ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3006/21 Справа № 204/7241/20 Суддя у 1-й інстанції - Книш А. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Макаров М.О.

за участю секретаря Керімової-Бандюкової Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2

на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

29 жовтня 2020 року до суду з заявою звернулася ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту того, що померла особа, яка записана у свідоцтві про народження дитини як батько, у свідоцтві про шлюб як чоловік, у свідоцтві про смерть - як померлий ОСОБА_3 та особа записана у пенсійній справі як ОСОБА_4 є однією і тією самою особою, яка юридично є батьком малолітньої дитини ОСОБА_2 (а.с.1-2).

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення визнано неподаною та повернуто заявнику (а.с.16-17).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить, скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню та направити справу для продовження розгляду до суду 1 інстанції (а.с.21-23).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що до суду надійшла заява ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту того, що померла особа, яка записана у свідоцтві про народження дитини як батько, у свідоцтві про шлюб як чоловік, у свідоцтві про смерть - як померлий ОСОБА_3 та особа записана у пенсійній справі як ОСОБА_4 є однією і тією самою особою, яка юридично є батьком малолітньої дитини ОСОБА_2 .

Зазначену заяву ухвалою від 17 листопада 2020 року залишено без руху, оскільки позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175,177 ЦПК України. Недоліки необхідно було усунути протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали.

03 грудня 2020 року в порядку усунення недоліків від заявника надійшла заява на виконання ухвали суду від 17 листопада 2020 року, до якої було лише долучено відповідь Шевченківського районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану адвокату Поповичу Є.В. та запит такого адвоката до вказаного відділу реєстрації актів цивільного стану.

Суд дійшов висновку, що недоліки зазначені в ухвалі від 17 листопада 2020 року виконані не були, заявником так і не надано суду доказів неможливості виправлення в документах особистої пенсійної справи померлого чоловіка заявника його прізвища, імені чи по батькові в частині наявних розбіжностей (не додано відповідної письмової відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області). Крім того, заявником не додані відповідні докази неможливості призначення дитині пенсії по втраті годувальника саме через наявні розбіжності в прізвищі, імені чи по батькові померлого чоловіка заявника в його особистій пенсійній справі з даними зазначеними в свідоцтві про народження дитини, про шлюб та свідоцтві про смерть, оскільки з доданої до заяви копії відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у призначенні пенсії відмовлено через відсутність даних про наявність іншої родини у померлого чоловіка заявника, а щодо наявної розбіжності в даних СПОВ та архівній справі ОСОБА_3 у його ПІБ лише звернуто увагу.

Зазначив, що заявник в своїй уточненій заяві знову посилався на те, що представник заінтересованої особи усно повідомив її, що у призначенні пенсії по втраті годувальника відмовлено через наявність розбіжностей в прізвищі, імені чи по батькові померлого чоловіка заявника в його особистій пенсійній справі з даними зазначеними в свідоцтві про народження дитини, про шлюб та свідоцтві про смерть та порадив звернутися з даного приводу до суду, проте така усна відмова не є належним доказом в розумінні ч. 2 ст. 318 ЦПК України.

Повертаючи заяву, суд виходив з того, що заявник не усунув недоліки, зазначені судом.

Апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав, свобод чи інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 цієї статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами 2, 3 ст. 294 ЦПК України передбачено, що з метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Положеннями ст. 318 ЦПК України визначені особливості змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до положень ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у пунктах 3, 5 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не додано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно до ст. 139 ЦПК України постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний провести підготовчі дії, зокрема, з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч. 1). В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 2). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч. 3).

Відповідно до ст. 13, 43, 49 та 175 ЦПК України позивач сам визначає зміст заявлених ним вимог, на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі (прийняття заяви до розгляду) суд не може вдаватися ні до оцінки доказів, ні до дослідження доказів, оскільки ці дії суд вчиняє на стадії з`ясування обставин справи та дослідження доказів.

Невідповідність зазначених у заяві обставин чи доказів на підтвердження заявлених вимог, неточність формулювань заявлених вимог, а також незазначення у заяві мети, з якою заявник просить встановити певний факт, що має юридичне значення, ненадання достатніх доказів на підтвердження заявлених вимог не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови в задоволенні заяви по суті, а не для визнання заяви неподаною і її повернення.

Постановляючи ухвалу від 09 грудня 2020 року суд першої інстанції не звернув увагу на те, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу і відповідно до ч. 2 ст. 294 ЦПК України суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази з метою з`ясування обставин справи, та дійшов передчасного висновку про повернення заяви заявникові.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції постановив ухвалу про визнання неподаною та повернення заяви з порушенням норм процесуального права, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: