Справа № 346/299/21
Провадження № 2/346/623/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Яремин М.П.

з участю: секретаря Лазановського В.В.

представника позивача адвоката Чобанюка М.М.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, -

встановив:

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з 29.04.2010 року перебувала з відповідачем в шлюбі, в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_4 . Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 21.11.2014 року шлюб між сторонами розірвано. На утримання вказаної дитини згідно з рішенням цього ж суду від 26.02.2018 року присуджено з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі, а саме 1 000 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття. Однак, на даний час сума стягуваних аліментів на утримання дитини є недостатньо для її матеріального утримання, оскільки витрати є значними, та їй важко самостійно їх оплачувати. Випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого підтверджується, що дитина часто хворіє. Крім того, позивач зазначає, що змінилося її матеріальне становище, адже відповідач не бере участі в оплаті додаткових витрат на утримання дочки. Інфляційні процеси, які відбулись в державі за останні роки, не дозволяють позивачу забезпечити належне матеріальне утримання дитини, а також її нормальний фізіологічний розвиток. Відповідач є працездатним, а отже, спроможним сплачувати аліменти на утримання дочки у більшому розмірі, ніж визначено попереднім рішенням суду, оскільки належне утримання дитини являється обов`язком не тільки матері, але й батька. Тому позивач просить збільшити присуджений з відповідача розмір аліментів до 2 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Позивач в судове засідання не з`явилась, її представник, адвокат Чобанюк М.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних в позовній заяві, просить позовні вимоги задовольнити саме в такому розмірі, оскільки відповідач молодого віку, працездатний, а в добровільному порядку аліменти в більшому розмірі не надає.

Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, оскільки відповідач в добровільному порядку щомісячно сплачує на утримання вказаної дочки аліменти в розмірі 1 200 грн., що становить більше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки через пандемію в державі він не має можливості влаштуватися на роботу. З приводу надання додаткових коштів на утримання дитини позивач не зверталася до відповідача, при цьому вона чинить перешкоди відповідачу у спілкуванні з дитиною, а тому задля уникнення стресу для дитини відповідач уникає цього.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до свідоцтва про народження сторони є батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с.8).

Судом встановлено, що згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.11.2014 року шлюб між сторонами розірвано, місце проживання малолітньої дитини сторін визначено з позивачем (а. с. 9).

Згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26.02.2018 року (справа № 346/647/18) з відповідача на користь позивача присуджено аліменти на утримання вказаної дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно до досягнення цією дитиною повноліття (а.с. 10-12).

Як вбачається із долученої до матеріалів справи виписки із амбулаторної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рекомендовано: спостереження в кардіолога, гастроентеролога, травматолога педіатра та санаторно-курортне оздоровлення в літній період ( а.с.14-15).

Згідно з довідкою № 45 Тернопільського МРЦЗ від 15.02.2020 року ОСОБА_3 не перебуває на обліку як безробітний в Тернопільському МРЦЗ станом на 15.02.2021 року ( а.с. 24).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, інформація про доходи за період з 1 кварталу 2019 року по 3 квартал 2020 року у ОСОБА_3 станом на 12.02.2021 року відсутня (а.с. 25).

Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з положеннями ч.1 ст.182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено, або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.

В п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Необхідність збільшення розміру стягуваних аліментів позивач аргументує тим, що визначений до сплати попереднім рішенням суду розмір аліментів є недостатній для задоволення потреб малолітньої дитини та вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500,00 грн., до досягнення дитиною повноліття.

Разом з тим вказані обставини лише самі по собі не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до цієї статті.

У частинах першій, другій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.

Законом України від 03.07.2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18 (провадження № 14-580цс19).

Таким чином, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, а є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.

Відповідно до частин 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивачем не доведено, що після постановлення у 2018 році судового рішення про збільшення розміру стягуваних з ОСОБА_3 аліментів до 1 000, 00 грн. змінилось сімейне становище та матеріальний стан платника (покращився) або одержувача аліментів (погіршився), виникли інші обставини, що відіграють суттєве значення в житті сторін чи їх малолітньої дочки, і що є підставою для збільшення розміру аліментів, то суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову.

На підставі ст.ст. 180-184, 192 СК України та, керуючись ст.ст. 81, 263 - 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну (збільшення) розміру аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка та жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , житель АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 26 лютого 2021 року.

Суддя Яремин М. П.