БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/4282/20
провадження № 2/361/791/21
РІШЕННЯ
Іменем України

23 листопада 2021 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого суддіПетришин Н.М.,
за участю секретаряПлощинської М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом Органу опіки і піклування в особі Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :
Стислий виклад позиції позивача.
У липні 2020 року до суду звернувся Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Броварської міської ради з вищевказаним позовом. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що відповідач є батьком малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Матір дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. З 2013 року малолітній ОСОБА_2 проживав із матір`ю ОСОБА_3 та її співмешканцем ОСОБА_4 та своїми сестрами ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . У травні 2020 року ОСОБА_1 з`явився до служби і повідомив, що має намір забрати свого сина на виховання. При цьому, не повідомив адресу, де збирається проживати із дитиною. З метою об`єктивного вивчення даної ситуації, службою установлено наступні обставини. Окрім ОСОБА_2 відповідач має ще трьох дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відповідач позбавлений батьківських прав. Із дружиною, якому мають спільну дитину ОСОБА_9 відповідач не проживає, наразі триває процес щодо розірвання шлюбу. Органом опіки та піклування Броварської міської ради Київської області встановлено, що відповідач свідомо та довготривалий час не займався вихованням свого сина, не приймав участі у його житті, не цікавився його шкільним життям, свідомо відмовився від своїх батьківських прав та обов`язків по відношенню до двох інших синів, переклав відповідальність за дітей на свою матір.

Позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути із відповідачів аліменти на утримання сина у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, шляхом перерахування коштів на особовий рахунок дитини, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
Позиція відповідача щодо заявлених позовних вимог.
27 серпня 2020 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, де він частково визнає позовні вимоги, не заперечує проти стягнення із нього аліментів, однак у меншому розмірі, а саме 1/7 частини від його заробітку (доходу). Щодо позбавлення його батьківських прав відносно ОСОБА_10 , відповідач заперечив посилаючись на те, що починаючи із народження сина і по теперішній час він приймав участь у піклуванні про здоров`я сина, про його належне матеріальне забезпечення. Проте, мати дитини ОСОБА_3 навмисно чинила йому перешкоди у спілкуванні із сином. Відповідач добровільно здійснював перерахування коштів на картковий рахунок матері дитини, а після смерті останньої, відкрив на ім`я сина рахунок, куди перераховує кошти. Також, на момент розлучення відповідач на користь сина добровільно і безспірно погодився на приватизацію спільної із ОСОБА_3 квартири за адресою: АДРЕСА_1 . За життя мати дитини не зверталася в органи щодо неналежного піклування відповідача по відношенню до його сина, що свідчить про належне виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків. Починаючи із лютого 2019 року відповідач є військовослужбовцем і по даний час перебуває за контрактом на службі в зоні АТО. Також, відповідач має певні діагностовані хронічні захворювання, у зв`язку із чим він змушений постійно витрачати кошти на своє лікування. Так, дійсно, він позбавлений батьківських прав відносно своїх інших двох синів, проте таке позбавлення було з метою отримання додаткових коштів та пільг від держави. Але відповідач не припиняє і наразі утримувати всіх своїх дітей. Вважає, що позивач не надає належних та допустимих доказів винної поведінки відповідач відносно неналежного виконання батьківських обов`язків відносно сина ОСОБА_11 , а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Позиція відповідача щодо відзиву на позовну заяву.
25 січня 2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, де останній спростовує заперечення відповідача у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що на момент народження ОСОБА_11 відповідач проживав із іншою дружиною, з якою мають двох спільних дітей. Безпідставними є посилання відповідача на те, що він відмовився на користь сина від приватизації спільної квартири, оскільки матеріалами справи установлено, що ця квартира була надана ОСОБА_3 , а відповідач у вказаній квартирі зареєстрований не був. Лише з 15 вересня 2019 року і по 22 квітня 2020 рік відповідач почав перераховувати кошти на рахунок ОСОБА_3 . Сума платежів була від 200 до 1500 грн. У подальшому, відповідач відкрив рахунок на дитину, яка має прив`язку до його карткового рахунку, й з 15.07.2020 р. по 13.08.2020 р. сплатив аліменти у розмірі 1850 грн. (по 925 грн. щомісячно), що є значно меншим розміром, аніж прожитковий мінімум, який визначений державою для дитини відповідного віку. Безпідставними є посилання відповідача на те, що він з 2019 року і по даний час проходить строкову службу, оскільки 14 квітня 2020 року відповідач порушував дисципліну, не з`являвся у війську частину та проводив час на власний розсуд аж до 22 травня 2020 року. До відзиву не надано доказів того, що відповідач створив належні умови для проживання свого сина та не вказав адреси, за якою збирається жити із сином, у випадку відмови у задоволенні даного позову. Крім того, сама дитини у ході бесіди повідомила, що не бажає жити із відповідачем, не вважає його своїм батьком. А тому позивач наполягає на своїх вимогах та просить суд їх задовольнити.
Заяви, інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. від 20 липня 2020 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 39).
Ухвалою суду від 26 січня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 150).
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_12 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Філіпова О.В. проти позовних вимог заперечила та просила у задоволенні позову відмовити.
У матеріалах справи знаходяться письмові пояснення відповідача ОСОБА_1 , в яких останній заперечує проти позовних вимог. Зазначає, що після смерті своєї колишньої дружини ОСОБА_3 він намагався забрати сина, проте орган опіки та піклування м. Бровари навмисно перешкоджає йому в цьому, і навіть у спілкуванні із сином. Наразі син живе із ОСОБА_13 , який не має офіційного доходу, ніде не працює, живе за дохід, який отримує від здачі в оренду квартири дітей та померлої ОСОБА_3 . Відповідач зазначив, що наразі знаходиться у такому стані, що не дозволяє повноцінно брати участь у вихованні свого сина, адже знаходиться на службі у Збройних Силах України. Проте, його мати ОСОБА_8 не проти взяти на виховання ОСОБА_10 . Відповідач надає кошти сину, спілкується із ним по телефону.
Обставини справи, що встановлені судом.
ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_14 , про що 19 травня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області вчинено актовий запис № 486 у Книзі реєстрації народжень (а.с. 7).
У свідоцтві про народження дитини батьками зазначені: батько ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 9).
На підставі наказу Служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області № 163/01-10 від 12 травня 2020 року малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитину, яка залишилася без батьківського піклування, тимчасово влаштовано в сім`ю ОСОБА_4 (а.с. 12).
12 травня 2020 року працівниками Служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області здійснено обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , про що складено відповідний акт № 154. Зі змісту вказаного акту обстеження умов проживання вбачається, що за вказаною адресою малолітній ОСОБА_11 ,Є ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає разом із: ОСОБА_4 (цивільний чоловік ОСОБА_3 ), та своїми сестрами: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Квартира, де проживають вказані особи, приватизована та має всі умови для проживання та розвитку дітей (а.с. 15).
20 травня 2020 року класним керівником та директором Броварської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 9 надано характеристику на ОСОБА_15 (а.с. 17). Відповідно до змісту такої характеристики, ОСОБА_16 з першого класу навчається у вказаній школі, зарекомендував себе як дисциплінований учень, має гарний рівень навчальної підготовки та відповідні досягнення у навчанні. Мати дитини брала активну участь у шкільному житті хлопчика.
Згідно наказу Служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області № 191/01-10 від 25 травня 2020 року малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взято на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сирі та дітей, позбавлених батьківського піклування, так як матір дитини ОСОБА_3 померла, а батько ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків (а.с. 13).
Установлено, що відповідач ОСОБА_1 є батьком ще трьох дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , які народилися у шлюбі відповідача з іншими жінками.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2013 року ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно його дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с. 23-26).
Вихованням вищевказаних дітей займається мати відповідача ОСОБА_8 .
25 травня 2020 року служба у справах дітей та сім`ї Яготинської районної державної адміністрації направила на адресу позивача лист, в якому повідомила, що відповідач не проживає зі своєю дружиною ОСОБА_17 . Також, у своїй заяві ОСОБА_17 повідомила, що наразі нею подано позов про розірвання шлюбу із ОСОБА_1 та висловила, що не бажає брати на утримання сина свого чоловіка ОСОБА_2 (а.с. 20, 34).
Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Проте, у вказаному будинку не проживає. Будинок на праві власності належить його матері ОСОБА_8 (а.с. 22).
До матеріалів справи відповідачем додано копію Контракту про проходження останнім військової служби у Збройних Силах України. Контракт є строковим та таким, що укладений на три роки (а.с. 71-72).
Згідно довідки № 1879, виданої 10 жовтня 2019 року, відповідач ОСОБА_1 з 21.05.2019 р. і по теперішній час перебуває на військові службі у військовій частині НОМЕР_2 (а.с. 75).
Також, до матеріалів справи відповідачем додано медичні виписки про те, що останній має певні хронічні захворювання, а саме: астено-невротичний стан з інсомією, бронхіальну астму ІІ ст., симптоматичну артеріальну гіпертензію ІІ ст., ожиріння І ступеню (а.с. 76-85).
У період із 22 лютого 2020 року по 18 березня 2020 рік ОСОБА_1 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганських областях, про що свідчить копія довідки № 267 від 28 травня 2020 року (а.с. 74).
За час проходження служби ОСОБА_1 зарекомендував себе позитивно, про що командирами ВЧ НОМЕР_3 надано відповідну характеристику (а.с. 93).
До матеріалів справи відповідачем додано виписки по картковому рахунку. Із вказаних виписок вбачається, що відповідач сплачує аліменти на утримання дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с. 55-61).
Згідно виписки по карткам відповідача починаючи із червня 2019 року відповідач здійснював переказ коштів на ім`я ОСОБА_3 . У призначенні таких переказів зазначено «аліменти на утримання сина ОСОБА_2 » (а.с. 59-60).
14 липня 2020 року відповідач в АТ КБ «Приватбанк» відкрив на ім`я ОСОБА_2 картку юніора (а.с. 62). За період із липня по серпень 2020 року відповідачем перераховано на вказану картку кошти у загальному розмірі 1850 грн. із призначенням «аліменти на утримання сина ОСОБА_2 » (а.с. 61).
13 травня 2020 року головним спеціалістом відділу профілактики та захисту прав дитини служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області проведено співбесіду із малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний протокол бесіди (а.с. 14).
У ході бесіди ОСОБА_10 розповів, що його сім`я це мама, вітчим ОСОБА_18 , якого він називає батьком, сестри ОСОБА_19 (12 років) та ОСОБА_20 (6 років), бабуся ОСОБА_21 і дідусь ОСОБА_22 (батьки вітчима). З усіма перерахованими членами сім`ї у Кирила гарні взаємостосунки, від кожного члена сім`ї він відчуває взаємоповагу, взаємодовіру та підтримку. Із розповіді ОСОБА_10 про своє повсякденне життя можливо зробити висновок що його доглядом, вихованням та утриманням займалися мама та вітчим. Після смерті матері, головними дорослими, яким ОСОБА_10 беззаперечно довіряє, та які про нього щоденно піклуються, є вітчим та бабуся ОСОБА_21 . Також, ОСОБА_10 знає свого біологічного батька, бабусю ОСОБА_23 , та братів ОСОБА_24 (10 років) та ОСОБА_25 (9 років). Зі слів ОСОБА_10 , раніше він спілкувався із біологічним батьком, коли мама йому телефонувала. Більше двох років тому він декілька днів гостював у свого біологічного батька. Зі слів ОСОБА_10 , йому у батька не сподобалося, бо було обмаль їжі, і він наразі не хоче туди повертатися. Останній раз ОСОБА_10 бачив свого біологічного батька на похованні матері. ОСОБА_10 наголосив, що хоче щоб його вихованням займався вітчим. Також, хлопчик повідомив, що не розглядає для себе можливості проживати із біологічним батьком. У світогляді Кирила на цей час єдиною батьківською фігурою є вітчим.
17 червня 2020 року виконавчим комітетом Броварської міської ради Київської області надано висновок № 04-22/399 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно його малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 29-32).
Зі змісту вищевказаного висновку вбачається, що відповідач ОСОБА_1 станом на 05 червня 2020 року не звертався до служби з метою повернення дитини йому на виховання, не телефонував та не цікавився долею сина.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_26 , яка є начальником відділу опіки, пояснила, що про малолітнього ОСОБА_14 їй стало відомо 12 травня 2020 року, про нього їй повідомим вітчим ОСОБА_27 . Після цього, служба зателефонувала біологічному батьку дитини ОСОБА_1 . Відповідач прибув до служби разом зі своєю матір`ю та повідомив, що має намір забрати сина собі на виховання. При цьому, зазначив, що наразі проходить військову службу і вихованням дитини буде займатися бабуся ОСОБА_28 . Після цього, служба направляла запит за місцем проживання відповідача у м. Яготин, де повідомили, що ОСОБА_1 у місті не проживає, зі своєю дружиною перебуває у стані розлучення. З цього часу відповідач до служби більше не звертався та не повідомляв про свій намір повернути собі дитину.
Свідок ОСОБА_29 у судовому засіданні пояснила, що вона є головним спеціалістом відділу опіки та піклування, веде облік дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Про малолітнього ОСОБА_1 у службу повідомив вітчим дитини. Зазначив, що дитина з ним та ОСОБА_3 (мати хлопчика) проживає з 2013 року. Мати дитини померла у травні 2020 року. 12 травня 2020 року до служби з`явився біологічний батько дитини ОСОБА_1 , повідомив, що є військовослужбовцем та наразі не має, де жити. Також, зазначив, що має ще двох дітей, які живуть у його матері. ОСОБА_1 було надано консультацію як повернути йому на виховання сина. Проте, після цього відповідач у службу більше не з`являвся.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
За правилами статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Згідно із ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
За змістом ст. 164 Сімейного Кодексу України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона, зокрема, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Так, доданими до матеріалів справи доказами підтверджено, що із 2013 року малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав зі своєю матір`ю та вітчимом. Свого біологічного батька знає, однак останній не брав участі у його вихованні, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїх батьківських прав відносно сина.
Суд відхиляє доводи відповідача, що він від самого народження та по теперішній час активно брав участь у вихованні та утриманні сина, оскільки на підтвердження такого відповідачем не надано жодних доказів. Суд не може взяти до уваги також посилання відповідача, що йому чинили перешкоди у спілкуванні із сином, оскільки матеріалами справи не встановлено, що раніше він звертався до служб чи суду із заявами про усунення таких перешкод, або ж намагався вирішити дану проблему в інший спосіб.
При цьому, вирішуючи питання про позбавлення батьківських прав, суд, у відповідність до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, враховує інтереси дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у ході бесіди зазначив, що не бажає, щоб його вихованням займався біологічний батько, оскільки він не приймав участі у його вихованні. Суд звертає увагу на те, що у світогляді Кирила відповідач не є батьківською фігурою.
У своїх запереченнях відповідач зазначив, що наразі не має можливості виконувати належним чином свої батьківські обов`язки, оскільки перебуває на строковій службі. При цьому зазначив, що вихованням його сина буде займатися його мати ОСОБА_8 . Проте, суд не може керуватися припущеннями, що відповідач у майбутньому змінить свою поведінку до сина і буде належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, адже до цього часу відповідач не вчинив жодних дій, спрямованих на повернення дитини, забезпечення належних умов для життєдіяльності і розвитку ОСОБА_10 . Крім того, суд звертає увагу на те, що між відповідачем та Кирилом відсутній психологічний зв`язок як між батьком та сином, тому повернення дитини батьку суперечитиме інтересам дитини.
Сам по собі факт заперечення відповідача проти задоволення позовних вимог про позбавлення його батьківських прав не може свідчить про належний його інтерес до дитини. Періодична сплата відповідачем коштів на утримання сини не може свідчити про добросовісне виконання батьківських обов`язків.
Так, із матеріалів справи вбачається, що відповідач не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, участі у вихованні та утриманні сина не приймає, не цікавиться його станом здоров`я, успішністю у дошкільному закладі. Матеріалами справи встановлено, що після смерті матері вихованням ОСОБА_10 займається вітчим ОСОБА_18 , якого хлопчик вважає своїм батьком.
Таким чином, беручи до уваги всі фактичні обставини справи та наявні у ній докази, суд приходить до висновку про те, відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, ухиляється від їх виконання, а тому має бути позбавлений батьківських прав.
Щодо стягнення аліментів суд зазначає наступне.
Матеріалами справи встановлено, що аліменти із відповідача на користь його малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за рішенням суду не стягувалися.
До матеріалів справи додано виписки із карткового рахунку відповідача про перерахунок матері дитини коштів, проте, такі перерахунки відповідач почав здійснювати лише з 2019 року.
У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Як передбачено ч. 2 та ч. 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Відповідно до вимог ст. 180 та ч. 1 ст. 183 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із ч. ч. 1,2,3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
За змістом ст. ст. 181,182 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Як передбачено ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
При визначені розміру аліментів, суд звертає увагу на матеріальне становище платника аліментів, та бере до уваги те, що відповідач сплачує аліменти на утримання ще трьох своїх дітей.
З огляду на вищевказані норми чинного законодавства, які регулюють дані правовідносини, суд вважає за необхідне стягувати із відповідача аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1300 (одна тисяча триста) грн. У відповідність до вимог ст. 191 СК України, аліменти підлягають стягненню щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів.
Щодо судових витрат.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У відповідність до вимог Закону України «Про судовий збір» орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області звільнений від сплати судового збору, а отже, та згідно положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню із відповідача ОСОБА_1 на користь держави.
На підставі викладеного, та керуючись Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. ст. 150, 164, 166, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст. ст. 13, 76, 81, 89, 141, 263-265, 289, 430 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в :
Позов задовольнити частково.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно його малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області 19 травня 2009 року зроблено відповідний актовий запис № 586.

Стягувати з ОСОБА_1 на користь дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на його утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1300 (одна тисяча триста) гривень, шляхом їх перерахування на особовий рахунок дитини щомісячно, починаючи з 03 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840, 80 гривень.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач Орган опіки і піклування в особі Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області, адреса місцезнаходження: 07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 18.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Н.М. Петришин