ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3059/21 Номер провадження 22-ц/814/2609/21Головуючий у 1-й інстанції Потетій А. Г. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Карпушина Г.Л., Хіль Л.М.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув у порядку письмового провадження в м. Полтава апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 28 вересня 2021 року, постановлену суддею Потетій А.Г.

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оскарження рішень про приватизацію земельних ділянок, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про оскарження рішень про приватизацію земельних ділянок.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 28 вересня 2021року позовну заяву повернуто позивачеві, відповідно до п.1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Ухвала суду вмотивована тим, що до позову не було приєднано жодних документів, які підтверджують особу позивача, а отже суд не має можливості встановити достовірність підпису на позові та ідентифікувати особу позивача.

Не погодившись із ухвалою місцевого суду, її в апеляційному порядку оскаржила позивач ОСОБА_1 , просила дану ухвалу скасувати, а справу направити до місцевого суду для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Зазначає, що підстави для повернення позову в порядку п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України є вичерпними і до їх переліку не належить ненадання документів, підтверджуючих особу позивача, обов`язковість яких не передбачена процесуальним законом, а їх відсутність може бути підставою для залишення позову без руху, а не його повернення.

Вважає, що дійсною причиною повернення позовної заяви стала неможливість встановити судом факт подачі позову саме позивачем, що не є підставою для його повернення, оскільки встановлення достовірності підписів не входить до повноважень суду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно приписів ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви позивачеві, суд першої інстанції виходив з того, що до позову не приєднано документів, підтверджуючих особу позивача. Таким чином суд не має можливості встановити достовірність підпису позивача на позові та факт подачі саме ним позову, що є підставою для застосування п.1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Частиною 2 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Перелік документів, що додаються до позовної заяви, зазначено в статті 177 ЦПК України.

Частинами 1-3 статті 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. ст. 175 та 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Крім цього, за правилами п. 1 ч. 4 статті 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли її подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Із матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана у письмовій формі фізичною особою позивачем та містить власноручний підпис, який є підтвердженням волевиявлення позивача на настання відповідних правових наслідків за позовом на час ініціювання судового розгляду.

Нормами ст. ст. 175, 177 ЦПК України не передбачено долучення до позову документів, що підтверджують особу позивача, тому висновки місцевого суду щодо неможливості встановити достовірність підпису в позові позивачу через відсутність документів, підтверджуючих його особу, не ґрунтуються на процесуальному законі. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що можливе порушення позивачем наведених норм є підставою для залишення позову без руху згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України, а не його повернення в порядку п. 1 ч. 4 ст. 185 цього Кодексу.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, зокрема, цивільного характеру. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати указані права без будь-яких перепон чи ускладнень.

Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя, що кореспондується із положеннями статті 4 ЦПК України, з огляду на які, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При цьому, апеляційний суд приймає до уваги, що за висновками ЄСПЛ, право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року).

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для повернення позовної заяви відсутні, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення заяви позивачеві на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення норм процесуального права місцевим судом було постановлено помилкову ухвалу про повернення позовної заяви позивачу, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи, що передача справи для продовження розгляду не є остаточним вирішенням спору по суті, підстави для розподілу судових витрат відсутні. Такий висновок узгоджується з правовим висновком Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеним у постанові від 18 травня 2020 року у справі №530/1731/16-ц.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 6, ст. 379 ч. 1, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 28 вересня 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді Г.Л. Карпушин

Л.М. Хіль