Справа № 462/65/20 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А.І.
Провадження № 22-ц/811/3835/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року Львівський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

розглянув у порядку спрощеного провадження без участі учасників справи апеляційну скаргу голови правління ПрАТ «СК «Євроінс Україна» Ніколова Я.Г. на заочне рішення Залізничного районного суду м.Львова від 07 жовтня 2020 року у справі № 462/65/20 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

08 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про стягнення з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» страхового відшкодування в розмірі 15 561,27 грн., пеню 1 071,38 грн., інфляційні втрати 187,01 грн., 3% річних 197,70 грн., витрати на виготовлення Звіту оцінювача 815,00 грн., моральну шкоду 5 500,00 грн.

Просив також стягнути з відповідача ОСОБА_2 відшкодування матеріального збитку в розмірі 4 318,73 грн., інфляційні втрати-0,01 грн., 3% річних-11.68 грн., моральну шкоду 5 000.00 грн.

Судові витрати просив покласти на відповідачів та розподілити між ними, встановити порядок виконання судового рішення.

Оскаржуваним заочним рішення Залізничного районного суду м.Львова від 07 жовтня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Вирішено стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 : страхове відшкодування в розмірі 15 561,27 грн., пеню 1 071,38 грн., інфляційні втрати 187,01 грн., 3% річних 197,70 грн., витрати на виготовлення звіту оцінювача 815,00 грн.-всього 17 832,36 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 : відшкодування матеріального збитку в розмірі 4 318,73 грн., інфляційні втрати-0,01 грн., 3% річних-11,68 грн.-всього 4 330,42 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» Євроінс Україна», ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 681,60 грн.

судового збору в рівних частках - по 840,80 грн. з кожного.

Додатковим рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 26 жовтня 2020 року частково задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бень Б.З..

Вирішено стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_3 судові витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 7 500 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 2 500 грн.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 20 листопада 2020 року заяву ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Заочне рішення суду оскаржив голова правління ПрАТ «СК «Євроінс Україна».

В апеляційній скарзі зазначає, що в тексті оскаржуваного рішення помилково зазначено, що 08.12.2017 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ СК «Євроінс Україна» із заявою про страховий випадок. Зазначене суперечить фактичним обставинам справи, оскільки до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» з повідомленням про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком, звернувся позивач ОСОБА_1 та повідомив про обставини ДТП, яка мала місце 07.12.2017 року о 9 год. 05 хв. у с.Сокільники Пустомитівського району Львівської області на вул.Стрийській, на території стоянки гіпермаркету «Епіцентр» за участю транспортного засобу « HYUNDAI H-1 « р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «ВАЗ 21140» р.н.з. НОМЕР_2 під його керуванням. В порушення вимог п.35.1 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), яка регламентує, що для отримання відшкодування, потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування із переліком документів, зазначених у даній статті (п.35.2 ст.35 Закону) , чого потерпілим не було подано. Тобто, не врахувавши положення п.35 Закону, суд першої інстанції помилково розцінив звернення потерпілої особи із повідомленням про ДТП як звернення із заявою про страхове відшкодування. Лише 18.04.2019 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із заявою про страхове відшкодування, що не відповідає вимогам п.37.1.4 ст.37 Закону, якою визначений строк в один рік, якщо шкода заподіяна майну потерпілого і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого з моменту скоєння ДТП. Посилається на те, що зазначений строк не підлягає поновленню. Зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував фактичних обставин справи, не надав належної правової оцінки зібраним по справі доказам, тому дійшов передчасного висновку про обґрунтованість та законність пред`явлених позовних вимог. Просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції , ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_1 судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 1 261,21 грн.

Відповідно до ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) Відзив на апеляційну скаргу суду не надано.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом частини другої статті 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 07 грудня 2017 року о 9 год.05 хвилин в с.Сокільники вул.Стрийська Пустомитівського району Львівської області відбулася ДТП за участю ОСОБА_1 , який керував легковим автомобілем марки ВАЗ, модель 21140, р.н.з. НОМЕР_2 та ОСОБА_2 , котрий керував легковим автомобілем марки « Hyunday « модель Н1 р.н.з. НОМЕР_1 .(а.с.6).

Згідно постанови Залізничного районного суду м.Львова від 07.02.2018 року (справа № 462/5968/17 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП ( останній порушив п.2.3, 10.11 Правил дорожнього руху України) та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу 340 грн. в дохід держави (а.с.7).

Згідно полісу № АМ/2276056 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 при керуванні автомобілем «Hyundaі» модель Н1 була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна». Ліміт страхової відповідальності за матеріальну шкоду становить 100 000.00 грн., франшиза 00 (нуль) гривень (а.с.8).

08.12.2017 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ СК «Євроінс Україна» із заявою про страховий випадок, що мав місце 07.12.2017 року.

За даними огляду автомашини ВАЗ НОМЕР_2 11.12.2017 року та Звіту про оцінку пошкодженого транспортного засобу № 2372/18 ОСОБА_1 вартість відновлювальних робіт становила 19 880,00 грн. із яких: вартість ремонтних робіт-16 750,00 грн., вартість запчастин-3 130.00 грн. (а.с. 9,11-12).

Задовольняючи позовні вимоги позивача про відшкодування страхових виплат та відшкодування шкоди з винної особи, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 поніс фактичні витрати в розмірі 19880 грн. на ремонт автомобіля , в той час коли розмір страхового відшкодування становить 15561,27 грн., за таких обставин різницю в розмірі 4318,73 грн. слід стягнути з винної особи. Керуючись ст. 988, 979, 990 Цивільного кодексу України, ст.3, 8, 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) позов задовольнив частково.

З висновками суду першої інстанції, апеляційний суд не погоджується.

За змістом частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок-це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій особі або іншій третій особі.

Згідно ст. 979 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктами 2,3 частини першої статті 988 ЦК передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Із матеріалів справи встановлено, що 08.12.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із повідомленням про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком, в якому зазначив про обставини ДТП, яка мала місце 07.12.2017 року о 09 год.05 хв. у с.Сокільникм Пустомитівського району Львівської області на вул..Стрийській, на стоянці гіпермаркету «Епіцентр» за участю транспортного засобу « Hyunday Y-1» р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «ВАЗ 21140» р.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Відповідно до п.34.2 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик ( у випадках передбачених ст..41 цього Закону- МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходженя пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

11.12.2017 року оцінювачем ОСОБА_4 за заявою ПрАТ «СК «Євроінс Україна» був проведений огляд пошкодженого автомобіля ВАЗ 21140 р.н.з. та складено Протокол огляду транспортного засобу. (а.с. 15-18).

Відповідно до п.35.1 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Суд першої інстанції, постановляючи рішення, не надав правової оцінки обставинам, що разом із заявою позивачем не надано переліку документів, які вимагаються Законом (ст..35.2 с.35 Закону). Тобто, не врахувавши вимог п.35 Закону, суд першої інстанції помилково розцінив звернення позивача як потерпілої особи із повідомленням про ДТП як звернення із заявою про страхове відшкодування.

Із заявою про стравове відшкодування позивач ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ СК «Євроінс Україна» 18.04.2019 року ,тобто через рік, чотири місяці та 11 днів.

Відповідно до п.37.1.4 ст.37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого з моменту скоєння ДТП.

Відтак, право отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів узятих на себе зобов`язань виникає виключно за умови подання потерпілим у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями п.п. 37.1.4 п.37 .1 ст.37 Закону права на відмову у виплаті страхового відшкодування у разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 910/7449/17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 753/5293/16.

Враховуючи те, що ДТП сталася 07.12.2017 року, то саме з цієї дати починається річний строк на звернення із заявою про виплату страхового відшкодування, однак позивач звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» 18.04.2019 року, відповідно пропущений річний строк не підлягає поновленню.

Із матеріалів справи також не вбачається, що позивач звертався до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» про отримання консультаційної допомоги.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції не з`ясував обставини, що мають значення для справи та дійшов помилкового висновку про задоволення позовув частині до ПрАТ «СК «Євроінс Україна».

За відсутності підстав для задоволення позову про стягнення шкоди не можуть бути задоволені позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Частиною першою статті 367 ЦПК встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина 1 ст.367 ЦПК).

У вимогах апеляційної скарги апелянт просить скасувати рішення повністю тобто і в частині до винної особи і в частині відмови у позовних вимогах про стягнення моральної шкоди, однак мотивів незаконності рішення в цій частині не наводить, тому апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу частково.

Крім цього, ОСОБА_2 з заявою про перегляд заочного рішення не звертався та заочне рішення не оскаржував, тому суд апеляційної інстанції позбавлений права перевіряти законність рішення в цій частині.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини принцип належного здійснення правосуддя передбачає, що у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позиції сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фіндляндії» від 01.07.2003 р.п. 36).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фіндляндії від 27.09.2001 року, п.30).

Відповідно до ч.1 п.1,3 ст.376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: п.1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; п.3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Згідно п.20 абз.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Тому додаткове рішення Залізничного районного суду м.Львова від 26 жовтня 2020 року втрачає силу в частині стягнення ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_3 судові витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 7 500 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 при ухваленні рішення суд вирішує питання розподілу судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови у позові - на позивача (п.2 ч.2 ст.141 ЦПК).

За п.5 ст.268 ЦПК датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1,3, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу голови правління Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» Я.Г.Ніколова задовольнити частково.

Заочне рішення Залізничного районного суду м.Львова від 07 жовтня 2020 року в частині задоволення позову до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позову до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Визнати таким, що втратило силу додаткове рішення Залізничного районного суду м.Львова від 26 жовтня 2020 року в частині стягнення ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_3 судові витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 7 500 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса для листування АДРЕСА_1 ) в користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» ( ) судові витрати по справі за подачу апеляційної скарги в сумі 1 261,21 (одна тисяча двісті шістдесят одна грн.21 коп.).

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк