РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2021 року Провадження №2-о/425/11/21

Справа № 425/7/21

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі головуючого - судді Коваленка Д.С., секретарка судових засідань: Брудницька О.В., за участю адвоката заявника - Шурхно Кирила Анатолійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Рубіжанська міська рада Луганської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в :

Адвокат Шурхно Кирило Анатолійович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із заявою, де заінтересованою особою вказав: Рубіжанську міську раду, про встановлення факту постійного сумісного проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 21 січня 2021 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання на 23 лютого 2021 року на 09 годину 00 хвилин.

Позиції учасників справи.

Позиція заявника, з урахуванням аргументів його адвоката полягала у тому, що заявник має зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_2 . Але з 2014 року, у зв`язку із тим, що його квартира в наслідок бойових бій була зруйнована, він фактично проживав разом зі своєю матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , до дня її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті матері відкрилась спадщина і він вважаючи себе таким, що прийняв спадщину, у шестимісячний термін не звертався до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак після спливу шестимісячного строку на подання такої заяви, він все ж таки вирішив звернутися до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, але отримав відмову у зв`язку із тим, що ним був пропущений строк на прийняття спадщини. Метою встановлення зазначеного факту є оформлення права на спадщину.

Заінтересована особа проти задоволення заяви не заперечувала.

Оцінка суду щодо фактів.

На основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з грудня 1985 року, має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 3-4).

ОСОБА_3 , згідно із свідоцтвом про народження, є ОСОБА_2 (а.с.7), яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла в місті Первомайську Луганської області (а.с. 8).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, і 24 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Рубіжанської нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на рухоме майно, яке складається з недоодержавної пенсії у Управлінні Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області у сумі 5770 гривень 40 копійок, однак постановою нотаріус відмовила ОСОБА_4 у видачі свідоцтва у зв`язку з тим, що у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців він не подав і разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини постійно не проживав (а.с. 9).

Відповідно до довідки голови вуличного комітету, ОСОБА_1 з серпня 2014 року по 12 січня 2018 року фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

ОСОБА_5 у період з серпня 2014 року по 12 січня 2018 року, за вище зазначеною адресою було пов`язано з тим, що у зв`язку із пожежею, яка сталась 31.07.2014 року, у квартирі АДРЕСА_3 , де ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання, проживати було не можливо, оскільки квартира була зруйнована, а саме: плити перекриття та стінові панелі мали пробоїни, вікна розбиті, зруйновані системи енергопостачання, теплопостачання, газопостачання, каналізація (а.с. 10).

Суд констатує, що останні обставини встановлені судом на підставі наданих заявником письмових доказів у вигляді довідки про підтвердження факту пожежі та дефектного акту, виданих закладами, які не зареєстровані за законодавством України, але знаходяться на території держави Україна, зокрема у місті Первомайськ Луганської області.

Тут суд врахував, що місто Первомайськ Луганської області, згідно положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р входить до переліку населених пунктів, на території якого органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. А на підставі статей 1 та 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18 січня 2018 року №2268-VIII та Указу президента України №32/2019 від 07 лютого 2019 року «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» - місто Первомайськ Луганської області, вважається тимчасово окупованою територією України.

І фактично, що є загальновідомими обставинами, нині, знаходження на території міста Первомайська Луганської області небезпечно як для здоров`я, так і для життя будь-якого громадянина України, а право на свободу та особисту недоторканість не забезпечуються державою Україна на території цього міста, що підтверджується Постановою Верховної Ради України від 21 травня 2015 року №462 «Про Заяву Верховної Ради України "Про відступ України від окремих зобов`язань, визначених Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод"».

А це, об`єктивно свідчить про те, що на території міста Первомайськ Луганської області, нині, жодний орган державної влади України. Як наслідок, суд погоджується із аргументами заявника про те, що отримати документи, встановленого законодавством України зразка і виданих компетентним Україною закладом для підтвердження факту фактичного місця проживання не за місцем реєстрації у зв`язку із зруйнуванням квартири та будинку в цілому, заявник не може.

Проте суд оцінює і сприймає надані йому докази як допустимі, виходячи з наступного.

Як відзначив Європейський Суд з прав людини в своєму рішенні від 10 травня 2001 року (справа Кіпр проти Туреччині), зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих де-факто органів та інститутів окупаційної влади далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать (п.96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (п.92).

А в рішенні від 23 лютого 2016 року (справа Мозер проти Республіки Молдова та Росії), Європейський Суд з прав людини вказав на те, що першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (п.142).

Тому з огляду на обставини цієї справи та зобов`язання України, як однієї з Договірних Сторін Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, поважати права людини, суд не бачить підстав аби не враховувати впроваджений Європейським судом з прав людини підхід.

І саме тому, суд вважає, що надані заявником письмові докази є належними, допустимими та достовірними, а також такими, що поза всяким сумнівом доводять факт проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю матір`ю - ОСОБА_2 , у період з серпня 2014 року по день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до положень частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу (який складає шість місяців з часу відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. З огляду на положення частини другої статті 1220 цього ж кодексу, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

З огляду на це, та положення частини другої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті, у зв`язку з відсутністю визначеного законом іншого порядку встановлення такого факту, слід розглянути по суті.

Оцінка суду щодо права.

Відповідно до положень частини першої статті 33 Конституції України, кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується вільний вибір місця проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з положеннями статті 29 та 310 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є квартира у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово; фізична особа має право вільно обирати собі місце проживання та змінювати його, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Чинне законодавство України не містить визначення такого поняття як "постійне місце проживання", але з огляду на те, що заявник довів той факт, що єдиним його місцем проживання, з серпня 2014 року по 12 січня 2018 року був будинок АДРЕСА_1 , в якій він постійно проживав зі своєю матір`ю - ОСОБА_2 , за її життя, суд вважає за можливе задовольнити заяву ОСОБА_1 .

Отже, керуючись статтями 2,10,19,23,34,76-113,182-183,258-259,263-265,268,272-273,293-294,315, 319,351,355, Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Рубіжанська міська рада Луганської області про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) зі своєю матір`ю - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) станом на 12 січня 2018 року у будинку АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня складання цього рішення.

Суддя Д.С. Коваленко