 році він почав робити ремонт в квартирі, а у липні 2017 року відповідачка переїхала до зазначеної квартири, яка вже була повністю оздоблена меблями та технікою, виключно за рахунок позивача. ОСОБА_1 зазначає, що відносився до відповідачки як до своєї дружини, що підтверджується його ставленням до неї, витратами на її утримання тощо. Вони проживали як майбутні чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 06.06.2011 по 23.07.2014, спільно почали вести господарство з 23.07.2014 по 25.02.2017. На думку позивача, оскільки відповідачка на момент придбання квартири не мала власних коштів та заробітку, придбана квартира не може вважатись її особистою у відповідності до вимог Сімейного кодексу України, тому при поділі майна фактичного подружжя, зазначена квартира повинна бути визнана його приватною власністю.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2020 року у задоволені позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено належними доказами, що в період з 23.07.2014 до 25.02.2017 сторони у справі проживали однією сім`єю, тобто були пов`язані спільним побутом і мали взаємні права та обов`язки. Визнання об`єкта нерухомого майна спільним сумісним майном є похідним від вирішення позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю. Проте позивач належними та допустимими докзами факту прорживання з відпоідачкою однією сім`єю не довів. Тому судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 є особистою приватною власністю відповідачки, а отже не підлягає поділу. Суд також ввважав, що позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів, що спірна квартира придбавалось за кошти позивача, а отже не доведено факт його участі у придбанні майна внаслідок спільної праці. За таких обставин суд дійшов висновку, що стороною позивача не доведено обставин, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, що є правовою підставою для відмови в задоволенні позову.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу просив скасувати ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.10.2020 та рішення суду від 19.10.2020 скасувати і ухвалити нові судові рішення про призначення судової експертизи розписки та задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачка ввела суд в оману щодо фактичних відносин між сторонами. В судовому засіданні відповідачка визнала, що гроші, які вона отримувала від позивача були єдиним джерелом її доходу. Крім власних пояснень, відповідачка не надала суду жодного доказу на підтвердження своїх заперечень та спростування доводів позивача. Позивач надав суду всі наявні у нього докази проживання з відповідачкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу, про що свідчить повне грошове утримання позивачем відповідачки протягом 6 років, припинення позивачем сімейних стосунків з колишньою дружиною заради створення родини з ОСОБА_2 . Відповідачка визнала факт участі позивача в здійсненні ремонтних робіт в спірній квартирі. Проте суд не взяв до уваги зазаначені обставини, не врахував поведінку сторін, їх пояснення, відповідність цих пояснень доказам у справі, показанням свідків, що вказує на поверхневий розгляд справи. Відповідачка не заперечувала проти наданої позивачем переписки з нею, не спростувала її, що суд мав би взяти до уваги при винесенні рішення, оскільки саме в цьому листуванні ОСОБА_2 визнає, що саме позивач придбав спірну квартиру. Також стосунки між сторонами як між подружжям підтвердили і свідки. Апелянт вважає, що факт утримання ним відповідачки протягом майже 6 років свідчить про існування між ними родинних стосунків. Надану відповідачкою розписку про отримання від бабусі грошових коштів на придбання квартири апелянт вважає сфальсифікованою, проте суд відмовив в призначенні по справі експертизи. Вважає, що з`ясування цього питання істотно вплинє на вирішення спору про джерело коштів для придбання квартири.

ОСОБА_2 надано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить в її задоволенні відмовити, рішення суду залишити без змін.

Відзив обґрунтований тим, що стосунки між сторонами носили виключно короткочасний інтимний характер. Доказів існування між ними родинних відносин позивачем не надано. Наведені позивачем доводи щодо відносин з відповідачкою не є такими, з якими закон пов`язує правовий статус жінки та чоловіка, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, та на майно яких поширюються положення СК України про режим спільної сумісної власності подружжя. Позивач не є стороною договору купівлі-продажу, дозвіл на його укладення не надавав, і такий договір взагалі не стосується квартири, а стосується цінних паперів, що свідчить про необізнаність позивача в правовідносинах щодо придбання квартири та вказує на надуманість позовних вимог.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 заявив клопотання про призначенння судово технічної екпертизи документу розписки від 16.08.2014 про отримання ОСОБА_2 у борг від ОСОБА_3 430000 грн строком на 7 років ( т. 2 а.с. 138).

Відповідно до частин 2, 3 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Клопотання мотивоване тим, що зазначена розписка не відповідає дійсності та складена після звернення позивача до суду з дісним позовому задля створення штучного доказу. У задоволенні аналогічого клопотання в суді першої інстанції йому було неправомірно вдмовлено.

Судова колегія вважає,що клопотання ОСОБА_1 про призначенння судово технічної екпертизи документу задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування ( ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Предметом позову у дійсній справі є вимога про поділ мана чоловіка та жінки, які проживали однією сім`єю , але не перебували у шлюбі між собою або в будь якому іншому шлюбі. Підставою позову є порушення права позивача на майно, придбане під час спільного проживання сторін однією сім`єю.

Таким чином, первісним фактом, що підлягає доведенню у дійсній справі є проживання сторін у справі однією сім`єю, а не доведення джерела походження коштів за рахунок яких придбано спірне майно.

Тому судова колегія вважає, що встановити обставини у справі щодо проживання позивача та відповідача у справі однією сім`єю на час набуття ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру можливо без преведення судово технічної експертизи розписки від 16.08.2014.

Керуючись ст. ст. 76, 77, 80, 367 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволеннні клопотання ОСОБА_1 про призначення судової експертизи відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В. Маміна

С.С. Кругова