Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/20/21

Провадження №2/377/97/21

25 лютого 2021 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання - Щуковської А.М., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Климчук Вікторії Володимирівни до ОСОБА_2 , третя особа Славутицький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, -

У С Т А Н О В И В:

14 січня 2021 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач в особі представника - адвоката Климчук В.В., посилаючись на ст. ст. 122, 124, 126-127, 136 СК України, просить виключити відомості про ОСОБА_1 , як про батька з актового запису № 60 від 27 серпня 2020 року, складеного Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - місто Чернігів, Чернігівська область, Україна.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що в 2016 році позивач познайомився з відповідачем та 21.03.2017 року вони уклали шлюб, який було зареєстровано Чернігівським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. Проживали сторони однією сім`єю до червня 2019 року, а на початку липня 2019 року відповідач ОСОБА_2 виїхала в Республіку Польща з метою працевлаштування. Позивач залишився проживати у м. Чернігові, а через деякий час він виїхав працювати до м. Києва. В середині грудня 2019 року ОСОБА_2 приблизно на два тижні повернулась на Україну та повідомила позивачу про намір розірвати шлюб. Оскільки позивач та відповідач сімейних відносин не підтримували, позивач погодився з таким рішенням і сторони подали спільну заяву до відділу РАЦС про розірвання шлюбу. 21 січня 2020 року шлюб між сторонами було розірвано Чернігівським міським відділом ДРАЦС/Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про що складено відповідний актовий запис № 26 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу відбувалось без присутності відповідача, оскільки вона перебувала у Республіці Польща, звідки повернулась у квітні 2020 року до м. Славутича - місця реєстрації свого проживання. Позивач після припинення шлюбних відносин з відповідачем та розірвання шлюбу проживав у іншому місці (у м. Чернігові та у м. Києві), після повернення відповідача з Польщі вони не зустрічались, лише час від часу спілкувались в телефонному режимі. У вересні 2020 року позивачу стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач народила дитину, батьком якої у свідоцтві про народження записаний позивач, оскільки дитина народилась до спливу десяти місяців після припинення шлюбу між сторонами. Про народження дитини позивачу стало відомо від відповідача, яка йому повідомила, що він не являється батьком дитини. Зважаючи на відсутність зустрічей між сторонами тривалий проміжок часу, припинення шлюбних відносин і оформлення розірвання шлюбу, позивач має обґрунтовані сумніви в тому, що він являється біологічним батьком дитини, народженої його колишньою дружиною. Враховуючи загальні терміни вагітності, і те, що дитина ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась доношеною (до спливу 40 тижнів після зачаття), то зачаття мало відбутись в другій половині жовтня 2019 року. З липня 2019 року по квітень 2020 року відповідач перебувала в Республіці Польща (на Україну поверталась лише в грудні 2019 року (орієнтовно з 10 грудня 2019 року) на два тижні), але в кінці місяця знову поїхала до Польщі. Зважаючи на дату народження дитини у позивача є припущення, що відповідач вже була вагітною, але йому про це не сказала. Щодо перебування на території України та за її межами протягом 2019-2020 років позивачем, то паспортом громадянина Азербайджану для виїзду за кордон, виданого на ім`я ОСОБА_1 , підтверджується його виїзд за межі України в Азербайджан у проміжок часу з 30.11.2019 року по 09.12.2019 року та з 07.01.2020 року по 14.01.2020 року. Решту часу позивач перебував на території України. З заяви відповідача щодо надання дозволу на присвоєння прізвища дитині вона стверджує, що позивач - ОСОБА_1 не являється батьком дитини. Оскільки реєстрація народження дитини відбувалась без присутності позивача, про народження дитини він дізнався від відповідача вже після отримання відповідачем свідоцтва про народження, обмеження щодо права оспорити батьківство, встановлені ч. 5 ст. 136 СК України, не можуть бути застосовані. Зважаючи на припинення шлюбу і шлюбних відносин між сторонами, перебування їх у різних країнах та визнання відповідачем у заяві на ім`я міського голови того, що позивач не є батьком дитини, беручи до уваги, що відповідач не заперечує того факту, що позивач не є біологічним батьком дитини і не має жодних вимог до нього щодо матеріального забезпечення дитини та свого забезпечення як матері дитини, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 27 січня 2021 року, після виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 25 лютого 2021 року.

09 лютого 2021 року до канцелярії суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона визнала позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі та зазначила, що з позивачем вони познайомились у 2016 році, після чого у березні 2017 року одружились. Після одруження вони проживали у м. Чернігові та м. Славутичі. Під час спільного проживання з позивачем вона бажала, щоб у них народилась дитина, але позивач, за його словами, був ще не готовий до цього. По цій причині між ними почали виникати непорозуміння. У лютому 2019 року вона вирішила поїхати до Республіки Польща з метою працевлаштування, де перебувала з 03.02 2019 р. по 22.02.2019 р , про що позивач знав і не заперечував. Коли вона знайшла підходящу роботу, 08.07.2019 р. вона поїхала працювати до Республіки Польща, позивач, на скільки їй відомо, поїхав працювати до м. Києва. Вони спілкувались з ним в телефонному режимі, в Польщу до неї ОСОБА_1 не приїздив, тож до грудня 2019 р вони з ним не бачились.10 грудня 2019 р. на різдвяні свята відповідач повернулась на Україну. Під час зустрічі з позивачем виявилось, що вони перестали сприймати один одного як подружжя, вони не мали близьких стосунків, тому вирішили, що зберігати шлюб на відстані немає сенсу, адже це позбавляє їх можливості влаштувати своє особисте життя. За таких обставин вони прийняли рішення подати до відділу РАГСу спільну заяву про розірвання шлюбу. Оскільки у них з позивачем залишились дружні відносини, ніхто не заперечував проти такого рішення.29 грудня 2019 року відповідач знову поїхала на роботу до Польщі. Розірвання шлюбу у відділі РАЦСу відбувалось без її присутності, оскільки вона заздалегідь подала про це відповідну заяву, копію свідоцтва про розірвання шлюбу їй було надіслано поштою.Перебуваючи у Польщі, навесні 2020 року вона зрозуміла, що вагітна. Оскільки з позивачем вона розірвала шлюб і тривалий час не підтримувала інтимних стосунків, відповідач розуміла, що батьком дитини являється інший чоловік, з яким вона мала близькі стосунки у Польщі. Про свою вагітність ОСОБА_1 вона вирішила не говорити.02 квітня 2020 року відповідач повернулась на Україну, і 24 04.2020 року стала на облік, як вагітна, про що зроблено запис в індивідуальній карті породіллі. На момент постановки на облік вона перебувала на 26-27 тижні вагітності, що підтверджується довідкою лікувального закладу «Сіммед» від 18.09.2020 року.Дитину вона народила ІНФОРМАЦІЯ_1 , вагітність згідно записів у медичних документах тривала 39 тижнів.Після народження дитини, 07.08.2020 року вона звернулась до виконкому Славутицької міської ради з заявою про надання дозволу на присвоєння дитині свого прізвища « ОСОБА_2 ». Також в заяві вона зазначила, що її колишній чоловік не є батьком дитини. Рішенням виконкому їй надано такий дозвіл, але в свідоцтві про народження дитини батьком було записано позивача - ОСОБА_1 , оскільки після розірвання шлюбу з ним минуло менше 10 місяців. Зважаючи на те, що в свідоцтві про народження дитини в графі «батько» вказано ОСОБА_1 , вона повідомила останнього про те, що народила дитину і він записаний батьком. Вони обоє знали і розуміли, що дитина зачата від іншого чоловіка в проміжок часу, коли вони з позивачем не бачились і не могли мати близьких стосунків, тож позивач повідомив їй, що буде ініціювати питання виключення інформації про нього, як про батька дитини, проти чого вона не заперечувала.За таких обставин вона визнає позовні вимоги ОСОБА_1 щодо виключення інформації про нього, як про батька з актового запису про народження дитини. Факти, викладені в позовній заяві, відповідають дійсності.Справді, з липня по грудень 2019 року, коли відбулось зачаття дитини, вона перебувала у Республіці Польща, що підтверджується копією сторінок її паспорта для виїзду за кордон. ОСОБА_1 у вказаний проміжок часу перебував на Україні, вона з ним не зустрічалась, тому він не являється біологічним батьком дитини, яку народила відповідач ІНФОРМАЦІЯ_1.

В призначене підготовче засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлений належним чином, до суду від представника позивача - адвоката Климчук В.В. надійшла заява, в якій вона просила розглядати цивільну справу за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явилася, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлена належним чином, у відзиві на позовну заяву позовні вимоги визнала повністю та просила розгляд справи проводити за її відсутності.

Славутицький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в підготовче засідання свого представника не направив, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлений належним чином, до канцелярії суду надійшло клопотання начальника Славутицького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шаталової Т., в якому вона просила розглядати справу без присутності представника Славутицького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), з матеріалами справи ознайомлені, заперечень не мають.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, зареєстрованому 21 березня 2017 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 369, який між сторонами було розірвано, про що 21 січня 2020 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) складено відповідний актовий запис № 26, що підтверджено Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 5 від 15.12.2020 року та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , копії яких долучені до позовної заяви (а. с. 54-55, 12).

Відповідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання особи № 18602, виданої 24.09.2020 року Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради, за відомостями Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 з 12.09.2019 року по теперішній час (а. с. 11).

Копією паспорта ОСОБА_2 та довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданої Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області Вишгородського району, підтверджено, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 02.02.1993 року по теперішній час (а. с. 48-49).

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 27 серпня 2020 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Чернігові, Чернігівська область, Україна, про що 27 серпня 2020 року складено відповідний актовий запис № 60. Батьком записаний ОСОБА_1 , матір`ю - ОСОБА_2 (а. с. 13).

Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 6, виданий 24.09.2020 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у м. Чернігів, Чернігівської області, Україна. Актовий запис зареєстровано у Реєстрі 27 серпня 2020 року за № 0 реєстратором Славутицького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Батьком зазначений ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір`ю - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Підстава запису відомостей про батька - актовий запис про шлюб № 369 від 21 березня 2017 року, складений Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. Державна реєстрація народження проведена відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України. У відомостях про відмітки, зроблені в актовому записі зазначено, що місцем народження дитини зазначено її фактичне місце народження - м. Чернігів, Чернігівська область; громадянство та місце проживання батька документами не підтверджено; шлюб батьків розірваний на підставі актового запису про розірвання шлюбу № 26 від 21.01.2020 року, складений Чернігівським МВ ДРАЦС ПСМУ МЮ (м. Суми); прізвище дитини присвоєно за прізвищем матері - « ОСОБА_2 », відповідно до рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради № 328 від 20.08.2020 року (а. с. 14-15).

З копії заяви від 06.08.2020 року ОСОБА_2 , адресованої міському голові ОСОБА_9 , вбачається, що ОСОБА_2 просила надати дозвіл на присвоєння прізвища дитині « ОСОБА_2 » за прізвищем матері при державній реєстрації народження у зв`язку з тим, що колишній чоловік ОСОБА_1 не є батьком її дитини (а. с. 17).

З копії рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області № 328 від 20.08.2020 року вбачається, що розглянувши заяву громадянки ОСОБА_2 № 12-02/51, враховуючи рекомендації та пропозиції комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Славутицької міської ради (протокол від 07.08.2020 року № 17), керуючись ч. ч. 1, 3, 4 ст. 144, ч. 3 ст. 145 Сімейного кодексу України, ст. ст. 40, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», виконавчий комітет міської ради вирішив надати дозвіл громадянці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , при реєстрації народження дитини, ІНФОРМАЦІЯ_1 , присвоїти їй прізвище матері « ОСОБА_2 » (а. с. 16).

Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 народила сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 після того, як вона розлучилася з ОСОБА_1 , але до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу.

З урахуванням зазначеного, походження дитини згідно з вимогами ч. 2 ст. 122 СК України було визнано на підставі актового запису про шлюб № 369 від 21 березня 2017 року, складеного Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. Державна реєстрація народження проведена відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 СК України подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства.

З позовної заяви встановлено, що спільну заяву до органу державної реєстрації актів цивільного стану про невизнання колишнього чоловіка ОСОБА_1 батьком дитини сторонам не вдалося подати, тому позивач вимушений був звернутися з позовною заявою до суду.

Згідно з ч.1 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

За змістом частин першої, другої та третьої статті 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції Українивід 12 січня 2011 року №96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 встановлено, що судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України, - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень, - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування у такій справі є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини, суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей, а саме про особу як батька дитини, з актового запису про її народження.

Як вбачається з витягу, наданого Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України на виконання ухвали суду від 27 січня 2021 року, відповідно до пункту 23 Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», затвердженого наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 25.06.2007 № 472, зареєстрованим у Мін`юсті 05.07.2007 за № 765/14032, за наявною у базі даних інформацією щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування в межах Донецькою та Луганською областях та тимчасово окупованою територією АР Крим, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за документом НОМЕР_3 , у період з 01.01.2019 року по 31.12.2020 року було здійснено наступні перетини державного кордону України: 03.02.2019 року виїзд через пункт пропуску Угринів; 22.02.2019 року в`їзд через пункт пропуску Ягодин; 08.07.2019 року виїзд через пункт пропуску Угринів; 10.12.2019 року в`їзд через пункт пропуску Устилуг; 29.12.2019 року виїзд через пункт пропуску Устилуг; 02.04.2020 року - в`їзд через пункт пропуску Ягодин (а. с. 72). Вказана інформація також підтверджується копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 НОМЕР_3 (а. с. 59).

Відповідно до витягу, наданого Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України на адвокатський запит № 07-12-20/1 від 14 грудня 2020 року, відповідно до пункту 23 Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», затвердженого наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 25.06.2007 № 472, зареєстрованим у Мін`юсті 05.07.2007 за № 765/14032, за наявною у базі даних інформацією щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування в межах Донецькою та Луганською областях та тимчасово окупованою територією АР Крим, у період з 01.01.2019 року по 18.12.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було здійснено наступні перетини державного кордону України: 01.04.2019 року - виїзд через пункт пропуску Нові Яриловичі; 01.04.2019 року - в`їзд через пункт пропуску Нові Яриловичі; 30.11.2019 року - виїзд через пункт пропуску Бориспіль-D; 09.12.2019 року - в`їзд через пункт пропуску Бориспіль-D; 07.01.2020 року - виїзд через пункт пропуску Бориспіль-D; 14.01.2020 року - в`їзд через пункт пропуску Бориспіль-D (а. с. 23).

З довідки № 59 від 18 вересня 2020 року, виданої ТОВ ЛПЗ «СімМед» вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , знаходилась на обліку Товариства з обмеженою відповідальністю лікувально-профілактичного закладу «СімМед». Дата взяття на облік 24.04.2020 року з терміном вагітності 26-27 тижнів (а. с. 61).

В копії індивідуальної карти вагітної та породіллі № 47 ТОВ ЛПЗ «СімМед» та копії обмінної карти Пологового будинку Чернігівської міської ради, виданої ОСОБА_2 , зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , була взята на облік 24.04.2020 року. Результат вагітності - пологи вчасні на 39 тижні вагітності ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 62).

Згідно з копією висновку ультразвукового дослідження вагітності ІІІ триместру від 02.06.2020 року, виданого Медичним центром «MEDICUS», ОСОБА_2 перебувала на 31-32 тижні вагітності (а. с. 66).

Відповідно до копії висновку ультразвукового дослідження вагітності ІІІ триместру від 07.07.2020 року, виданого Медичним центром «MEDICUS», ОСОБА_2 перебувала на 36-37 тижні вагітності (а. с. 67).

Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частинами 1 та 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ч. 1 ст. 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, дослідивши в судовому засіданні докази, які є належними та допустимими і достатніми, враховуючи, що відповідач визнала позов і визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не є батьком малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки в період імовірного зачаття дитини в жовтні 2019 року відповідач ОСОБА_2 перебувала за кордоном в Республіці Польща, а відповідач ОСОБА_1 на території України, тому необхідно виключити відомості про ОСОБА_1 як про батька дитини з актового запису, складеного Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 60 від 27 серпня 2020 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, Чернігівської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір в сумі 908 гривень.

За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву зазначила, що визнає позов до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 454 гривні.

Представником позивача в позовній заяві було зазначено, що позивач бере судові витрати по розгляду справи на себе та просила не стягувати їх з відповідача на його користь.

За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, з відповідача на користь позивача не стягується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258- 259, 263-265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Виключити відомості про ОСОБА_1 як про батька дитини з актового запису, складеного Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 60 від 27 серпня 2020 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, Чернігівської області, Україна.

Головному управлінню Державної казначейської служби України в Київській області повернути ОСОБА_1 454 гривні сплаченого судового збору при поданні позову згідно копії квитанції про сплату судового збору № 3994 від 06.01.2021 року, оригінал якої знаходиться в матеріалах даної цивільної справи № 377/20/21, провадження № 2/377/97/21.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд Київської області. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа - Славутицький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), , адреса місцезнаходження: Київська область, м. Славутич, Центральна площа, 7

Повне рішення суду складено 25 лютого 2021 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька