справа № 369/6520/17
головуючий у суді І інстанції Дубас Т.В.
провадження № 22-ц/824/5262/2021
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
УХВАЛА

24 лютого 2021 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Мостова Г.І., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Василюка Анатолія Павловича на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 жовтня 2020 року

у справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 жовтня 2020 року задоволено позов АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/1179/81/1488 від 06 вересня 2007 року у сумі 91 094,93 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 2 453 481 грн 70 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір у розмірі 36 802 грн 23 коп.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Василюка А.П. про перегляд заочного рішення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Василюк А.П. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 жовтня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Однак, судовий збір за подання апеляційної скарги сплачено не у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся з позовом про стягнення 91 094,93 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 2 453 481 грн 70 коп.

Позивачем правильно сплачено судовий збір за подання позовної заяви у сумі 36 802 грн 23 коп. (а.с. 6).

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за апеляційну скаргу на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Судовий збір за апеляційну скаргу становить 55 203 грн 35 коп. (36 802,23 грн * 150%).

До апеляційної скарги приєднано квитанцію, відповідно до якої, сплачено 4 900 грн судового збору.

Таким чином, сума судового збору яку необхідно доплатити становить 50 303 грн 35 коп.

Разом з апеляційною скаргою, заявником подано клопотання про зменшення судового збору, яке обґрунтоване тим, що сукупний річний дохід ОСОБА_1 складає 171 775 грн 60 коп. У зв`язку із своїм майновим станом апелянт не має можливості сплатити таку суму судового збору, адже у відношенні до доходів ОСОБА_1 сума судового збору складає майже третину її річного доходу (розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік). Іншого майна, за рахунок якого ОСОБА_1 могла б сплатити судовий збір у розмірі 55 203 грн 35 коп. без значного погіршення фінансового становища, у неї немає.

Також заявник зазначає, що максимальний розмір судового збору, який може сплатити ОСОБА_1 становить 4 900 грн. (а.с. 52а-56 т. 3).

На підтвердження свого майнового стану, до клопотання приєднано довідки видані ТОВ «НБК-Інвест», відповідно до яких ОСОБА_1 за період з січня 2020 року по грудень 2020 року, перебуваючи на посадах менеджера з продажу та адміністратора, отримала дохід у розмірі 171 775 грн 60 коп. (а.с. 55-56 т. 3).

Розглянувши клопотання про зменшення судового збору та приєднані докази, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання виходячи з наступного.

Згідно із частинами 1, 3 статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до статті 8 Закону «Про судовий збір» та статті 136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Зі змісту статті 8 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Положення статей ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не містять вичерпного й чітко визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Таким чином, відстрочення, розстрочення, зменшення або звільнення від сплати судового збору можливе виключно за наявності відповідних підстав є правом, а не обов`язком суду. Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду.

Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»)). Вимога про сплату державного є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 63-64 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Суд наголошує, що обов`язок доведення існування обставин, що свідчать про скрутний матеріальний стан заявника для цілей відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони покладається саме на заявника.

Враховуючи викладене та предмет спору, оцінивши надані заявником докази на підтвердження майнового стану ОСОБА_1 , суд вважає за можливе задовольнити частково клопотання про зменшення судового збору та зменшити судовий збір за подання апеляційної скарги до 40 000 грн.

Таким чином, оскільки заявником уже частково сплачено 4 900 грн судового збору, то сума судового збору який необхідно доплатити становить 35 100 грн.

Судовий збір має бути сплачено за реквізитами: ГУК у м. Києві/ Соломян.р н/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: (МФО) 899998; рахунок отримувача: UA0026010; код класифікації доходів бюджету: 22030101; призначення платежу: судовий збір за апеляційною скаргою (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Київський апеляційний суд.

Документи, що підтверджують сплату судового збору подаються до Київського апеляційного суду в оригіналі.

Отже, відповідно до частини 2 статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, вказану апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтею 136, 357 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Василюка Анатолія Павловича задовольнити частково.

Зменшити судовий збір який підлягає сплаті за подання апеляційної скарги до 40 000 грн.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Василюка Анатолія Павловича на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 жовтня 2020 року залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Не усунення недоліків щодо сплати судового збору є підставою для повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.І. Мостова