Справа №628/3406/20
Провадження 2/628/191/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2021 року Куп`янський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Волчек О.О.

за участю:

секретаря Дюкової Г.Б.,

позивача- ОСОБА_1 ,

представника позивача- ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача- ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Куп`янську цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача: ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним, вподальшому уточненим позовом, у якому просить визнати за нею право власності на автомобіль Renault Master 2014 року випуску, д/н НОМЕР_1 , номери шасі НОМЕР_2 , вартістю 304653,00 грн., припинити право власності ОСОБА_3 на вказаний автомобіль, стягнути з неї на користь ОСОБА_3 в порядку поділу майна подружжя грошову компенсацію Ѕ частки вартості автомобіля в сумі 152 326, 50 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на тье, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу подружжя придбало автомобіль Renault Master, 2014 року випуску, д/н НОМЕР_1 , який було зареєстровано на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з тим, що вказаний автомобіль був придбаний під час шлюбу з відповідачем, він їхня сумісна власність, тому позивач просить розділити, а саме: автомобіль надати їй у власність повністю, також з компенсацією ОСОБА_1 ОСОБА_3 у сумі 152 326,50 грн., що становить половину вартості автомобіля.

В судовому засіданні позивач підтримала позов, пояснивши, що фактично автомобіль придбаний за її кошти, оскільки відповідач на час придбання автомобілю ніде не працював і на мав доходу.

Відповідач против позову заперечував, пояснивши, що автомобіль придбаний за сумісний дохід, оскільки він також мав дохід від роботи у Росії.

Представник відповідача адвокат Курило М.І. також заперечував протии позову, вказавши, що у позові міститься вимога позивача про стягнення з неї коштів на користь відповідача, що є некорректним, а також вимога про припинення особою права власності є незаконним

Заслухав доводи сторін, дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні факти та правовідносини..

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 пребувають у зареєстрованому шлюбі з 19.07.1998 р. (а.с.3).

Згідно висновку від 8.12.2020 р. вартість автомобілю Renault Master, 2014 року випуску, д/н НОМЕР_1 , на дату оцінки становить 304 653, 00 грн. (а.с.4)

На ім`я ОСОБА_3 09.07.2019 видане свідоцтво про реєстрацію власності на автомобіль з реєстраційним номером НОМЕР_1 (а.с.5).

На а.с. 6 міститься документ на автомобіль Renault Master.

ОСОБА_1 є пенсіонером по інвалідності 2 гр. (а.с.11).

На ім`я ОСОБА_1 Державною податковою службою України надано інформацію, згідно якої вона перебувала на обліку в контролюючому органі, як фізична особа-підприємець з 19.04.2000 р. по 11.01.2017 р., а з 12.01.2017 р. триває процедура зняття з обліку (а.с.27-28).

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до статті 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Таким чином, оскільки сторонами було визнано факт набуття спірного автомобілю Renault Master, 2014 року випуску, д/н НОМЕР_1 , в період шлюбу позивача та відповідача, а тому згідно ч.1ст. 82 ЦПК України зазначений факт не підлягає доказуванню.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Частиною 1 ст. 70 СК України також передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, частки майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є їх спільною сумісною власністю, є рівними.

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК (п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»).

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Суть поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в вищезазначеній постанові , поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Позов із вимогами про припинення права на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації вимагає обов`язкового внесення позивачем необхідної суми на депозитний рахунок суду, тоді як при зверненні до суду з вимогою про припинення права на частку у спільному майні внесення на депозитний рахунок суду грошової компенсації не потрібне.

Тобто законом встановлена обов`язкова процедура щодо подання позову з вимогами про припинення права на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації.

Крім того, ст. 346 ЦК України містить вичерпний перелік випадків припинення права власності. Припинення права власності на майно у випадку поділу майна подружжя цим переліком не передбачене.

Разом з цим, ст.. 365 ЦК України передбачає випадки припинення права власності на частку у спільному майні, але цих вимог позов не містить.

Таким чином, суд вважає, що позивачем взагалі не дотримані вимоги закону та вищезазначені умови щодо вирішення вимог про поділ майна подружжя.

Крім того, ст. 16 ЦК України містить способи захисту прав та інтересів судом. На думку суду, такий спосіб захисту, який обрала позивач, а саме, щодо стягнення з неї самої суми на користь відповідача не відповідає вимогам цивільного закону, і , на думку суду, є хибним.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,5,10-13,76-81,89, 264-265 ЦПК України,ст..70- 71 СК України ст.16, 346,365 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Куп`янський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

У відповідності до ч.1 ст. 354 ЦПК України якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений вище строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

На виконання вимог ч. 10 ст. 272 ЦПК України суд повідомляє учасникам справи веб-адресу сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою вони можуть отримати інформацію по даній справі: http://kpm.hr.court.gov.ua/sud2023/gromadyanam/csz/.

Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України,під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення суду виготовлений 23.02.2021 р.

Головуючий О. О. Волчек