РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2021 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання права власності на нерухоме майно,

ВCТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, у якому просить визнати за ним право власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа квартири 33,5 кв.м. у тому числі житлова площа 17,1 кв.м., що складається з однієї кімнати.

Судові витрати у справі залишити за позивачем.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 15.07.1999 р. він та відповідач уклали договір купівлі-продажу № 322.

Відповідно до вищенаведеного договору гр. ОСОБА_2 продала, а він ОСОБА_1 купив належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_2 .

Вказана квартира, загальна площа якої 33,5 кв.м., жила площа -17,1 кв.м., складається з однієї кімнати.

Продаж вчинено за 2 600,00 грн., які продавець одержав повністю після підписання цього договору.

Даний договір купівлі-продажу було укладено та зареєстровано на біржі нерухомості «Власність» № 322.

На виконання вимог ч. 2 ст. 227 ЦК УРСР, 10.08.2000 р. договір було зареєстровано в бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 33 за реєстраційним номером 14, відповідні відомості про нового власника були внесені в технічний паспорт на будинок. (Оригінал технічного паспорту наявний у позивача). Зазначене підтверджується довідкою КП «Веселівське бюро технічної інвентаризації» від 26.10.2021 року № 289/01-21.

ОСОБА_1 у позові зазначає, що ним були виконані всі умови договору-купівлі продажу, він прийняв у своє володіння вищевказану квартиру, сплатив обумовлену договором її вартість та зареєстрував своє право власності на квартиру у бюро технічної інвентаризації.

З боку відповідача теж було виконано всі умови договору купівлі-продажу. З моменту купівлі-продажу зазначеної квартири, а саме: з 15.07.1999 р. по теперішній час він постійно утримує вищевказану квартиру, сплачує комунальні послуги.

Позивач у позові зазначає, що він звернувся до нотаріуса з метою здійснення правочину.

Державним нотаріусом Дзябко М.І. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.10.2021 року та йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки договір купівлі продажу квартири посвідчений товарною біржею «Власність», зареєстрований в журналі реєстрації АДРЕСА_3 .

При здійсненні договору купівлі продажу було порушено норму статті 227 ЦК УРСР в редакції 1963 року, яка чітко передбачала, що якщо хоча б однією з сторін є фізична особа договір купівлі продажу будинку (квартири) повинен бути посвідчений нотаріально та таким чином не відповідає нормі цивільного кодексу України, у зв`язку з чим неможливо вчинити правочин відчуження квартири.

На даний час він не має можливості повноцінно, як власник квартири, володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. регламентовано, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність» чинного на час виникнення спірних правовідносин, передбачалися підстави виникнення права приватної власності, зокрема: громадянин набував право власності на майно, одержане внаслідок укладання угод, не заборонених законом.

При цьому ч. 1 ст. 13 Закону України «Про власність» квартира відносилась до об`єкта власності, ч. 4 цієї ж статті визначалось, що законодавчими актами України може бути встановлено спеціальний порядок набуття права власності громадянами на окремі види майна, а також види майна, що не може перебувати у власності громадян, а відповідно до вимог статті 49 цього ж закону щодо правомірності володіння майном передбачалось, що володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

За змістом ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР (редакція 1963 року), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (редакція 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Згідно ст. 1 Закону України «Про товарну біржу», товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій.

Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржовий договір з моменту його реєстрації на біржі є вчиненим правочином.

Реєстрація в бюро технічної інвентаризації за ним права власності на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на липень 1999 року не суперечила чинному законодавству. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі - продажу, міни зареєстрованих біржою.

Згідно ст. 328 ЦК України (в ред. 2003 р.) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки він з продавцем дійшли згоди з усіх істотних умов щодо продажу вищевказаної квартири про, що свідчить його підпис в договорі купівлі-продажу нерухомості яка укладена на біржі нерухомості «Власність» № 322 від 15.07.1999 р. та ним виконано умови договору купівлі-продажу квартири, оскільки він сплатив за придбане майно 2600,00 грн., які продавець одержав від нього після підписання даного договору, договір купівлі-продажу нерухомості було зареєстровано у Веселівському бюро технічної інвентаризації, у передбаченому законом порядку, користуюсь даною квартирою увесь цей час, договір купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавався недійсним, на підставі викладеного він вважає, що набув право власності на вищевказану квартиру і правомірно володіє нею.

Статтею 392 діючого ЦК України (в редакції 2003 р.) передбачено право власника майна на пред`явлення позову про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Позивач звернувся в суд із заявою розглянути справу без його участі. На задоволенні позову наполягає.

Відповідач про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, але у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. Однак, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідач позов визнав.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Питання із судовими витратами вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а також з врахуванням думки позивача, який судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, просить залишити за ним.

На підставі ст.ст.55, 61, 124 Конституції України, ст.ст.128, 153, 224, 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст.1, 15 Закону України «Про товарні біржі», ст.ст.15, 16, 328, 392 ЦК України, керуючись ст.ст.1-13, 81, 89, 141, 200, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , право власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа квартири 33,5 кв.м. у тому числі житлова площа 17,1 кв.м., що складається з однієї кімнати.

Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22.12.2021 р.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області А.О.Нагорний

17.12.2021