Справа №642/6215/21
Провадження №2/642/2196/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шрамко Л.Л.,

за участю секретаря Манакової І.В.,

перекладача Оганесяна Г.С.

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в режимі відео конференції з приміщення ДУ «Харківський слідчий ізолятор» цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на її користь у відшкодування моральної шкоди, завдану кримінальним правопорушенням, 1 000 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка ОСОБА_1 , зазначила, що вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 27.05.2020 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 засуджено за напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насиллям, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, та за умисне заподіяння тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого - її чоловіка - ОСОБА_4 . Позивачка зазначає, що її було визнано потерпілою у вказаному кримінальному провадженні, що дає їй підстави для вимоги про відшкодування моральної шкоди винними особами.

Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що внаслідок вчиненого злочину їй було завдано глибоких і тривалих душевних та моральних страждань, вона зазнала непоправної втрати рідної людини- чоловіка, батька її дитини, який був молодою особою, був годувальником у сім`ї, та міг би бути опорою в подальшому житті, що неможливо компенсувати у бідь-який спосіб. Смерть чоловіка назавжди змінила життя її сім`ї.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, та просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у письмових поясненнях проти позову заперечував, пославшись на те, що у нього багатодітна родина, він відбуває покарання у виді позбавлення волі, та не має можливості відшкодувати шкоду у вказаному розмірі. Крім того, послався на те, що потерпілий ОСОБА_4 перший хотів його вдарити, та промахнувся, після чого його вдарив він - ОСОБА_2 . Зазначив, що він після заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень пішов до медпункту для надання йому медичної допомоги. Просив в позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 , який дав пояснення у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, позов не визнав, заперечував проти його задоволення. Пояснив, що він вину не визнає.

Вислухавши пояснення відповідача ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, установив такі фактичні наступні обставини та правовідносини сторін.

Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 27.05.2020 року (а.с.9-25) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання: за ч.3 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі; за ч. 2 ст. 121 КК України - 7 років позбавлення волі; за ч. 4 ст. 187 КК України - 8 років позбавлення волі, без конфіскації майна. Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначене покарання ОСОБА_2 у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років, без конфіскації майна.

ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 2 ст. 121 КК України - 7 років позбавлення волі; за ч. 4 ст. 187 КК України - 8 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності. Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначене покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років, з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 29.09.2020 року колегія суддів вказаний вирок суду залишено без змін, а апеляційні скарги захисників обвинувачених -без задоволення.

Як встановлено вироком суду, 07 вересня 2018 року близько о 5 годин 00 хвилин неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , знаходячись на вокзалі станції «Харків-Пасажирський» на Привокзальній площі, 1, в м. Харкові, вступили між собою в злочину змову, та домовились здійснити напад на потерпілого ОСОБА_4 з метою заволодіння його майном, з застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою та в групі, із корисливих спонукань, розділили між собою злочинні ролі, а саме ОСОБА_2 повинен був покликати потерпілого ОСОБА_4 та відвести його у темне місце неподалік готелю "Експрес". В цей час ОСОБА_3 повинен був спостерігати за обстановкою, та в разі виникнення небезпеки повідомити про це ОСОБА_2 , після чого вони повинні були разом подолати опір ОСОБА_4 , заволодіти майном останнього і разом зникнути з місця скоєння кримінального правопорушення.

В той же день, приблизно о 05 годині 30 хвилин, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2 підійшов до потерпілого ОСОБА_4 , покликав його поговорити та відвів його у місце неподалік готелю "Експрес", розташованого за адресою: м. Харків, площа Привокзальна, 1. В цей час ОСОБА_3 , побачивши, що ОСОБА_2 відводить потерпілого у визначене місце, також попрямував до них. Побачивши, що ОСОБА_3 вже поруч, ОСОБА_2 наніс потерпілому ОСОБА_4 один удар кулаком правої руки в ділянку голови. Від отриманого удару потерпілий впав на землю, вдарившись головою, після чого ОСОБА_3 разом з ОСОБА_2 дістали з кишень потерпілого ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 3 000 грн. та мобільний телефон марки "Xiaomi Redmi 5 Plus Blue" вартістю 3 164 гривні 42 копійки.

Продовжуючи свої протиправні дії, маючи умисел на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень/, ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 нанесли по одному удару ногами в ділянку голови потерпілого ОСОБА_4 . Від отриманих ударів потерпілий втратив свідомість, після чого ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 нанесли по два удари долонею в ділянку обличчя потерпілого ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_5 , яка в цей час прибирала ділянку внизу перед сходами, що вели на місце нападу обвинувачених на потерпілого, та спостерігала за вказаними подіями, піднялась до обвинувачених, сказала їм припинити побиття потерпілого, який лежав в крові без свідомості, звернула їх увагу на те, що вони можуть його вбити, та в цьому місті розташовані камери відеоспостереження, сказала їм покликати лікаря з медпункту, який розташований неподалік від місця події, після чого ОСОБА_2 пішов до вказаного медпункту та викликав медичну сестру - свідка ОСОБА_6 для надання медичної допомоги потерпілому.

Після цього ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, заволодівши в ході розбійного нападу майном ОСОБА_4 на загальну суму 6 164 гривні 42 копійки, яким розпорядились на власний розсуд.

07.09.2018 року ОСОБА_4 був доставлений до ХМКЛШНМД ім. проф. Мєщанінова з діагнозом: важка черепно-мозкова травма; забій головного мозку важкого ступеню, субдуральна гематома лівої гемисфери головного мозку, перелом основи черепу справа, набряк, дислокація головного мозку.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спричинили ОСОБА_4 згідно висновку судово - медичної експертизи № 2-17/316-А/18 від 12.10.2018 року наступні тілесні ушкодження: синець на переднє-боковій поверхні шиї зліва у нижній третині з переходом на надключичну ділянку, а також травму голови у вигляді синця по верхньому і нижньому повіку лівого ока, в області проекції лівої виличної дуги та лівої щоки, а також садна потиличної області, крововилив в м`які покриви голови з боку їх внутрішньої поверхні в потиличній області, більш справа, вище потиличних горбів до тім`яної області, в області соскоподібного відростка зліва і в лобно-тім`яно-скроневій області зліва, перелом кісток зведення та основи черепу, який проходить по правій скроневій кісці та доходить до передньої черепної ями справа, крововиливи під - та над- оболонки та в тканину головного мозку (епідурально, субдурально, субарахноїдально та інтрацеребрально) із забієм полюсних відділів обох лобових та скроневих долонь головного мозку, що за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

Смерть потерпілого ОСОБА_4 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 12-00 годині у ХМКЛШНМД ім. проф. Мєщанінова, за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок важкої черепно-мозкової травми з внутрішньочерепними крововиливами, переломом кісток черепу і забієм головного мозку, що у своїй течії ускладнилася гострим порушенням церебрального кровообігу, набряком- набряканням головного мозку та дислокацією стовбуру головного мозку.

Вказані дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 121 КК України.

Згідно з свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 позивачка ОСОБА_1 з 27 лютого 1998 року перебувала з ОСОБА_4 в зареєстрованому шлюбі.

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народжився син- ОСОБА_7 .

Отже, на момент смерті батька дитині було 14 років.

Оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав.

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів такого захисту відповідно до п.9 ч.2 ст. 16 ЦК України є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Як зазначено у ч.1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Відповідно до п.1, п.2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з абз.2 ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вироком суду встановлено, що смерть ОСОБА_4 настала внаслідок злочинних дій відповідачів за вказаних у вироку обставин, про що зазначено вище, та вказані обставини не підлягають доказуванню у даній справі.

Доводи та запереченні відповідачів щодо обставин події повністю спростовуються вироком суду, який набрав законної сили.

Вирішуючи питання щодо наявності спричинення позивачці моральної шкоди та визначення розміру шкоди, що підлягає стягненню на користь позивачки, суд враховує роз`яснення пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3,4 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України, суд враховує практику Європейського Суду, зокрема рішення від 28.05.1985 року Серія А &96 справа Abdulaziz,Cabales and Balkandali v. United Kingdom, де враховано, що деякі форми моральної шкоди, зокрема емоційні страждання, за своєю природою не завжди можуть бути доведені чимось конкретним.

На думку суду, позивачка поза всяким розумним сумнівом зазнала вкрай сильних та тривалих душевних та моральних страждань у зв`язку з втратою рідної людини, годувальника сім`ї, заподіянням відповідачами за наведених вище обставин її чоловікові тяжких тілесних ушкоджень, від який настала його смерть у віці 44 роки.

Проживши з чоловіком більше 20 років, вона зазнала непоправної втрати. Її страждання поглиблювались тем, що 14-річний син був позбавлений участі батька у його житті, піклування, спілкування, проведення часу разом із батьком, його моральної підтримки та матеріального забезпечення. Крім того, на час отримання звістки про смерть чоловіка вона перебувала на лікуванні у лікарні у зв`язку з тяжким захворюванням.

Злочин, вчинений відповідачами, призвів до порушення її звичайного, нормального життя та її сім`ї в цілому.

Вказані обставини не могли не відобразитись на характері та обсязі душевних та психічних страждань, яких зазнала та продовжує зазнавати позивачка

Суд також враховує тривалість та глибину вказаних страждань, які посилювались невизнанням вини обвинуваченими з метою ухилення від покарання за скоєне.

З огляду на це, ураховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань позивачки, їх тривалість, непоправність завданої шкоди, суд вважає суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000 000 гривень такою, що не є завищеною, вказана сума відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням наведених обставин та наслідків вчиненого злочину, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. ст. 23, 1167 ЦК України, та роз`яснень, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та вважає

З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить стягнути солідарно моральну шкоду в розмірі 1 000 000 гривень на користь ОСОБА_1 .

Оскільки позивачка на підставі ч. 2 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 10 000 грн, що становить 1% від стягнутої суми, слід стягнути з відповідачів на користь держави в рівних частка, по 5 000 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 81,82, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 1 000 000 грн. (один мільйон гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави судовий збір, по 5 000 грн.(п`ять тисяч гривень 00 копійок) з кожного.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складений 21 грудня 2021 року.

Позивачка - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуває покарання у ДУ «Первомайська виправна колонія №117»

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуває у ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Суддя Л.Л. Шрамко