Справа №303/4120/18
2/303/10/21 ряд.стат.звіту №58
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого-судді Монич В.О.

при секретарі Варга Н.В.

Справа №303/4120/18

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно отриманих коштів, -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КВАСОК» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 безпідставно отриманих коштів в розмірі 604 520 грн. 17 коп..

03 липня 2020 року представник ОСОБА_1 подав до суду заяву про заміну позивача з товариства з обмеженою відповідальністю Квасок на ОСОБА_1 , мотивуючи тим, що 26 червня 2020 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «Квасок» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги, за яким до заявника, як нового кредитора, перейшло право вимоги до ОСОБА_2 щодо виконання зобов`язання із повернення безпідставно отриманих коштів у розмірі 604 520 грн. 17 коп., які є предметом спору у даній справі. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 03 липня 2020 року було замінено позивача з товариства з обмеженою відповідальністю Квасок(89313, Закарпатська область, Свалявський район, с.Поляна, вул.Борканюка, 13, ) на ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ). Позовні вимоги мотивує тим, що 15 березня 2001 року між акціонерним товариством закритого типу Торговий дім Україна-Тюмень» та дочірнім підприємством «Санаторій «Сонячне Закарпаття» було укладено договір про спільну діяльність № 2108076/2001-124. 18 липня 2007 року акціонерне товариство закритого типу «Торговий дім Україна-Тюмень» вийшло із спільної діяльності, а замість нього учасником спільної діяльності стало Товариство з обмеженою відповідальністю «КВАСОК», що підтверджується договором приєднання до договору про спільну діяльність від 18 липня 2007 року. 15 березня 2010 року між сторонами договору про спільну діяльність було укладено додаткову угоду та продовжено строк його дії до 15 березня 2019 року. Згідно ст.1130 Цивільного кодексу України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників. Згідно ст.1131 ЦК України договір про діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності. Згідно ст.1132 ЦК України за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов`язання об`єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети. За змістом умов розділу І договору про спільну діяльність сторони за даним договором зобов`язуються шляхом об`єднання майна та зусиль, спільно діяти в сфері виробництва, розливу і реалізації мінеральної води, та інших видів діяльності з метою отримання прибутку. Таким чином між ТОВ «КВАСОК» та ДП «Санаторій «Сонячне Закарпаття» здійснюється спільна діяльність у формі простого товариства. Така спільна діяльність взята на облік у Державній податковій інспекції у Свалявському районі Закарпатської області 25 березня 2001 року з приводу чого видано свідоцтво за № НОМЕР_2 , присвоєно ідентифікаційний код НОМЕР_3 . В період з 08 вересня 2017 року по 02 листопада 2017 року із поточного рахунку спільної діяльності ТОВ «Квасок» та ДП «Сонячне Закарпаття» на поточний рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 було перераховано грошові кошти в розмірі 604 520 (шістсот чотири тисячі пятсот двадцять) грн. 17 коп., що підтверджується платіжним дорученням №1074 від 08 вересня 2017 року, платіжним дорученням №1094 від 15 вересня 2017 року, платіжним дорученням №1095 від 15 вересня 2017 року, платіжним дорученням №1120 від 06 жовтня 2017 року, платіжним дорученням №1121 від 06 жовтня 2017 року, платіжним дорученням №1121 від 06 жовтня 2017 року, платіжним дорученням №1122 від 06 жовтня 2017 року, платіжним дорученням №1123 від 06 жовтня 2017 року, платіжним дорученням №1127 від 12 жовтня 2017 року, платіжним дорученням №1128 від 12 жовтня 2017 року, платіжним дорученням №1129 від 13 жовтня 2017 року, платіжним дорученням №1130 від 17 жовтня 2017 року, платіжним дорученням №1135 від 19 жовтня 2017 року, платіжним дорученням №1136 від 19 жовтня 2017 року, платіжним дорученням №1141 від 23 жовтня 2017 року, платіжним дорученням №1142 від 23 жовтня 2017 року, платіжним дорученням №1146 від 24 жовтня 2017 року, платіжним дорученням №1147 від 24 жовтня 2017 року, платіжним дорученням №1151 від 26 жовтня 2017 року, платіжним дорученням №1150 від 26 жовтня 2017 року, платіжним дорученням №1152 від 26 жовтня 2017 року, платіжним дорученням №1153 від 27 жовтня 2017 року, платіжним дорученням №1175 від 02 листопада 2017 року. Однак, між ТОВ «Квасок» (спільна діяльність) та ОСОБА_2 на момент перерахування коштів не було укладено жодного договору та не існувало інших зобов`язальних відносин. До того ж ТОВ «Квасок» (спільна діяльність) не отримувало від ОСОБА_2 жодних товарів, робіт чи послуг. Таким чином, кошти перераховані на рахунок ОСОБА_2 є майном набутим без достатньої правової підстави. З метою позасудового врегулювання спору відповідачу направлялась претензія від 13.03.2018 року про наявність в неї заборгованості, що стверджується квитанцією від 15.03.2018 року, яка залишилась без виконання. Просить стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти в розмірі 604 520 грн. 17 коп., які остання у добровільному порядку не бажає сплатити та стягнути судові витрати у розмірі 9 067 грн. 80 коп.. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативну базу, яка регулює галузь спірних правовідносин, суд дійшов до наступного висновку.

15 березня 2001 року між акціонерним товариством закритого типу Торговий дім Україна-Тюмень» та дочірнім підприємством «Санаторій «Сонячне Закарпаття» було укладено договір про спільну діяльність № 2108076/2001-124. 18 липня 2007 року акціонерне товариство закритого типу «Торговий дім Україна-Тюмень» вийшло із спільної діяльності, а замість нього учасником спільної діяльності стало Товариство з обмеженою відповідальністю «КВАСОК», що підтверджується договором приєднання до договору про спільну діяльність від 18 липня 2007 року. 15 березня 2010 року між сторонами договору про спільну діяльність було укладено додаткову угоду та продовжено строк його дії до 15 березня 2019 року.

В період з 08 вересня 2017 року по 02 листопада 2017 року із поточного рахунку спільної діяльності ТОВ «Квасок» та ДП «Сонячне Закарпаття» на поточний рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 було перераховано грошові кошти в розмірі 604 520 (шістсот чотири тисячі пятсот двадцять) грн. 17 коп., що підтверджується платіжними дорученнями.

Однак, між ТОВ «Квасок» (спільна діяльність) та ОСОБА_2 на момент перерахування коштів не було укладено жодного договору та не існувало інших зобов`язальних відносин. До того ж ТОВ «Квасок» (спільна діяльність) не отримувало від ОСОБА_2 жодних товарів, робіт чи послуг.

Враховуючи те, що договір купівлі-продажу права вимоги від 26 червня 2020 року, який був укладений між ОСОБА_1 та ТзОВ «Квасок» є похідним від договору приєднання до договору про спільну діяльність від 18 липня 2007 року, тому, суд застосовує правовідносини як первісного стягувача.

Відповідно до ст.ст. 2, 3, 42, 55, 173-175 та інших положень ГК України, ТОВ «Квасок», ДП «Санаторій «Сонячне Закарпаття»» і фізична особа-підприємець ОСОБА_2 на час перерахування коштів, про які йдеться, були суб`єктами господарювання та здійснювали відповідні господарські операції. Перерахування (сплата, переказ) грошових коштів одним суб`єктом господарювання іншому є господарською операцією, оскільки тягне зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі відповідних суб`єктів (ст.173 ГК України, ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст. 1 п. 1.24., ст.ст. 16, 17, 21, 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», інші норми законодавства). До підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин (ст. 51 ЦК України). За приписами ГПК України в редакції, що була чинною на час пред`явлення позову та вирішення справи судом першої інстанції : - право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується; ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом; - юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом, заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ст. 4 ч.ч. 1,2); - до юрисдикції господарських судів відносяться справи у спорах, що виникають у/ зв`язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, у тому числі, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа (ст. 20 ч. 1 п. 1), інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (ст. 20 ч, 1 п. 15); - сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу (ст, 45 ч. 1). Отже, як позивачами, так і відповідачами у спорах, на які поширюється юрисдикція господарських судів, можуть бути в тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями (якщо законом прямо не передбачено винятку з цього правила), а визначений у ст. 20 ГПК України перелік справ (спорів), які належать до юрисдикції господарських судів, не є вичерпним. Визначальними для віднесення спору до юрисдикції господарського суду є характер спірних правовідносини, а саме, наявність між сторонами господарських відносин., врегульованих законодавством, спору про право, що виник із таких відносин, наявність у законі норми, що передбачала б вирішення справи господарським судом, відсутність норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції, а також суб`єктний склад сторін відповідних відносин, з яких виник спір. Статтею 19 частина 1 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст.256 ч.1 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ. Виходячи з вищенаведеного, справа не належить до юрисдикції загального суду, позаяк належить до тих, що підлягають розгляду за правилами іншого (господарського) судочинства, тому, суд вважає за необхідне провадження по справі закрити, так як дані позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Керуючись п.1 ч.1 ст. 255, ст.ст.256 ч.1, 258-261 ЦПК України, суд, - у х в а л и в:

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно отриманих коштів закрити. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Позивач : ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканець АДРЕСА_2 ;

Відповідач : ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , мешканка АДРЕСА_3 .

Головуючий В.О.Монич