КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/3119/18 Головуючий у 1 інстанції: Дубас Т.В.
Провадження № 22-ц/824/2583/2021 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Гуля В.В., Крижанівської Г.В.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_1 та Державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, до якої приєднався фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 вересня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, треті особи: ОСОБА_3 , Державна організація Координаційний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги, Державна організація Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Київській області, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , про визнання бездіяльності щодо ненадання щорічної відпустки незаконною, поновлення на роботі, зобов`язання надати щорічну відпустку та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

В березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, треті особи: ОСОБА_3 , Державна організація Координаційний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги, Державна організація Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Київській області, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , про визнання бездіяльності щодо ненадання щорічної відпустки незаконною, поновлення на роботі, зобов`язання надати щорічну відпустку та відшкодування моральної шкоди.

Зазначив, що 10.07.2017 він був прийнятий на посаду головного спеціаліста відділу представництва державної організації Вишневський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги. 07.03.2018 року та 12.03.2018 року він звертався до керівництва Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги з метою отримання відпустки, на що отримав відповідь, що для нього відпустка визначена в період з 01.04.2018 по 14.04.2018, і раніше відпустку йому не нададуть. 14.03.2018 року він отримав лист від відповідача №01-37/185 від 03.03.2018 про надання пояснень причин відсутності на роботі з 01.03.2018 року. 14.03.2018 року о 18 год. 05 хв. через електронну пошту свого товариша він отримав наказ № 01-25/6-к від 14.03.2018 про звільнення з роботи за прогули без поважних причин. В період з 26.02.2018 по 14.03.2018 він перебував на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності. 15.03.2018 року він подав заяву про скасування наказу про його звільнення, скасування запису в трудовій книжці та надав докази поважності відсутності його на роботі - листок непрацездатності. До кінця робочого дня наказ про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі йому вручено не було. Він не отримував такий наказ і поштою, а тому вважав себе у стані вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням та здійснював підготовку позовної заяви щодо оскарження наказу від 14.03.2018 року про звільнення. У приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області йому стало відомо, що наказом від 15.03.2018 його поновлено на роботі. У зв`язку з тим, що в період перебування у стані вимушеного прогулу він знайшов нове місце роботи, через свого роботодавця він звернувся до відповідача з проханням про звільнення за переведенням. Однак, 02.07.2018 його звільнено з роботи за прогули без поважних причин. Вважав таке звільнення незаконним та таким, що порушує його права та інтереси.

З врахуванням уточнень позивач ОСОБА_1 просив суд: визнати незаконною бездіяльність державної організації Вишневський місцевий центр надання безоплатної вторинної правової допомоги щодо нереєстрації його заяви від 07.03.2018 про надання відпустки, щодо ненаправлення йому повідомлення-нагадування для підтвердження узгодженого терміну щорічної відпустки в 2018 році, щодо ненадання книги відпусток за 2018 рік; визнати незаконним його звільнення 14.03.2018; визнати незаконним наказ про його поновлення від 15.03.2018; визнати незаконною бездіяльність Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги щодо невидачі 27.06.2018 року наказу про звільнення з посади у зв`язку з переведенням до ФОП ОСОБА_2 ; стягнути з державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на його користь 16000,00 грн. заробітної плати, 63 000,00 грн. середнього заробітку, 250 000,00 грн. моральної шкоди у зв`язку з незаконним звільненням.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на користь ОСОБА_1 компенсацію за час вимушеного прогулу в сумі 19 059,56 грн.

Стягнуто з Державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на користь ОСОБА_1 компенсацію за завдану моральну шкоду в сумі 2 000,00 грн.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 та Державна організація Вишневський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги подали апеляційні скарги. Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 подав заяву про приєднання до апеляційної скарги Державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення суду першої інстанції, стягнути з державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату, компенсацію за невикористані відпустки, перебування у стані тимчасової непрацездатності, 50 000,00 грн. моральної шкоди. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що директор Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги дійсно видала наказ №01-25/7-К, яким скасовано наказ №01-26-5/6-К від 14 березня 2018 року про його звільнення за прогул, але видала його скоріше за все після 15 березня 2018 року, зареєструвавши заднім числом. Оскільки його звільнення за прогул згідно наказу №01-26-5/6-К від 14 березня 2018 року було незаконним, відповідач має відшкодувати йому моральну шкоду. Визначений судом розмір моральної шкоди в 2000 грн. є значно заниженим, оскільки не відповідає змісту порушення та практиці Європейського суду з прав людини. Суд безпідставно відхилив його посилання на висновок експерта № 1-26/11 від 26 листопада 2018 року, складений за результатами проведеної психологічної експертизи. Суд також безпідставно відмовив у задоволенні його вимог щодо стягнення з відповідача заробітної плати, пославшись на розрахунково-платіжні відомості за період з липня 2017 року по липень 2018 року, відповідно до яких йому була нарахована заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку та лікарняні. Відповідач не надав доказів виплати йому нарахованих сум, а також не обґрунтував чому заробітна плата нараховувалася нижче мінімального розміру.

Державна організація Вишневський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги в апеляційній скарзі просила скасувати рішення суд першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі. На думку апелянта суд допустив порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що позивачу було надано можливість надати пояснення щодо відсутності його на роботі, яка стала причиною для його звільнення. Ухвалюючи рішення, суд безпідставно виходив з показів свідків. Свідок ОСОБА_4 в подальшому взагалі відмовилися в суді надавати покази. Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були допитані за відсутності представника відповідача, а в матеріалах справи відсутній технічний запис судових засідань з їх показами. Вишневським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги при звільненні ОСОБА_1 було дотримано вимог ст. ст. 40, 47 ,116, 149 КЗпП України, а тому суд мав відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

В апеляційній інстанції ОСОБА_1 підтримав свою апеляційну скаргу та просить її задовольнити з наведених у ній підстав, проти задоволення апеляційної скарги Державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, до якої приєднався фізична особа-підприємець ОСОБА_2 заперечував.

Представник Державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та третя особа ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу Державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та заперечували проти задоволення апеляційної скарги позивача ОСОБА_1

Державна організація Координаційний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги, Державна організація Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Київській області, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутності.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволенню, а апеляційна скарга Державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, наказом Державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 06.07.2017 №20-К ОСОБА_1 було призначено на посаду головного спеціаліста відділу організації надання безоплатної вторинної правової допомоги та роботи з адвокатами Вишневського місцевого центру з надання безоплатної правової допомоги з посадовим окладом відповідно до штатного розпису та випробувальним терміном, починаючи з 10.07.2017.

07.09.2017 ОСОБА_1 наказом №28-К переведено на посаду головного спеціаліста відділу представництва з посадовим окладом відповідно до штатного розпису, починаючи з 07.09.2017.

Наказом №01-25/3 02.03.2018 року керівника Вишневського місцевого центру з надання безоплатної правової допомоги призначено спеціальну комісію, яку уповноважено зафіксувати факт відсутності ОСОБА_1 на робочому місці шляхом складення відповідного акту.

14.03.2018 року наказом №01-25/6-К ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста відділу представництва відповідно до п. 4 ст. 4 КЗпП України за прогули без поважних причин. Підставами звільнення зазначений табель обліку робочого часу, акти про відсутність на роботі, доповідні записки начальника відділу представництва та головного спеціаліста відділу організаційної роботи, акт щодо ненадання пояснень.

15.03.2018 року наказом №01-25/7-К скасований наказ №01-25/6-К про звільнення ОСОБА_1 , оскільки останній надав листок непрацездатності за період з 26.02.2018 по 14.03.2018. За цим же наказом здійснено перерахунок коштів, сплачених ОСОБА_1 за розрахунково-платіжною відомістю за березень 2018 року. Докази ознайомлення ОСОБА_1 з наказом №01-25/7-К від 15.03.2018 року відсутні.

У трудову книжку ОСОБА_1 внесені дані, що запис про звільнення від 14.03.2018 є недійсним і позивача поновлено на посаді.

Наказом №01-25/4 16.03.2018 року керівника Вишневського місцевого центру з надання безоплатної правової допомоги призначено спеціальну комісію, яку уповноважено зафіксувати факт відсутності ОСОБА_1 на робочому місці шляхом складення відповідного акту.

05.04.2018 відповідач звертався до Подільського УП ГУНП у м. Києві із заявою про безвісне зникнення ОСОБА_1 , оскільки він з 16.03.2018 року не з`являється на роботі, на телефонні дзвінки та електронну пошту не відповідає, поштову кореспонденцію не отримує.

Листом від 25.04.2018 за № 14747/125/53/04-2018 Подільське УП ГУНП у м. Києві повідомило відповідача, що встановити місцезнаходження ОСОБА_1 не видалось за можливе, проводяться подальші заходи.

Листом від 04.05.2018 за № 6453/125/53/04-2018 Подільське УП ГУНП у м. Києві повідомило відповідача, що в ході перевірки не було встановлено ознак того, що відносно ОСОБА_1 було вчинено кримінальне правопорушення, проводяться подальші заходи для встановлення місцезнаходження позивача.

Листами від 19.03.2018 та від 22.03.2018 відповідач звертався до ОСОБА_1 з проханням повідомити обставини своєї відсутності на роботі та виконання своїх посадових обов`язків та повідомив про час відпустки позивача, а також про вчинення дій, необхідних для її отримання.

20.04.2018 відповідач звернувся до Департаменту охорони здоров`я КОДА з метою встановлення, чи перебуває позивач на стаціонарному лікуванні, чи звертався він за отриманням медичної допомоги, на що отримав відповідь від 04.05.2018, що позивач до закладів охорони здоров`я Київської області не звертався.

27.06.2018 Вишневським місцевим центром з надання безоплатної правової допомоги отриманий лист від ФОП ОСОБА_2 , в якому останній зазначив про прийняття на роботу ОСОБА_1 , та просив звільнити ОСОБА_1 у зв`язку з переводом згідно з п. 5 ст. 36 КЗпП України, а видати нарочно копії наказу про звільнення позивача та його трудову книжку, до якого додав заяву позивача з аналогічними вимогами.

02.07.2018 наказом № 01-25/24-К відповідач звільнив ОСОБА_1 за прогули без поважних причин з 02.07.2018 на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України з виплатою компенсації за невикористану щорічну основну відпустку тривалістю 24 календарних дні за період роботи з 10.07.2017 по 02.07.2018. Підставою звільнення зазначено табелі обліку робочого часу за березень-липень 2018 року, акти відсутності на роботі позивача, доповідні начальнику відділу представництва відповідача, доповідні головного спеціаліста відділу організаційної роботи, юридичного забезпечення діяльності та персоналу відповідача, акт від 02.07.2018 щодо ненадання позивачем письмових пояснень про відсутність на роботі.

Листом від 02.07.2018 №01-37/613 ФОП ОСОБА_2 було повідомлено, що ОСОБА_1 з 02.07.2018 звільнено з посади головного спеціаліста Вишневського місцевого центру з надання безоплатної правової допомоги. Роз`яснено, що процедура переведення здійснюється за погодженням між керівниками підприємств, а ФОП ОСОБА_2 повідомив, що вже прийняв на роботу позивача.

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вишневського міського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, ОСОБА_3 , треті особи: Координаційний центр з надання правової допомоги, Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Київській області. Просив визнати незаконними дії державної організації Вишневський місцевий центр надання безоплатної вторинної правової допомоги, директора державної організації Вишневський місцевий центр надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_3 щодо його звільнення з 02 липня 2018 року, поновити на посаді головного спеціаліста відділу представництва державної організації Вишневський місцевий центр надання безоплатної вторинної правової допомоги з 02 липня 2018 року, стягнути з відповідача 65 850 грн. середній заробіток за час вимушеного прогулу, 250 000 грн моральної шкоди; стягнути з директора ОСОБА_3 на користь державної організації Вишневський місцевий центр надання безоплатної вторинної правової допомоги матеріальну відповідальність у розмірі 65 850 грн за заподіяну підприємству шкоду, у зв`язку з оплатою працівникові компенсації за час вимушеного прогулу, пов`язаного з незаконним звільненням.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.12.2018 у цивільній справі № 369/9301/18 визнано незаконним звільнення ОСОБА_1 та скасовано наказ директора Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 02.07.2018 № 01-25/24-К про звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги;

поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу представництва державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, починаючи з 02.07.2018;

стягнуто з державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на користь ОСОБА_1 18 400 грн. компенсації за час вимушеного прогулу;

стягнути з державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на користь ОСОБА_1 2000 грн. компенсації за завдану моральну шкоду;

В решті позовних вимог - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 21.11.2019 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.12.2018 змінено в частині стягнення з державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на користь ОСОБА_1 розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, збільшивши його розмір з 18 400 грн. до 31 679,88 грн.; рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.12.2018 в частині стягнення з державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на користь ОСОБА_1 2 000,00 грн. грошової компенсації за завдану моральну шкоду залишено без змін.

Оскаржуваним рішенням суд першої інстанції стягнув з Державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на користь ОСОБА_1 компенсацію за час вимушеного прогулу в сумі 19 059,56 грн. та моральну шкоду в сумі 2 000,00 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовив.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно зі статтею 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до статті 147 КЗпПУкраїни за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно із статтею 149 КЗпПУкраїни до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Пунктом 4 частини 1 статті 40 КЗпП України передбачено, що працівник може бути звільнений з роботи у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

ОСОБА_1 не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він подавав до Державної організації Вишневський місцевий центр надання безоплатної вторинної правової допомоги заяву від 07.03.2018 про надання відпустки, або вживав заходів щодо її подання відповідачу, проте його дії не дали результату.

Заперечуючи проти позову, Державна організація Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги надала суду лист, адресований ОСОБА_1 , відповідно до якого його було повідомлено про період та дату його відпустки, а також докази того, що відповідач направляв даний лист позивачу, але він повернувся без отримання.

Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконною бездіяльності державної організації Вишневський місцевий центр надання безоплатної вторинної правової допомоги щодо нереєстрації його заяви від 07.03.2018 про надання відпустки, щодо ненаправлення йому повідомлення-нагадування для підтвердження узгодженого терміну щорічної відпустки в 2018 році та щодо ненадання книги відпусток за 2018 рік. ОСОБА_1 не з`являвся до Державної організації Вишневський місцевий центр надання безоплатної вторинної правової допомоги, у зв`язку чим у останнього були відсутня можливість ознайомити його із графіком та книгою відпусток за 2018 рік.

Суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання незаконним його звільнення 14.03.2018, скасування наказу №01-26-5/6-К від 14.03.2018, визнання незаконним наказу про поновлення його на роботі від 15.03.2018 та стягнення коштів в сумі 16 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом директора Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 15.03.2018 року №01-25/7-К скасовано наказ №01-26-5/6-К від 14.03.2018 року про звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу представництва відповідно до п. 4 ст. 4 КЗпП України за прогули. Підставою для скасування наказу став встановлений факт поважності причин відсутності ОСОБА_1 на роботі через хворобу. ОСОБА_1 подав до Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги відповідну заяву та листок непрацездатності. На підстав наказу 15.03.2018 року №01-25/7-К здійснено перерахунок коштів, сплачених ОСОБА_1 , у трудову книжку позивача внесено запис, що запис про його звільнення від 14.03.2018 вважається недійсним і його поновлено на посаді.

Такі дії Державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги направлені на поновлення прав ОСОБА_1 , а отже є правомірними.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_1 , Державна організації Вишневський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги надала розрахунково-платіжні відомості за липень 2017 року - липень 2018 року, відповідно до яких відповідач нарахував заробітну плату позивачу, нараховував компенсацію за невикористану відпустку та лікарняні. Позивач не надав доказів на підтвердження того, що відповідні суми йому не виплачувалися.

Судом встановлено, що після винесення наказу №01-25/6-К від 14.03.2018 року ОСОБА_1 не виходив на роботу. Позивач в своїх поясненнях зазначав, що не з`являвся на роботу, оскільки вважав себе звільненим та не знав, що вказаний наказ був скасований наказом від 15.03.2018.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про визнання незаконною бездіяльності відповідача щодо невидачі 27.06.2018 наказу про звільнення його з посади у зв`язку з переведенням до ФОП ОСОБА_2 . У повідомленні ФОП ОСОБА_2 зазначено, що позивач вже був прийнятий ним на роботу, а тому процедура звільнення за переведенням була неможлива. Крім того, КЗпП України не виключає можливість роботи працівника за сумісництвом.

Порушуючи питання про визнання незаконною бездіяльності відповідача щодо невидачі 27.06.2018 наказу про звільнення його з посади у зв`язку з переведенням до ФОП ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у липні 2018 року звернувся до суду з іншим позовом до державної організації Вишневського міського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, ОСОБА_3 , та просив: визнати незаконними дії державної організації Вишневський місцевий центр надання безоплатної вторинної правової допомоги, директора державної організації Вишневський місцевий центр надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_3 щодо його звільнення з 02 липня 2018 року та поновити його на посаді головного спеціаліста відділу представництва державної організації Вишневський місцевий центр надання безоплатної вторинної правової допомоги з 02 липня 2018 року, що є взаємовиключним.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з Державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 19 059,56 грн.

Ухвалюючи рішення в цій частині, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 у спірний період з 14.03.2018 по 02.07.2018 перебував у вимушеному прогулі.

Разом з тим, такі висновки суду першої інстанції не відповідають матеріалам справи.

Як убачається з матеріалів справи, після скасування відповідачем наказу №01-26-5/6-К від 14.03.2018 року, здійснення перерахунку коштів, внесення інформації у трудову книжку позивача про визнання недійсним запису про звільнення від 14.03.2018 року ОСОБА_7 місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги направляв на адресу ОСОБА_8 , повідомлення про необхідність виходу на роботу, а також вживав заходи щодо розшуку позивача через правоохоронні органи. За відомою відповідачу адресою ОСОБА_8 не проживав, на роботу не з`являвся.

З урахуванням викладеного у суд першої інстанції були відсутні підстави вважати, що позивач з 14.03.2018 по 02.07.2018 перебував у вимушеному прогулі, та задоволення позовних вимог про стягнення з Державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 19 059,56 грн.

Оскільки ОСОБА_8 не доведено порушення його трудових прав, у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення з Державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на його користь моральної шкоди відповідно до ст. 237-1 КЗпП України.

Колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_1 на висновок психологічної експертизи № 1-26/11 від 26.11.2018, оскільки він був складений у зв`язку із розглядом іншої цивільної справи № 369/9301/18, предметом в якій було визнання незаконними дій державної організації Вишневський місцевий центр надання безоплатної вторинної правової допомоги щодо звільнення позивача з 02 липня 2018 року та поновлення його на роботі з вказаної дати. Також, колегія суддів вважає безпідставними посилання ОСОБА_1 на наявність підстав для відшкодування моральної шкоди через незаконність наказу №01-26-5/6-К від 14 березня 2018 року про звільнення за прогул, оскільки ОСОБА_7 місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги скасував цей наказ відразу після отримання даних про непрацездатність позивача.

З урахуванням викладеного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 вересня 2020 року підлягає скасуванню в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про стягнення компенсації за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, з ухваленням у цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні таких позовних вимог ОСОБА_1 . В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, до якої приєднався фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , задовольнити.

Скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 вересня 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про стягнення компенсації за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про стягнення компенсації за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 25 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Гуль В.В.

Крижанівська Г.В.