ЄУН №337/1839/20
Провадження № 2/337/55/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2021 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Ширіної С.А.

за участю секретаря -БиковоїС.Б.

представників сторін адвокатів Гришина О.М., Коломоєць І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Воронезька-16» про визнання незаконнім та скасування наказу про звільнення ,

в с т а н о в и в :

В травні 2020 року позивач звернулась до Хортицього районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою про визнання незаконнім та скасування наказу про звільнення яку неодноразово уточнювала.В редакції від 30.10.2020р. зазначила, що 06.10.2016 року її було обрано головою правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Воронезька-16» та на підставі наказу № 1 від 06.10.2016 року вона приступила до виконання обов`язків.29 квітня 2020 року вона отримала цінний лист в конверті від імені ОСОБА_2 , в якому було виявлено: наказ Відповідача №1-К від 24 квітня 2020 року, підписаний Головою ОСББ «Воронезька 16» Суміним О.П., згідно якого вона звільнена з посади Голови правління ОСББ «Воронезька 16» з 24 квітня 2020 року, на підставі п. 9 ст. 36 КЗпП України - припинення трудового договору інші закони (далі - оскаржуваний наказ). В подальшому з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26 квітня 2020 року вона дізналась, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в міститься інформація про те, що керівником ОСББ «Воронезька-16» зазначено громадянина ОСОБА_2 ..Вважає, що наказ від 24.04.2020 року є незаконним, оскільки її було звільнено у зв`язку з припиненням повноважень посадової особи, а тому просила скасувати вказаний наказ стягнути на її користь понесені судові витрати.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.05.2020 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та визначено про розгляд справи за правилами загального позовного провадження,призначено підготовче судове засідання.

15.6.20ку представником відповідача подано відзив на позовну заяву.

18.09.2020 року представником позивача подано уточнену позовну заяву.

23.09.2020 року представником відповідача подано відзив на уточнену позовну заяву, згідно якого представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що позивача було законно звільнено з посади голови ОСББ, оскільки відповідно до п. 2.1. Статуту ОСББ «Воронезька-16» голова ОСББ є керівником та має право вчиняти дії без довіреності. У відповідності до Закону та аб. 6 п. 16 Статуту ОСББ, до компетенцій загальних зборів членів ОСББ, не належить видання наказів, такими повноваженнями наділений тільки керівник. Отже, спірний наказ виданий в межах повноважень керівника. Дата звільнення позивача 24.04.2020 р., відповідає даті внесення відомостей про зміну керівника юридичної особи.З питанням щодо правомірності звільнення позивача з посади голови ОСББ остання зверталась зі скаргою до Головного управління держпраці у Запорізькій області, яка в результаті інспекційного відвідування, актом № ЗП № 3489/315/АВ від 31 серпня 2020 року не виявила порушень чинного трудового законодавства при звільненні ОСОБА_1 . Інспекційним відвідуванням, порушення законодавства по працю не встановлено.Просила в задоволенні позовних вимог відмовити,стягнути з позивача понесені судові витрати.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20.01.2021 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до розгляду на 15.02.2021 р.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі зазначив, що позивача ОСОБА_1 було звільнено з посади голови правління ОСББ «Воронезька-16»,оскільки голова правління ОСББ є посадовою особою за своїми функціями, то до звільнення голови ОСББ мають застосовуватися положення п.5 ч.1 ст.41 КЗпП, а не звільнення ОСОБА_1 з посади голови правління ОСББ «Воронезька-16» на підставі п. 9 ст. 36 КЗпП України - припинення трудового договору інші закони.

Крім того, звільнення позивача відбувалося не на підставі рішення правління, як то передбачено Статутом ОСББ, а неуповноваженою особою-головою ОСББ ОСОБА_2 .

Представник відповідача ОСББ «Воронезька-16 » у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав викладених в відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали цивільної справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини дев`ятої ст. 129 Конституції України обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства.

Згідно ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно із частиною третьою ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно дозаконів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно приписів ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відповідно до норми ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У відповідності до ст.12,13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом за клопотанням учасників провадження. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справі не є обов`язком суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення , ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.

Судом установлено, що відповідно до наказу № 1 від 06.10.2016року позивач ОСОБА_1 була призначена на посаду голови Правління ОСББ « Воронезька-16» ( а.с.11).

Як вбачається з протоколу № 2 від 29.02.2020 року позачергових загальних зборів ОСББ «Воронезька-16» роботу правління та ревізійної комісії визнано незадовільною, переобрано членів правління та ревізійної комісії. ( а.с.68-78).

Відповідно до протоколу №1 від 15.03.2020 року відбулося засідання правління ОСББ «Воронезька-16», в порядок денного якого було включено питання вибору голови та заступника голови ОСББ, ОСОБА_2 було обрано головою правління ОСББ «Воронезька-16» (а.с.100-103)

Згідно наказу №1-К від 24 квітня 2020 року, підписаного Головою ОСББ «Воронезька 16» Суміним О.П., ОСОБА_1 звільнена з посади Голови правління ОСББ «Воронезька 16» з 24 квітня 2020 року, на підставі п. 9 ст. 36 КЗпП України - припинення трудового договору інші закони.

24.04.2020 року голова правління ОСББ «Воронезька-16 » СумінО.П. видав наказ № 1-к , за яким ОСОБА_1 звільнено з посади голови правління ОСББ «Воронезька-16» на підставі п.9 ст. 36 КЗпП України ( а.с.24). Доказів вручення копії наказу чи ознайомлення ОСОБА_1 з наказом від 24.04.2020 року, представником відповідача суду не надано.

Відповідно до ст. 43 Конституції Українигромадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбаченому трудовим законодавством (ст. ст. 2, 36, 40, 41 КЗпП України).

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що при їх розгляді необхідно неухильно додержуватись Конституції України, КЗпП й інших актів законодавства. У п.18 зазначеної Постанови вказано, що при розгляді відповідної категорії справ судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами (ст.3 КЗпП України).

Згідно статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є: 1) угода сторін; 2) закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення; 3) призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу; 4) розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45); 5) переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду; 6) відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці; 7) набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи; 7-1) укладення трудового договору (контракту), всупереч вимогам Закону України "Про запобігання корупції", встановленим для осіб, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом року з дня її припинення; 7-2) з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади"; 8) підстави, передбачені контрактом; 9) підстави, передбачені іншими законами.

Тобто, звільнення працівника на підставі п. 9 ч. 1 ст. 36 КЗпП України відбувається у випадку, якщо підстави звільнення передбачено іншими законами, а не КЗпП України.

Відповідно до протоколу №1 від 15.03.2020 року відбулося засідання правління ОСББ «Воронезька-16», в порядок денного якого було включено питання вибору голови та заступника голови ОСББ, ОСОБА_2 було обрано головою правління ОСББ «Воронезька-16»,рішення щодо звільнення ОСОБА_1 з посади голови правління ОСББ не приймалося.

Так, відповідно до частини 3 статті 99 ЦК України згідно із Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів" від 13 травня 2014 року за № 1255-VІІ повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Правилом частини 3 статті 99 ЦК України та пункту 5 частини 1 статті 41 КЗпП України передбачається право компетентного (уповноваженого) органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав; реалізація цього права у будь-який час гарантується нормами корпоративного права для припинення негативного впливу на управлінську діяльність товариства.

Згідно з частиною третьою статті 147-1 КЗпП України працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством.

Відповідно до положень пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Під час визначення сфери застосування положення пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України, необхідно виходити з системного аналізу та контексту Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів" від 13 травня 2014 року за № 1255-VІІ.

Відповідно до правової природи зазначеного Закону його положення поширюються на усі види товариств в розумінні частини другої статті 83 ЦК України, згідно з якою товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариства поділяються на підприємницькі та непідприємницькі.

За правилом статті 85 ЦК України непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками.

Згідно із статтею 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку"Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками. Об`єднання є юридичною особою, що створюється відповідно до закону.

Відповідно до пункту 1 Розділу І Статуту Об`єднання діє відповідно до Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", чинного законодавства України та Статуту.

Отже, за своєю організаційно-правовою формою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Воронезька-16" відноситься до непідприємницького товариства, відповідно, на працівників цього товариства поширюються положення частини 3 статті 99 ЦК України.

Як вбачається з наказу № 1-К від 24.04.2020 року, ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади на підставі п. 9 ст. 36 КЗпП України.Підставою видачі наказу послугувало рішення позачергових загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку від 29.02.2020 р., яким було переобрано правління ОСББ та рішення засідання Правління ОСББ «Воронезька-16» від 15.03.2020 року, яким було обрано голову правлінняОСББ «Воронезька-16» ОСОБА_2 .

Також позивач була звільнена з посади голови правління не рішенням правління, як того вимагає п. 16 розділу ІІІ Статуту ОСББ "Воронезька-16", а фактично згідно протоколу позачергових загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку від 29.02.2020 р., яким було припинено повноваження голови правління, що не відповідає нормам чинного законодавства та Статуту ОСББ "Воронезька-16", відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання незаконним та скасування наказу №1-К від 24.04.2020 р. про звільнення її з посади голови правління на підставі п. 9 ст. 36 КЗпП України є обґрунтованими, такими, що узгоджуються із спеціальним законодавством, що регулює дані правовідносини, відтак підлягають задоволенню.

Суд не приймає доводи представника відповідача щодо визнання неналежними доказами копії :протоколу № 6 засідання правління ОСББ «Воронезька-16» від 05.10.2016 р.;наказу про вступ на посаду № від 1 від 06.10.20216р; витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань; Статуту ОСББ «Воронезька-16», оскільки представником позивача не було надано до суду оригіналів вказаних документів, так як вимогами ст.77 ЦПК України не передбачено визнання доказів неналежними з зазначених підстав.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп

Керуючись ст. 41, 147-1 КЗпП України , ст.ст. 2,4,5,12,13,76-82,89, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Воронезька-16» про визнання незаконнім та скасування наказу про звільнення - задовольнити .

Визнати незаконним та скасувати наказ №1-к від 24.04.2020 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Воронезька-16 » Суміна О.П. про звільнення ОСОБА_1 з посади голови правління ОСББ «Воронезька-16».

Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Воронезька-16» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня виготовлення повного тексту рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено судом 25.02.2020 року.

Суддя С.А. Ширіна24.02.2021