ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9700/21 Справа № 171/1929/20 Суддя у 1-й інстанції - Кодрян Л. І. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року м. Кривий Ріг

справа №171/1929/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання- Голуб О.О.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2021 року, яке ухвалено суддею Кодрян Л.І. у м. Апостолове Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 04 червня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_4 , яка перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 з 12 жовтня 1994 року, після укладення шлюбу чоловікові було присвоєно прізвище « ОСОБА_6 », дружині « ОСОБА_7 ».

Позивач вказує, що за час перебування у шлюбі подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 разом побудували житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, що була виділена для будівництва ОСОБА_5 .. Вказаний житловий будинок був введений в експлуатацію та був придатний для проживання.

24.09.2001 року на вказаний житловий будинок було видано свідоцтво на право приватної власності, де власником було зазначено ОСОБА_5 , таким чином право власності на об`єкт будівництва було набуте в період шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у 2001 році.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. ОСОБА_4 доглядала за чоловіком до його смерті, займалась його похованням, на час смерті була зареєстрована в спірному житловому будинку, вони проживали разом, тобто вона фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка.

Крім того, спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла, також, його рідна донька від першого шлюбу ОСОБА_2 , шляхом подання заяви нотаріусу Апостолівської державної нотаріальної контори, в передбачений законом шестимісячний термін.

Вказані спадкоємці є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 .

Таким чином, позивач вважає, що її сестра ОСОБА_4 успадкувала фактично частину спірного житлового будинку після смерті чоловіка, а 1/2 частина належала їй за законом.

Позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 її сестра ОСОБА_4 померла. За життя ОСОБА_4 , на випадок своєї смерті, залишила заповіт, згідно якого все майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого не складалося, а також все те, на що вона за законом буде мати право, заповідала позивачу.

17.07.2019 року, у передбачений законом строк, позивач звернулася до приватного нотаріуса Апостолівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Штефан В.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4

ОСОБА_1 вказує, що свідоцтва про право на спадщину не отримувала, на початку жовтня 2020 року дізналася про те, що вона має право на збільшену спадкову масу до 3/4 частини спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_4 , оскільки її сестра фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка і мала на час смерті у приватній власності 1/2 частину спірного житлового будинку за законом.

Зазначає, що інших спадкоємців майна ОСОБА_4 не має, оскільки наявний заповіт на її ім`я.

Позивач вказує, що відповідач ОСОБА_2 не визнає права власності на частку, яка дійсно належала ОСОБА_4 на час смерті, тому вимушена звернутися до суду.

Посилаючись на викладене, позивач ОСОБА_1 просила суд визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом, право власності на 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті сестри ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог позивача посилаючись на те, що судом першої інстанції не враховано, що між сторонами по справі існує спір про право на спадкування після смерті ОСОБА_4 , оскільки позивач вважає, що вона має право на збільшену спадкову масу до 3/4 частини спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_4 , оскільки її сестра фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка і мала на час смерті у приватній власності 1/2 частину спірного житлового будинку за законом.

При цьому апелянт зауважує на тому, що приватний нотаріус Штефан В.В. не роз`яснила позивачу що вона має подати заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, хоча й перевірила, що на ім`я позивача є заповіт. Крім того приватний нотаріус Штефан В.В. не мала наміру видавати позивачу свідоцтво про право на спадщину, хоча позивач неодноразово зверталась до нотаріуса.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на думку відповідача, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Крім того, відповідач по справі заявила клопотання про залишення апеляційної скарги представника позивача без руху, мотивуючи свою заяву тим, що апеляційна скарга подана з пропуском процесуального строку на її подання.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_2 , перевіривши доводи заяви відповідача та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 354 УПК України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення суду було ухвалено 04 червня 2021 року, копію вказаного рішення представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 отримав 09 червня 2021 року, проте апеляційна скарга на зазначене рішення суду подана 13 вересня 2021 року, із пропуском процесуального строку, встановленого ч. 1 ст. 354 ЦПК України.

Апелянт в апеляційній скарзі посилаючись на те, що копію оскаржуваного рішення отримано 06 вересня 2021 року, просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Однак, з огляду на те, що копія оскаржуваного рішення була отримана представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 09 червня 2021 року (том 2 а.с.20), наведені представником позивача обставини для поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, оскільки на їх підтвердження не надано належних та допустимих письмових доказів.

Відповідно до частини третьої статті 357 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, представнику позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 необхідно надати суду апеляційної інстанції належні докази та вказати на інші підстави, які підтверджують поважність причини пропуску встановленого законом строку на апеляційне оскарження.

З огляду на вищевикладене, апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши особі, яка її подала, строк для зазначення нею поважних причин для поновлення пропущеного строку.

Частиною 2 ст. 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 ЦПК України, застосовуються положення ст. 185 ЦПК України.

Керуючись ст. 185, 357 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом - залишити без руху, про що повідомити скаржника та надати йому 10-денний строк, з дня вручення даної ухвали, для усунення недоліків скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: