Єдиний унікальний номер 227/2289/19
Номер провадження 88-ц/804/3/21
Єдиний унікальний номер 227/2289/19 Головуючий у 1 інстанції Здоровиця О.В.
Номер провадження 88-ц/804/3/21 Доповідач Корчиста О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

25 лютого 2021 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Корчистої О.І.

суддів: Папоян В.В., Тимченко О.О.

за участю секретаря Гуляєва М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу №227/2289/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати,

за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 ,

про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Донецького апеляційного суду від 18 грудня 2019 року,

встановив:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ «Українська залізниця» та просила стягнути з відповідача:1) заборгованість із заробітної плати за березень-травень 2017 року в розмірі 25125,71 гривень, яка включає: заборгованість з заробітної плати за березень 2017 року в сумі - 5804,37 гривень, заборгованість з заробітної плати за квітень 2017 року в сумі - 3663,19 гривень, заборгованість з заробітної плати за травень 2017 року в сумі - 15658,15 гривень, в яку входить і заборгованість по компенсації за невикористані 46 днів відпустки 11775,54 гривень, 2) компенсацію за втрату частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати станом на 01 березня 2019 року 5033,66 гривень.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 вересня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за втрату частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати задоволено частково. Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за березень-травень 2017 року в загальному розмірі 22323,54 гривень. Зобов`язано АТ «Українська залізниця» при виплаті ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі утримати з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі. Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у розмірі 3653,34 гривень. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь держави судовий збір в розмірі 661,84 гривень.

Постановою Донецького апеляційного суду від 18 грудня 2019 року по цивільній справі №227/4959/19 апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» задоволено частково. Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 вересня 2019 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» про стягнення заробітної плати за березень-травень 2017 року скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» про стягнення заробітної плати за березень-травень 2017 року відмовлено. Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 вересня 2019 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» компенсації втрати частини грошових доходів змінено. Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів в розмірі 91,47 гривень. Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 вересня 2019 року в частині розподілу судових витрат змінено. Компенсовано АТ «Українська залізниця» за рахунок держави судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, в розмірі 1148,54 гривень.

Постановою Верховного Суду від 27 липня 2020 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишено без задоволення. Постанову Донецького апеляційного суду від 18 грудня 2019 року залишено без змін.

15 грудня 2020 року від ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до Донецького апеляційного суду надійшла заява перегляд за нововиявленими обставинами постанови Донецького апеляційного суду від 18 грудня 2019 року по цивільній справі №227/2289/19, що не були встановлені судом та не були відомі заявнику на час розгляду справи, про які йому стало відомо 13 листопада 2020 року.

В обґрунтування вказаної заяви зазначає, що 15 жовтня 2020 року ОСОБА_2 подав адвокатський запит до РФ «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» у якому він просив надати інформацію про перелік документів, вказавши,які з них не засвідчені, а які з них засвідчені керівництвом виробничого підрозділу, що були передані керівництвом ВП «Іловайська дистанція електропостачання» СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» РФ «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» до СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» РФ «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» для проведення остаточного розрахунку по заробітній платі.

Зазначає, що ним було отримано відповідь 13 листопада 2020 року від АТ «Українська залізниця», у якій зазначено було, що всі надані ОСОБА_1 , документи та копії документів згідно переліку документів засвідчені керівництвом ВП «Іловайська дистанція електропостачання», рішення робочої комісії з опрацювання первинних документів щодо остаточного розрахунку з ОСОБА_1 , буде винесено після надходження оригіналів первинної документації ВП «Іловайська дистанція електропостачання».

Вважає, що станом на час розгляду даної справи відповідач мав та на теперішній час має право у створеній ним Робочій комісії засвідчені керівництвом виробничих підрозділів копії документів, які стосуються проведення остаточного розрахунку з позивачем. Скривши ці обставини від суду першої та апеляційної інстанції. Звертає увагу суду, що здійснити підготовку вказаних документів у тому числі засвідчення керівництвом виробничого підрозділу позивач не міг, а копіювання документів можливе лише з оригіналів первинних документів, які зберігаються у роботодавця. Вважає, що вказані обставини є нововиявленими та є підставою для перегляду судового рішення.

Враховуючи доводи заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, колегія суддів вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити, з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Частиною 4 ст. 423 ЦПК України передбачено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

У пункті 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» роз`яснено, що необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Аналіз змісту зазначених норм закону свідчить, що необхідними ознаками існування нововиявлених обставин, як підстави для перегляду рішення суду, є одночасна наявність трьох умов: 1) їх існування на час розгляду справи; 2) ці обставини не були та не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; 3) істотність даних обставин для розгляду справи, тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частини 4, 5 статті 423 ЦПК України).

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього заборгованості).

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Посилання позивача, що станом на час розгляду цивільної справи відповідач мав засвідчені керівництвом виробничих підрозділів копії документів, які стосуються проведення остаточного розрахунку з позивачем, проте скрив їх, є необґрунтованими.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених у ст. 423 ЦПК України є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження того, що позивач не був обізнаний про наказ №899-Н від 26 червня 2017 року «Про введення в дію Порядку остаточного розрахунку працівників структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень».

Тобто, обставини зазначені в заяві позивачем не можуть спростовувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення та відповідно не є підставами для скасування оскаржуваної постанови Дніпровського апеляційного суду, передбаченими п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України.

Нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесенні законом до нововиявлених обставин.

При цьому неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду в прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що викладені доводи в заяві обставини не є нововиявленими в розумінні ст. 361 ЦПК України, оскільки ці обставини існували на час розгляду справи.

До того ж Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає у задоволенні ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Донецького апеляційного суду від 18 грудня 2019 року слід відмовити. Постанову Донецького апеляційного суду від 18 грудня 2019 року залишити в силі.

Керуючись ст. 367, 368, 423, 429 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Донецького апеляційного суду від 18 грудня 2019 року відмовити.

Постанову Донецького апеляційного суду від 18 грудня 2019 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня проголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.І. Корчиста

Судді: В.В. Папоян

О.О. Тимченко