ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«20» грудня 2021 року

м. Харків

справа № 641/4323/15-ц

провадження № 22ц/818/2295/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Колосовської А.Р.,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 , представник позивачки ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

третя особа Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 ,

відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 , представник відповідачки за зустрічним позовом ОСОБА_2 ,

третя особа за зустрічним позовом Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2020 року в складі судді Курганникової О.А.

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про поділ майна подружжя, який в подальшому уточнила.

Позовна заява мотивована тим, що з 30 квітня 2004 року вона з ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2013 року шлюб між ними розірвано.

Вказала, що до укладення шлюбу з відповідачем нею за власні кошти у 2003 році придбано квартиру АДРЕСА_1 , яку вона продала 30 травня 2005 року за 102 000,00 грн.

Зазначила, що в період шлюбу придбано наступне майно: автомобіль марки MITSUBISHI, модель OUTLENDER, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску; автомобіль марки ВАЗ-211040, реєстраційний номер НОМЕР_2 , чорного кольору; автомобіль марки ВАЗ-11183, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2006 року випуску. 17 червня 2005 року між нею та Приватним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» укладено кредитний договір № AH2GF01270411 з метою придбання трикімнатної квартири АДРЕСА_2 на суму 24 000,00 доларів США, на оплату страхових платежів на суму 4837,83 доларів США та 17 червня 2005 року - договір іпотеки нерухомого майна на вказану квартиру.

16 червня 2005 року придбано цю квартиру за 151 500,00 грн, що еквівалентно 30 000,00 доларів США. Договір купівлі-продажу оформлено на неї. Цього ж дня в момент підписання договору купівлі-продажу спірної квартири вона сплатила продавцям свої особисті 6000,00 доларів США, виручені від продажу квартири по АДРЕСА_3 .

Стверджувала, що всі витрати зі сплати кредиту здійснювалися виключно нею за особисті кошти, як в період шлюбу з відповідачем, так і після його розірвання, що підтверджується письмовою заявою ОСОБА_3 від 13 березня 2005 року до керівництва банку, в якій він зазначив, що з моменту укладення кредитного договору він не брав участі в оплаті кредитних внесків і після розірвання шлюбу 02 квітня 2013 року не має фінансової можливості сплачувати кошти за кредитом.

Посилалася на те, що 28 грудня 2015 року, вже після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 , вона в повному обсязі погасила за особисті кошти існуючу кредитну заборгованість за спірну квартиру.

Вважала, що наведене є підставою для визнання права особистої приватної власності на цю квартиру. Крім того, в спірній квартирі зареєстрована та проживає їхня неповнолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходиться повністю на її утриманні.

Зазначила, що 28 березня 2006 року вона та її матір ОСОБА_5 продали земельні ділянки, які знаходилися на території Російської Федерації на загальну суму 1 000 000,00 рублів, що еквівалентно 36 000,00 доларів США.

За ці кошти вона уклала договір купівлі-продажу автомобіля марки MITSUBISHI, модель OUTLENDER, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску за ціною 203 187,00 грн.

13 березня 2015 року ОСОБА_3 надав згоду на виділення у її приватну власну вказаного автомобіля, що підтверджується його заявою до нотаріуса.

Вказала, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_3 здійснював накопичення для купівлі автомобіля марки ВАЗ-211040, реєстраційний номер НОМЕР_2 та придбав його у липні 2010 року, а в травні 2015 року, вже після розірвання шлюбу, здійснив його відчуження на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї. При цьому він відмовляється виплатити їй грошову компенсацію за частину автомобіля, яку вона пропонує, виходячи з висновку про його ринкову вартість, яка становить 97 700,00 грн, тож грошова сума Ѕ вартості автомобіля складає 48 850,00 грн.

Зазначила, що в період шлюбу 14 березня 2016 року ними придбано автомобіль ВАЗ-11183, реєстраційний номер НОМЕР_3 , а 05 квітня 2014 року його перереєстровано на іншого власника. Ринкова вартість цього автомобіля становить 48 480,00 грн, тому грошова сума Ѕ вартості автомобіля складає 24 240,00 грн.

Посилалася на те, що 08 вересня 2010 року вона в присутності відповідача та свідка ОСОБА_6 , отримала у борг в інтересах сім`ї у ОСОБА_7 суму в розмірі 6500,00 доларів США задля придбання меблів в дитячу кімнату та побутової техніки у спірну квартиру, що підтверджується відповідною розпискою. Відповідач не заперечував в отриманні грошей у борг, однак не брав і не бере участі в його погашенні.

Вважала за необхідне припинити право власності на Ѕ частину автомобіля марки MITSUBISHI, модель OUTLENDER, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску за ОСОБА_3 в рахунок компенсації їй вартості Ѕ автомобіля марки ВАЗ-211040 в розмірі 48 850,00 грн та в рахунок компенсації вартості Ѕ автомобіля марки ВАЗ-1183 в розмірі 24 240,00 грн та в рахунок компенсації їй частки грошового боргу родини « ОСОБА_8 », сплаченого нею за розпискою від 08 вересня 2010 року.

Просила визнати право приватної особистої власності за ОСОБА_1 на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 ; припинити право власності на Ѕ частину автомобіля марки MITSUBISHI, модель OUTLENDER, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску за ОСОБА_3 в рахунок компенсації ОСОБА_1 вартості Ѕ автомобіля марки ВАЗ-211040 в розмірі 48 850,00 грн, в рахунок компенсації вартості Ѕ автомобіля марки ВАЗ-11183 в розмірі 24 240,00 грн та в рахунок компенсації частки грошового боргу в розмірі 27 000,00 грн, сплаченого ОСОБА_1 за розпискою від 08 вересня 2010 року; визнати право власності за ОСОБА_1 на автомобіль MITSUBISHI, модель OUTLENDER, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 частку грошового боргу, сплаченого ОСОБА_1 за розпискою від 08 вересня 2010 року, що складає 54 900,00 грн.

Не визнавши позовних вимог у жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про поділ майна подружжя, який в подальшому уточнив.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що поділу підлягає наступне майно:

трикімнатна квартира загальною площею 65,5 кв м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , вартість якої становить 794 592,00 грн; автомобіль MITSUBISHI, модель OUTLENDER, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, ринкова вартість якого складає 378 000,00 грн; земельна ділянка загальною площею 0,15 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , ринкова вартість якої становить 211 764,00 грн.

Зазначив, що оскільки між сторонами склались неприязні відносити та домовленості про добровільний поділ спільного сумісного майна між подружжям не досягнуто пропонує наступний поділ майна: визнати право власності на квартиру за ОСОБА_1 , а право власності на автомобіль та земельну ділянку за ним.

Таким чином при зазначеному варіанту поділу майна, на його користь підлягає стягненню компенсація в розмірі 204 828,00 грн.

Просив визначити, що спільним сумісним майном ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є трикімнатна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , право власності на яку визнати за ОСОБА_1 ; припинити право власності на Ѕ частину зазначеної квартири за ОСОБА_3 ; автомобіль марки MITSUBISHI, модель OUTLENDER, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, VIN № НОМЕР_4 та земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :00:005:0032, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 , право власності на які визнати за ОСОБА_3 ; припинити право власності на Ѕ частину автомобіля та Ѕ частину земельної ділянки за ОСОБА_1 ; стягнути на його користь з ОСОБА_1 компенсацію в розмірі 204 828,00 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково; визнано за ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя право власності на 2/3 частки трикімнатної квартири АДРЕСА_6 ; визнано за ОСОБА_3 в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/3 частки трикімнатної квартири АДРЕСА_6 ; визнано за ОСОБА_3 в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частки транспортного засобу - автомобіля MITSUBISHI, модель OUTLENDER, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; визнано за ОСОБА_3 в порядку поділу майна подружжя право власності на Ѕ частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_5 , кадастровий номер :00:005:0032; інші позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишено без задоволення; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 2994,80 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір в розмірі 3654,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про повне задоволення її позовних вимог.

05 листопада 2021 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 подали до суду апеляційної інстанції заяву про укладення мирової угоди, в якій просили затвердити мирову угоду та закрити провадження у справі.

Сторони просили затвердити мирову угоду наступного змісту:

«Ми нижче підписані, ОСОБА_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_7 (далі відповідач) та ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_8 (далі позивачка), скориставшись своїм правом на укладення мирової угоди, передбаченої статтею 207 ЦПК України, діючи свідомо, добровільно, за взаємною згодою і попередньою домовленістю, розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки, прийшли до висновку про можливість закінчення розгляду спору про поділ майна подружжя у справі № 641/4323/15-ц мирним шляхом, на наступних умовах:

1. Сторони дійшли згоди про розподіл майна, що набуто ними під час шлюбу та вирішили визнати за ОСОБА_1 право власності на наступне майно:

- квартиру, загальною площею 65,5 кв м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 , яка придбана на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Гончаренко Н.Ю., 16 червня 2005 року та зареєстрованого в реєстрі 17 червня 2005 року;

- Ѕ частину земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий № :00:005:0032, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 придбану на підставі договору купівлі-продажу 09 вересня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Євсєєвою Ольгою Ігорівною та зареєстрованого в електронному реєстрі правочинів за № 1415.

2. Сторони дійшли згоди про розподіл майна, що набуто ними під час шлюбу та вирішили визнати за ОСОБА_3 право власності на наступне майно:

- автомобіль MITSUBISHI, модель OUTLENDER, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_5 ;

- Ѕ частину земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий № :00:005:0032, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 придбану на підставі договору купівлі-продажу 09 вересня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Євсєєвою Ольгою Ігорівною та зареєстрованого в електронному реєстрі правочинів за № 1415;

Сторони домовились, що в подальшому ОСОБА_3 Ѕ частину земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий № :00:005:0032, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 , зобов`язується подарувати дочці ОСОБА_4 . Протягом місяця після набуття законної сили рішенням Харківського апеляційного суду заявити про свій намір до органів опіки та піклування на отримання згоди на здійснення договору дарування неповнолітній ОСОБА_4 . Після отримання позитивного рішення компетентними органами відповідно у місячний строк зобов`язується оформити договір дарування на користь дочки ОСОБА_4 .

3. Сторони зобов`язуються сумлінно виконувати умови, передбачені цією мировою угодою.

4. Після підписання цієї угоди будь-які майнові претензії сторін щодо вищевказаного майна вважаються врегульованими. Також сторони не мають претензій щодо фінансової частки та/чи іншого майна (рухомого/нерухомого), яке було набуте під час їх зареєстрованого шлюбу, а також фінансових зобов`язань колишнього подружжя.

5. В разі добровільного не виконання сторонами умов даної мирової угоди, кожна із сторін залишає за собою право на звернення з позовом до суду про спонукання іншої сторони до виконання мирової угоди.

6. Наслідки укладення мирової угоди, зміст статті 207 ЦПК України сторонам роз`яснені і зрозумілі».

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи.

Заяв про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи заяви сторін про укладення мирової угоди, колегія суддів вважає, що мирова угода сторін підлягає затвердженню, у зв`язку з чим рішення суду слід визнати нечинним, а провадження у справі закрити, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 7 статті 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

За правилами статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Статтею 373 ЦПК України передбачено, що в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає не чинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Отже, укладення мирової угоди є правом сторін, яким вони можуть скористатися у будь-який момент судового розгляду, тобто після відкриття провадження у справі судом першої, апеляційної чи касаційної інстанції та до ухвалення судового рішення за результатами такого розгляду.

Матеріали справи свідчать про те, що мирова угода укладена в інтересах усіх сторін та не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Встановлено, що сторонам зрозумілі наслідки ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням мирової угоди, про що зазначено у їх спільній заяві. Мирова угода підписана сторонами. Передбачені частиною 5 статті 207 ЦПК України підстави для відмови в затвердженні мирової угоди відсутні, а тому колегія суддів приходить до висновку про можливість затвердження укладеної сторонами мирової угоди.

При цьому, відповідно до статті 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Враховуючи, що мирова угода укладена сторонами, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вчинена в інтересах усіх сторін, судова колегія вважає за можливе затвердити мирову угоду, визнати не чинним рішення суду першої інстанції, провадження у справі - закрити. При цьому звертає увагу на те, що права третьої особи - Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» не порушено, оскільки як вбачається з матеріалів справи 28 грудня 2015 року заборгованість за кредитним договором погашено.

Що стосується повернення частини сплаченого судового збору, колегія суддів виходить з наступного.

Частинами 1 та 2 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Матеріали справи свідчать про те, що при подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 8953,77 грн, що підтверджується квитанціями №№ 45514, 45491 від 07 травня 2021 року (а.с.229,230 том 4).

На підставі викладеного, судова колегія вважає за необхідне повернути ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги, а саме 4476,89 грн.

Враховуючи вищевикладене, 50% судового збору, сплаченого ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги, що складає 4476,89 грн підлягає поверненню їй з державного бюджету.

Керуючись ст.ст.207, 208, 256, 373, 381-384, 389 ЦПК України

у х в а л и в:

Затвердити мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , за умовами якої:

« ОСОБА_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_7 (далі відповідач) та ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_8 (далі позивачка), скориставшись своїм правом на укладення мирової угоди, передбаченої статтею 207 ЦПК України, діючи свідомо, добровільно, за взаємною згодою і попередньою домовленістю, розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки, прийшли до висновку про можливість закінчення розгляду спору про поділ майна подружжя у справі № 641/4323/15-ц мирним шляхом, на наступних умовах:

1. Сторони дійшли згоди про розподіл майна, що набуто ними під час шлюбу та вирішили визнати за ОСОБА_1 право власності на наступне майно:

- квартиру, загальною площею 65,5 кв м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 , яка придбана на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Гончаренко Н.Ю., 16 червня 2005 року та зареєстрованого в реєстрі 17 червня 2005 року;

- Ѕ частину земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий № :00:005:0032, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 придбану на підставі договору купівлі-продажу 09 вересня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Євсєєвою Ольгою Ігорівною та зареєстрованого в електронному реєстрі правочинів за № 1415.

2. Сторони дійшли згоди про розподіл майна, що набуто ними під час шлюбу та вирішили визнати за ОСОБА_3 право власності на наступне майно:

- автомобіль MITSUBISHI, модель OUTLENDER, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_5 ;

- Ѕ частину земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий № :00:005:0032, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 придбану на підставі договору купівлі-продажу 09 вересня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Євсєєвою Ольгою Ігорівною та зареєстрованого в електронному реєстрі правочинів за № 1415;

Сторони домовились, що в подальшому ОСОБА_3 Ѕ частину земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий № :00:005:0032, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 , зобов`язується подарувати дочці ОСОБА_4 . Протягом місяця після набуття законної сили рішенням Харківського апеляційного суду заявити про свій намір до органів опіки та піклування на отримання згоди на здійснення договору дарування неповнолітній ОСОБА_4 . Після отримання позитивного рішення компетентними органами відповідно у місячний строк зобов`язується оформити договір дарування на користь дочки ОСОБА_4 .

3. Сторони зобов`язуються сумлінно виконувати умови, передбачені цією мировою угодою.

4. Після підписання цієї угоди будь-які майнові претензії сторін щодо вищевказаного майна вважаються врегульованими. Також сторони не мають претензій щодо фінансової частки та/чи іншого майна (рухомого/нерухомого), яке було набуте під час їх зареєстрованого шлюбу, а також фінансових зобов`язань колишнього подружжя.

5. В разі добровільного не виконання сторонами умов даної мирової угоди, кожна із сторін залишає за собою право на звернення з позовом до суду про спонукання іншої сторони до виконання мирової угоди.

6. Наслідки укладення мирової угоди, зміст статті 207 ЦПК України сторонам роз`яснені і зрозумілі».

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2020 року визнати нечинним.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про поділ майна подружжя закрити.

Роз`яснити сторонам, що відповідно до положень частини 2 статті 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих підстав не допускається.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету судовий збір у розмірі 4476,89 грн, що є 50% судового збору, сплаченого нею при поданні апеляційної скарги за квитанціями Акціонерного товариства «Ощадбанк» №№ 45514, 45491 від 07 травня 2021 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді А.В. Котелевець

В.Б. Яцина

Повний текст ухвали складено 21 грудня 2021 року.