Справа № 953/2273/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" лютого 2021 р. суддя Київського районного суду м. Харкова Єфіменко Н.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до П`ятої Харківської державної нотаріальної контори (відокремлений підрозділ) про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити певні дії, -
10 лютого 2021р. до Київського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до П`ятої Харківської державної нотаріальної контори (відокремлений підрозділ), у якій позивач просила скасувати постанову державного нотаріуса П`ятої Харківської державної нотаріальної контори Лакізи І.В. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 16.11.2020; зобов`язати відповідача вирішити питання щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у спадковій справі №9П/2020 на спадкове майно, що складається з земельної ділянки, площею 4,6753 га у межах згідно з планом, розташовану на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області; права на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності КСП «Київська Русь» смт. Золочів Золочівського району Харківської області, розміром 0,95 га; грошові вклади з відповідними відсотками, компенсаціями та сертифікатами, що знаходяться в АТ КБ «Приватбанк».
Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.
Виключна підсудність це особливий вид територіальної підсудності, який забороняє застосування інших видів територіальної підсудності (загальної, договірної, альтернативної або підсудності пов`язаних між собою вимог). Це пояснюється особливостями справ, на які така підсудність поширюється, і направлено на створення сприятливих умов для розгляду справи й виконання судового рішення.
Згідно роз`ясненнями, які містяться в п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2013 виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Оскільки предметом позовних вимог є не лише оскарження постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а й зобов`язання відповідача видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з земельної ділянки, розташованої на території Золочівської сілької ради, то суд приходить до висновку, що відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України вказана цивільна справа має розглядатися за правилами виключної підсудності місцевим судом, юрисдикція якого поширюється на територію, на якій розташоване вказане нерухоме майно.
Вказана вище земельна ділянка знаходиться на території Золочівського району Харківської області, що відноситься до юрисдикції Золочівського районного суду Харківської області.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
При цьому відповідно до ч.1 ст. 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).
Стаття 6 § 1 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини передбачає, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Практика Європейського суду щодо України стосовно гарантій, закріплених статтею 6 § 1, знайшла своє відображення у справах, які стосуються права доступу до суду та справедливого судового розгляду.
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).
Отже, враховуючи передбачені ст. 30 ЦПК України правила виключної підсудності, оскільки предмет спору стосується спадкового майна, основна маса якого складається з нерухомого майна (земельної ділянки), розташованого на території Золочівського району Харківської області, що до територіальної (юрисдикції) підсудності Київського районного суду м. Харкова не належить, то цивільна справа №953/2273/21 за позовною заявою ОСОБА_1 підлягає передачі на розгляд до Золочівського районного суду Харківської області.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 статті 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.
Керуючись ст.ст.19, 23, 27, 31, 32, 258, 260 ЦПК України, суддя, -
Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Суддя