Номер провадження по справі 2/387/224/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2021 року смт Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, в складі :

головуючого судді Майстера І.П.

а участю секретаря судового засідання Косюг І.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ,-

В С Т А Н О В И В :

І. Описова частина

Стислий зміст позовних вимог позивача та позиції відповідача

До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 28 квітня 2021 року надійшла позовна заява, в якій ОСОБА_1 просить встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 .

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що з 1990 року по 2008 рік вона проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. А 29.02.2008 з останнім зареєстрували шлюб у Липнязькій сільській раді Добровеличківського району, актовий запис №02. Весь зазначений проміжок часу вони вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, приймали участь у спільних витратах, займалися благоустроєм будинку, мали взаємні права та обов`язки. За час спільного проживання сторони разом побудували будинок та за спільні кошти були придбані автомобіль, трактор ЮМЗ-6, трикорпусний плуг, культиватор 4.2, оприскувач 400л. На даний час в провадженні Добровеличківського районного суду Кіровоградської області перебуває на розгляді цивільна справа ЄУН №387/990/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності та поділ спільного майна подружжя. Оскільки встановлення факту, що має юридичне значення, пов`язано з вирішенням спору про право, тому ОСОБА_2 звернулася до суду із цим позовом.

Сторона позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та обґрунтувала їх обставинами, викладеними в позовній заяві.

Відповідач та його представник щодо позовних вимог заперечували, так як вважають, що не було спільного проживання позивачки та відповідача. Водночас відповідач в судовому засіданні на запитання суду пояснив, що він із ОСОБА_1 мали спільне господарство та підтвердив, що в 1991 році привіз матір за якою доглядала позивачка. Однак він також здійснював догляд за матір`ю ОСОБА_1 та проживаючи із нею постійно конфліктували, а тому вважає, що це неможливо назвати спільним життям.

Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 17.05.2021 було відкрито провадження та призначено судове засідання.

ІІ. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Дослідивши заяву по суті спору, письмові докази, допитавши свідків, заслухавши пояснення сторін, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2016-2020 роки, встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , є власника житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 з 1993 року ( а.с.9-10).

Зі змісту довідки від 20.01.2021 № 01-23-04/1, виданої Добровеличківською селищною радою Кіровоградської області, з`ясовано, що в 1988 році виділена земельна ділянка площею 0,07 га для будівництва будинку в АДРЕСА_2 на якій був побудований житловий будинок, який на той час відносився до двору колгоспного типу ( а.с. 11).

Зі змісту довідки виданої виконавчого комітету Липнязької сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області № 01-23-121/1 від 16.03.2020, встановлено, що ОСОБА_1 дійсно в період з 1990 року по 2019 рік проживала разом з ОСОБА_3 однією сім`єю за адресою АДРЕСА_1 ( а.с. 12).

Згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 29.02.2008, виданого Липнязькою сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 29.02.2008, про що було вчинено актовий запис № 02 ( а.с. 13).

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області по справі ЄУН 387/123/20 від 25.05.2020 розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 29 лютого 2008 року у Липнязькій сільській раді Добровеличківського району Кіровоградської області, актовий запис № 02 ( а.с. 14-16).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 надала показання, що з 1995 року проживала неподалік із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . В судовому засіданні свідок зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в період з 1995 по 2019 рік проживали однією сім`єю спільно. Вказані особи мали спільний побут, вели спільне господарство, будували новий житловий будинок. Їх взаємовідносини носили сімейний характер . Також спільно придбали: трактор, плуг, культиватор, причеп, оприскувач та автомобіль.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 надала показання, що з 1993 року перебувала у дружніх відносинах з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . В судовому засіданні свідок зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в період з 1990 по 2019 рік проживали однією сім`єю спільно. Також ОСОБА_1 із ОСОБА_3 доглядали матір ОСОБА_3 у 1993 році, яка перебувала в лежачому стані. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мали спільний побут, вели спільне господарство, будували новий житловий будинок. Їх взаємовідносини носили сімейний характер.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Статтею 5 ЦК України визначено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Згідно із пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК України.

Таким чином, до спірних правовідносини слід застосовувати положення Кодексу про шлюб та сім`ю України.

Відповідно до статті 13 КпШС України права і обов`язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Час виникнення прав і обов`язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану.

У статті 44 КпШС України вказано, що шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану.

Кодекс про шлюб та сім`ю не передбачав інституту цивільного шлюбу.

Чинним на час виникнення спірних правовідносин КпШС України не передбачалося можливості набуття у спільну власність майна жінкою та чоловіком, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, а виникнення такого права стало можливим з 1 січня 2004 року, коли набрав чинності Сімейний кодекс України.

За таких обставин, суд не має правових підстав для встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 1990 року, як того просить позивач, оскільки нормами діючого на той час КпШС України, який не має зворотної дії у часі, не визначено такого поняття як інститут цивільного шлюбу.

Такий факт, за наявності для того достатніх підстав та правового обґрунтування може бути встановлено з 01 січня 2004 року, тобто з дня набрання чинності Сімейним Кодексом України, оскільки статтею 74 цього Кодексу визначається право спільної сумісної власності на майно жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За вимогами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка.

Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

У судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які підтвердили факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 1990 року. також і сам відповідач надаючи пояснення вказував на наявність сімейних відносин з позивачкою у зазначений час.

Таким чином, виходячи із положень чинного на момент виникнення факту спільного проживання Кодексу про шлюб та сім`ю України, який не має зворотної дії в часі, а також застосовуючи положення чинного на даний час Сімейного Кодексу України, враховуючи, що встановлення факту спільного проживання відповідно до положень ЦК України породжує для позивачки юридичні наслідки, суд доходить до обґрунтованого висновку, що факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підлягає встановлення з 01 січня 2004 року по 28 лютого 2008 року.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 263-265, 293-294, 315, 353 ЦПК України, статтями 13, 24, 44 КпШС України, статтею 3, 4, 21 СК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з 01 січня 2004 рокупо 28 лютого 2008 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються такі реквізити сторін та інших учасників справи:

заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та жителька АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ;

відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення .

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області Майстер І.П.