Справа № 385/1483/21
Провадження № 2/385/548/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2021 року м. Гайворон

Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Венгрина М. В.,

секретар судового засідання Шевченко Л. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гайворон в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гайворонської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін

позиція позивача

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Гайворонської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з приналежними до нього побутовими та господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 після смерті бабусі ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те спірний будинок належав його бабусі - ОСОБА_2 . Вона за час життя, склала заповіт від 31.08.1989, заповівши йому житловий будинок в с. Хащувате. Інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку в спадщині у неї не було.

Однак, будучи власником будинку ОСОБА_2 не виготовила документів, які посвідчували б її право власності на нього.

Він прийняв спадщину після смерті бабусі згідно ст. 549 ЦК України (в ред. 1963р.), оскільки вступив в фактичне управління та володіння спадковим майном, проживаючи в цьому будинку разом з бабусею ОСОБА_2

11.11.2021 позивач звернувся до державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, в чому постановою нотаріуса йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Позиція відповідача

Відповідач правом на подання відзиву не скористався. 21.12.2021 подав в канцелярію суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив розгляд справи проводити за відсутності його представника.

Заяви та клопотання учасників справи

Представник позивача 21.12.2021 подав заяву про проведення підготовчого засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідач 21.12.2021 подав письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив розгляд справи проводити за відсутності його представника.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою від 15.11.2021 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою від 10.12.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою підготовчого засідання від 20.01.2021 підготовче судове засідання відкладено, роз`яснено позивачу право на надання доказів.

Розгляд справи проведено 22.12.2021 за відсутності сторін.

Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Зважаючи, що сторони скористались своїм правом та подали зави про розгляд справи за їх відсутності, на підставі ч. 3 ст. 211 судовий розгляд здійснюється за їх відсутності на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, зважаючи на позицію відповідача, який позов визнав, беручи до уваги наявність для цього законних підстав, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Згідно заповіту від 31.08.1989 посвідченого секретарем виконавчого комітету Хащуватської сільської ради народних депутатів Гайворонського району Кіровоградської області, зареєстрованого в реєстрі за №33 ОСОБА_2 належний їй житловий будинок в с. Хащувате Гайворонського раойну Кіровоградської області заповіла ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 30.10.2000 (а.с.8) ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Хащувате Гайворонського району Кіровоградської області.

Постановою від 11.11.2021 №298/02-31 державний нотаріус Гайворонської районної державної нотаріальної контори Ковбасюк Н. Ю. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

З довідки від 09.11.2021 №710, виданої Хащуватським старостинським округом Гайворонської міської ради Кіровоградської області ОСОБА_1 вбачається, що він, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 від народження по даний час та його бабуся, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала та була зареєстрована в будинку по АДРЕСА_1 з 1971 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Інші члени їх сім`ї, в тому числі малолітні та неповнолітні діти, непрацездатні громадяни за цією адресою зареєстровані не були та не проживали.

Відповідно до довідки №709 від 09.11.2021, виданої Хащуватського старостинського округу Гайворонської міської ради Кіровоградської області номер об`єкта ПГО 285 в погосподарській книзі № 4 за адресою АДРЕСА_1 відкритий на ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та була тримачем цього будинковолодіння. В особистому користуванні перебувала земельна ділянка для будівництва, обслуговування житлового будинку , господарських будівель площею 0,01 га.

Згідно технічного паспорта на будинок садибного типу АДРЕСА_2 виготовленого КП «Благовіщенське міжміське бюро технічної інвентаризації» 11.08.2021 даний житловий будинок (А) загальною площею 41,4 кв. м, складається з коридору, кухні, трьох кімнат, до нього належать навіс (а), сарай (Б), погріб (Б1).

З архівної довідки №296 від 25.08.2021 право власності на будинок АДРЕСА_1 згідно даних реєстрових книг КП «БМБТІ» станом на 01.01.2013 не зареєстроване.

Згідно звіту №15/09-1 про незалежну оцінку ринкової вартості будинку з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 , виданого суб`єктом здійснення оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 (сертифікат №284/19 від 09.04.2019) - ринкова вартість такого, станом на 15.09.2021 - 47274,00 грн.

Відповідно до листа від 16.12.2021 № 322/01-09 державного нотаріуса Гайворонської районної державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не відкривалась.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 67810123 від 16.12.2021 заповіт ОСОБА_2 , номер у спадковому реєстрі №40727707, номер в реєстрі 33, посвідчений 31.08.1989 в Хащуватській сільській раді Гайворонського району Кіровоградської області є чинним.

Зміст спірних правовідносин

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за заповітом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України "Про нотаріат", «;Про міжнародне приватне право», іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Отже, оскільки спадкодавець ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , то відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР від 18.07.1963 року.

Згідно ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Згідно із ст. 534 ЦК України в редакції 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина (чоловік) і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року (діяли на момент відкриття спадщини), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, за ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що будинок по АДРЕСА_1 , який згідно даних технічного паспорту споруджено в 1971 році належав ОСОБА_2 , таке підтверджується довідкою № 709 (витяг з погосподарської книги №4 за 1986-1990 роки) від 09.11.2020.

До такого висновку суд прийшов враховуючи роз`яснення, викладені в листі ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" - "при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

У період чинності Інструкції (Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року, втратила чинність згідно із наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56) державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради.".

Внаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить право власності на спірне будинковолодіння.

Спадкодавець ОСОБА_2 за життя своїм майном розпорядилася, а саме 31.08.1989 склала заповіт, яким будинок в с. Хащувате заповіла позивачу в справі - ОСОБА_2 . Даний заповіт зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за № 33 та , згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру є чинним.

Згідно повідомлень з Гайворонської державної нотаріальної контори Кіровоградської області спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не відкривалась.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема довідки від 09.11.2021 №710, виданої Хащуватським старостинським округом Гайворонської міської ради Кіровоградської області позивач з часу народження по сьогоднішній час зареєстрований та проживає в спірному будинку.

У відповідності до вимог ст. 549 ЦК УРСР суд розцінює такі дії ОСОБА_1 як вступ у фактичне володіння і управління спадковим майном, тобто приходить до висновку, що останній вчинив дії, які свідчать про прийняття ним спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця ОСОБА_2 . Крім того, інші спадкоємці, малолітні чи неповнолітні, непрацездатні особи за цією адресою разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не проживали та не були зареєстровані.

Отже, зважаючи на наведене вище, судом не здобуто доказів, що є інші спадкоємці, які б мали право на обов`язкову частку в спадщині та такі у встановлений законом строк прийняли спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_2 .

Також суд зважає на те, що відповідач позов визнав, підстави для неприйняття такої відмови судом не встановлені і відмова від позову не суперечить вимогам чинного законодавства і не порушує права сторін.

Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право позивача (право власності на житловий будинок разом з приналежними до нього будівлями та спорудами) не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернувся до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задоволити.

На підставі ст. 524, 534,548, 549 ЦК України в редакції 1963 року та керуючись ст. 10, 13, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України,

ухвалив:

позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Гайворонської міської ради Кіровоградської області (місцезнаходження: м. Гайворон Кіровоградської області, вул. В. Стуса, 30) про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за законом задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок «А» з навісом "а" з належними господарськими будівлями та спорудами: сараєм «Б», погребом «Б1», що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: М. В. Венгрин

Дата документу 22.12.2021