БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1961/2021
Провадження № 2/497/746/2021
22.12.2021 року м. Болград
Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Кодінцевої С.В.
за участю секретаря судового засідання - Ковтун О.І.,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Болград цивільну справу за позовом Болградської міської ради Одеської області в особі органу опіки та піклування до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав,
ВСТАНОВИВ:
Болградська міська рада Одеської області в особі органу опіки та піклування звернулася до суду з названим позовом (а.с.1-2), та просить постановити рішення, яким позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно її малолітніх доньок: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позовних вимог представник позивача стверджує, що відповідач ОСОБА_1 є матір`ю двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (надалі діти). Реєстрація народження дітей проведена відповідно до ст.135 ч.1 СК України, тобто відомості про батька записані зі слів матері, та відповідно відповідачка є матір`ю одинокою.
За заявою відповідача, матері дітей від 04.10.2020 року, якою вона просила влаштувати дітей строком на 6 (шість) місяців в дитячий будинок в зв`язку з її важким матеріальним становищем (а.с.4), та на підставі розпорядження Болградської районної державної адміністрації від 05.01.2021 року дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було влаштовано до будинку дитини на повне державне утримання строком на шість місяців (а.с.5, 6).
26.07.2021 року ОСОБА_1 звернулася до служби у справах дітей Болградської міської ради з заявою на продовження перебування її малолітніх дітей у дитячому закладі строком на шість місяців у зв`язку зі складними життєвими обставинами (а.с.16).
Наказами служби у справах дітей Болградської міської ради Одеської області № 68 та № 69 від 26.07.2021 року (а.с.13, 14) дітей взято на облік як таких, що перебувають у складних життєвих обставинах.
За весь час перебування дітей у державному закладі мати жодного разу не відвідала їх, не цікавилася долею дітей, не виявила бажання забрати доньок до дому, тому позивач вважає доцільним позбавити її батьківських прав.
Ухвалою від 02.11.2021 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 15.11.2021 року о 10:00 годині (а.с.33), про що було повідомлено сторін (а.с.34).
У підготовче засідання призначене на 15.11.2021 року:
Представник позивача до суду не з`явилась, повідомлялась згідно вимог чинного законодавства, про причини неявки суд не повідомила.
Відповідач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилась, повідомлялась згідно вимог законодавства, про причини неявки суд не повідомила.
Ухвалою від 15.11.2021 року було відкладено підготовчий розгляд справи на 10:00 годину 01.12.2021 року (а.с.36), про що було повідомлено сторін (а.с.37).
Також 15.11.2021 року було розміщено на WEB-сторінці суду оголошення про виклик до суду ОСОБА_1 , як відповідача у справі (а.с.38).
У підготовче засідання призначене вдруге на 01.12.2021 року:
Представник позивача - Мохначева М.М., яка діє за дорученням №1295/02-12 від 13.07.2021 року (а.с.41) до суду не прибула, через канцелярію суду надала заяву, якою підтримала позовні вимоги та не заперечувала проти закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду (а.с.40).
Відповідач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання вдруге не з`явилась, повідомлялась згідно вимог законодавства, про причини неявки суд не повідомила. Жодних заперечень до суду не подавала.
Ухвалою від 01.12.2021 року було закрито підготовчий розгляд справи та призначено до судового розгляду по суті на 22.12.2021 року о 09:00 годині (а.с.43), про що було повідомлено сторін у справі (а.с.44, 45).
10.12.2021 року до суду повернулися судові повістки з відмітками листоноші про те, що "Адресат відсутній за вказаною адресою", які були надіслані відповідачу ОСОБА_1 за адресами: АДРЕСА_1 (а.с.48) та АДРЕСА_2 (а.с.49).
У судове засідання 22.12.2021 року:
Представник позивача - Мохначева М.М. прибула, та в зв`язку з неявкою відповідача через канцелярію суду надала заяву, якою просила задовольнити позовні вимоги, судовий розгляд провести у її відсутність та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с.50).
Відповідач ОСОБА_1 до суду ВТРЕТЄ не з`явилась, повідомлялась згідно вимог законодавства, про причини неявки суд не повідомила. Жодних заперечень та доказів на спростування доводів позивача до суду не надала.
Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи.
Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України (а.с.50).
Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.
Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.
В силу п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, яка передбачає підстави позбавлення батьківських прав, зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Позбавлення батьківських прав це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини.
Судом встановлено, що згідно свідоцтв про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10), їх матір`ю є ОСОБА_1 . Відомості про батька ОСОБА_5 , батька ОСОБА_6 записані зі слів матері, оскільки в шлюбі вона не перебувала.
Заявою від 04.01.2021 року відповідач, ОСОБА_1 просила тимчасово влаштувати її неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до Ізмаїльського будинку-дитини строком на шість місяців, у зв`язку з тяжким матеріальним становищем в її сім`ї (а.с.4).
Розпорядженнями голови Болградської районної державної адміністрації Одеської області від 05.01.2021 року було влаштовано малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до будинку дитини на повне державне утримання строком на шість місяців (а.с.5,6).
Наказами служби у справах дітей Болградської міської ради Одеської області № 68 від 26.07.2021 року (а.с.13) та №69 від 26.07.2021 року (а.с.14) дітей взято на облік як таких, що перебувають у складних життєвих обставинах.
17.07.2021 службою у справах дітей Болградської районної державної адміністрації Одеської області на адресу служби у справах дітей Болградської міської ради було надіслано особові справи дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які знаходяться в КНП «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» на повному державному забезпеченні (а.с.15).
Заявою від 26.07.2021 року ОСОБА_1 просила надати дозвіл на продовження перебування її неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в Ізмаїльському спеціалізованому будинку дитини, на повному державному утриманні, строком ще на шість місяців (а.с.16).
26 липня 2021 року комісією у складі начальника служби у справах дітей Болградської ТГ та представника КУ Центр надання соціальних послуг відвідуванням за місцем проживання відповідача, ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 було встановлено жахливі умови проживання малолітніх дітей, роз`яснено матері про необхідність вжиття заходів для приведення будинку до порядку та стосовно необхідності догляду за дітьми, а також відповідача ОСОБА_7 - матір дітей було попереджено про відповідальність, про що було складено акт обстеження умов проживання (а.с.17).
Листом від 26.07.2021 року за №35 начальником служби у справах дітей Болградської міської ради Одеської області було заявлено про відсутність заперечень щодо відвідування ОСОБА_1 своїх дітей, які влаштовані у КНП «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради за заявою матері (а.с.18).
Рішенням виконавчого комітету Болградської міської ради Одеської області від 03.08.2021 року за №236 було вирішено затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , стосовно неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.20).

Представник позивача, підтримала висновок, та разом з цим наполягала на задоволенні позовних вимог, стверджуючи, що відповідач має бути позбавлена батьківських прав щодо дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 оскільки свідомо ухиляється від виконання своїх прямих батьківських обов`язків.

Листом від 06.08.2021 року за №46 служба у справах дітей Болградської міської ради Одеської області просила продовжити строк перебування дітей, які перебувають в КНП «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» Одеської області за заявою матері, строком на 6 місяців (а.с.19).

Згідно акту КНП «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації від 13.10.2021 року за №02/06-134 про результати відвідування та піклування дитиною було встановлено, що у період часу з 01.02.2021 року до моменту складання даного акту, а саме до 13.10.2021 року мати дітей ОСОБА_1 цікавилась їх станом здоров`я та розвитком в усній формі, дітей не відвідувала, тобто фактично самоусунулась від виховання дітей (а.с.21).

Дані обставини свідчать, що мати дітей, не бере участі у вихованні і утриманні дітей, не відвідує їх, не цікавиться їх здоров`ям, морально і матеріально не підтримує їх, ухиляється від виконання своїх обов`язків і взагалі вона фактично відмовився від них.

Отже, своїми діями, відповідач свідомо порушує свої зобов`язання закріплені в статті 51 Конституції України, а саме: батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічне твердження закріплене також в ст.180 Сімейного Кодексу України.

В принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».

В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи».

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 цього ж Закону вказано, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно статті 12 вищеназваного Закону вказано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 15 цього ж Закону встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею.

При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановленою що відповідач свідомо не виконує своїх обов`язків по вихованню малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не піклується про них, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, взагалі не спілкується з дітьми, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними належної і якісної освіти, тобто своєю бездіяльністю створює умови, які шкодять дітям.

Статтею 164 Сімейного Кодексу України встановлено підстави позбавлення батьківських прав, а саме п.2 ч.1 ухиляння від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку, виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено виходячи з поведінки відповідачки, не дивлячись на те, що перешкод у спілкуванні з дітьми їй ні хто не чинив і не чинить.

Виходячи з вищевикладеного, діючи в інтересах дітей, суд вважає можливим задовольнити позов і позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Необхідно відмітити, що за положеннями ч.2 ст.166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Суд роз`яснює відповідачці, що відповідно до ст.168 СК України «Мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав».

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 908.00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись положенням керуючись ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 76-83, 89, 95,133, 141, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 284-289, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.164 ч.1 п.2, 169, 181, 243, 244 СК України, ст.ст.8, 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402, ч.2 ст.3 Конвенції «Про права дитини» від 27 вересня 1991 року, принципу №6 Декларації «Про права дитини», проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги Болградської міської ради Одеської області в особі Органу опіки та піклування до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 позбавити батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт № НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави судові витрати в розмірі 908.00 гривень (дев`ятсот вісім гривень) судового збору.

Копію рішення, після набрання ним законної сили, надіслати до відповідних районних відділів Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області - для виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В.Кодінцева