Номер провадження: 22-ц/813/3652/21
Номер справи місцевого суду: 2-6242/10
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Гавриленко М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Флай Фінанс») до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАДІТА», ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Бондар В.Я. 17 серпня 2020року у м. Одеса, -

встановила:

У липні 2020 року до суду першої інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Флай Фінанс») до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАДІТА», ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заяви зазначено, що заявник звертається до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, на підставі ст.432 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням вимог стягувача у позасудовому порядку. Так, 22 січня 2015 року стягувачем було звернуто стягнення в позасудовому порядку на предмет іпотеки.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2020 року заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не?піддлягає виконанню, було залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, та постановити нове судове рішення, яким заяву апелянта задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано, що згідно копії Рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22 січня 2015 року, доданої до апеляційної скарги, за ПАТ ВТБ БАНК було зареєстровано право власності на предмет іпотеки - бази відпочинку ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованої у Одеській області, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, Солнечная база відпочинку.

Сторони у справі, відповідно до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України, про час, дату і місце слухання справи 26 січня 2020 року сповіщались належним чином, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, через обмеження доступу до зали судового засідання Одеського апеляційного суду внаслідок поширення в Україні коронавірусної інфекції COVID-19, не подавали.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2010 року було стягнуто з ОСОБА_2 , ТОВ «ВАДІТА», ОСОБА_3 , ОСОБА_1 солідарно на користь ВАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором №13.86-40/08-СК від 13 червня 2008 року, в розмірі 6 112 279,89 грн., державне мито в розмірі 1700 грн. і витрати на ІТЗ 120 грн., а всього стягнуто 6 113 979, 89 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12 квітня 2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 було задоволено, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2010 року в частині стягнення з ТОВ «ВАДІТА» на користь ВАТ «ВТБ Банк» 6112279,89 грн. заборгованості за кредитним договором від 13 червня 2008 року, 1700 грн. державного мита, 120 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи скасовано із закриттям провадження в цій частині.

Приморським районним судом м. Одеси 14 вересня 2011 року, на виконання вимог рішення суду, було видано виконавчі листи.

Ухвалою суду від 26 липня 2018 року змінено сторону у виконавчому провадження №49720444, а саме первісного стягувача ПАТ «ВТБ Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Флай Фінанс».

Ухвалою суду від 26 липня 2018 року змінено сторону у виконавчому провадження №52134768, а саме первісного стягувача ПАТ «ВТБ Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Флай Фінанс».

Ухвалою суду від 26 липня .2018 року змінено сторону у виконавчому провадження №49722477, а саме первісного стягувача ПАТ «ВТБ Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Флай Фінанс».

Ухвалою суду від 26 липня 2018 року змінено сторону у виконавчому провадження №49722435, а саме первісного стягувача ПАТ «ВТБ Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Флай Фінанс».

Ухвалою суду від 26 липня 2018 року змінено сторону у виконавчому провадження №49720405, а саме первісного стягувача ПАТ «ВТБ Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Флай Фінанс».

З автоматизованої системи виконавчих проваджень вбачається, що виконавче провадження №52134768 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «ФЛАЙ ФІНАНС» було відкрите 08 вересня 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

При цьому, наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», є закінчення виконавчого провадження.

Тобто, системне тлумачення даних норм, дає підстави суду вважати, що визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, може мати місце лише у разі проведення виконавцем його реального виконання.

Як вірно вказано в ухвалі суду, Іпотечний договір, на який посилається заявник (т.4 а.с.17-21) укладений з ТОВ «ВАДІТА», провадження в частині позовних вимог до якого було закрито.

З інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що власником майна на час розгляду справи є ТОВ «Оренда та Інвестиції» на підставі договору купівлі-продажу.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що матеріалами справи не підтверджується звернення стягнення на предмет іпотеки стягувачем в рахунок погашення кредитної заборгованості.

Таким чином, вимоги заявниці є необґрунтованими, а доводи такими, що не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 судом обгрунтовано відмовлено.

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання у апеляційній скарзі ОСОБА_1 про те, що згідно копії Рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22 січня 2015 року, доданої до апеляційної скарги, за ПАТ ВТБ БАНК було зареєстровано право власності на предмет іпотеки - бази відпочинку ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованої у Одеській області, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, Солнечная база відпочинку.

Колегія суддів зауважує, що додана до апеляційної скарги копія Рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22 січня 2015 року №18783335 не завірена належним чином, не містить печатки та/або підпису уповноваженої особи, а тому не може вважатися належним доказом у відповідності до положень ст.ст. 76-79 ЦПК України. Підпис та штампі Згідно з оригіналом на вказаному документі є ідентичним із підписом особи, яка підписала апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2020 року, яка міститься у матеріалах даної справи, а тому у колегії суддів відсутні підстави вважати, що копія Рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22 січня 2015 року №18783335 завірена належним чином уповноваженою на те особою.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2020 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2020 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 22 лютого 2021 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе