21 грудня 2021 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Новік Л.О., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, -
Позивач Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в обґрунтування позову вказавши наступне.
Позивач у період 01.03.2016 року по 31.08.2021 року надав відповідачу ОСОБА_1 послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , який у свою чергу належним чином не здійснював оплату за отримані послуги, у зв`язку з чим, виникла заборгованість по наданим послугам на загальну суму 37 029,46 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також просить стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 гривень.
Ухвалою суду від 01.11.2021 року позовну заяву Концерну «МТМ» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи.
17.12.2021 року відповідачем подано письмову заяву про застосування позовної давності.
Інших заяв по суті справи не надходило.
В судове засідання представник позивача не з`явилася, у позові просила провести розгляд справи у її відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій вказала, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач суду подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність.
На підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідачу по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної власності належить 57/100 часток квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.09.2021 року. (а.с. 8)
На ім`я відповідача відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 по отриманню комунальних послуг, які надаються позивачем, за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 7)
Згідно з довідкою Концерну «Міські теплові мережі» за період з 01.03.2016 року по 31.08.2021 року відповідач має заборгованість по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води загальним розміром 37 029,46 гривень (а.с. 7). В обгрнтування розміру заборгованості позивачем надано відповідний розрахунок (а.с. 9-10).
Надані позивачем докази щодо розміру нарахованої суми заборгованості суд вважає належними та допустимими.
Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 встановлюють, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.
Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України, власник квартири приватного житлового фонду зобов`язаний оплачувати комунальні послуги.
Правовідносини між позивачем та відповідачем з приводу надання-отримання послуг з централізованого опалення регулюються Законом України „Про житлово-комунальні послуги.
Відповідно до ст. 9 Закону України „Про житлово-комунальні послуги, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Статтею 12 Закону України „Про житлово-комунальні послуги передбачено надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).
Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
З урахуванням вищезазначених положень ЦПК України, суд розглядає дану справу в межах заявлених позовних вимог Концерну „Міські теплові мережі, а саме в межах стягнення заборгованості за період з 01.03.2016 року по 31.08.2021 року.
Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частини 3,4,5 статті 267 ЦК України).
У даному випадку відповідач подав письмову заяву про застосування позовної давності.
Як встановлено судом, з даним цивільним позовом позивач звернувся до суду у жовтні 2021 року, шляхом подання позовної заяви, яка була зареєстрована судом 29.10.2021 року, відповідно до реєстраційної відмітки на першій сторінці позовної заяви.
При цьому, судом встановлено, що сума, яку просить стягнути позивач, складається із заборгованості за період з 01.03.2016 року по 31.08.2021 року.
Частиною першою статті 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.
Судом встановлено, що строк позовної давності за позовними вимогами про стягнення заборгованості, заявлених до листопада 2018 року сплинув, тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за період з березня 2016 року по листопад 2018 року, яка складає 13 283,05 гривень, слід відмовити у зв`язку із пропуском позивачем позовної давності.
Вирішуючи позовні вимоги по заявленій до стягнення заборгованості за період з листопада 2018 року по серпень 2021 року, суд виходить з наступного.
Розрахунок позивача по заявленій сумі заборгованості за вказаний період, яка становить 23 746,41 гривень (37 029,46 гривень - 13 283,05 гривень), відповідачем не спростовано. Таким чином, за поданим розрахунком за відповідачем залишається заборгованість у вказаному розмірі.
Надані позивачем докази про наявність заборгованості по отриманим послугам у зазначеному розмірі суд вважає належними, допустимими та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи встановлена судом сума заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води відповідачем не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було вжито заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за період з листопада 2018 року по серпень 2021 року у сумі 23 746,41 гривень є законними і обґрунтованими.
У зв`язку з цим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості по наданим послугам у розмірі 23 746,41 гривень. В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 270 гривні.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 141, 223, 247, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» суму заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, надані у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , за період з листопада 2018 року по серпень 2021 року у сумі 23 746 гривень 41 копійка та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 гривень 00 копійок, а всього стягнути 26 016 (двадцять шість тисяч шістнадцять) гривень 41 копійка.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя: В.В.Калюжна