ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року

м.Суми

Справа №591/7028/17

Номер провадження 22-ц/816/324/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 грудня 2020 року в складі судді Шелєхової Г.В., ухваленого в м. Суми, повне рішення складено 18 грудня 2020 року,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, свої вимоги мотивувала тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , від шлюбу сторони мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 22 вересня 2016 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 21 липня 2016 року.

Посилаючись на зміни у матеріальному становищі відповідача, зокрема, стабільну високу заробітну плату, а також зростання потреб дитини, позивачка просила суд збільшити розмір аліментів та змінити порядок стягнення, стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини його заробітку, а також стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 8000,15 грн.

Заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 червня 2018 року, яким позов ОСОБА_1 був задоволений повністю, скасовано за заявою відповідача ухвалою суду від 20 червня 2019 року, по справі призначено підготовче засідання.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01 липня 2016 року по 30 червня 2018 року у розмірі 8000 грн 15 коп.

В іншій частині вимог відмовлено у зв`язку з їх необґрунтованістю.

У січні 2021 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржене судове рішення в частині вирішення вимог про збільшення розміру аліментів та зміну способу стягнення аліментів, постановити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи рішення суд безпідставно не врахував вимоги частини 3 статті 181 СК України, відповідно до вимог якої спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При цьому, Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких одержувач аліментів бажає скористатися таким своїм правом. Крім того, суд першої інстанції не врахував, що з часу стягнення з відповідача аліментів зріс розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, змінився вік дитини, а відповідно зросли потреби у забезпеченні дитини необхідним для проживання, харчування. Відповідач працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, доказів неможливості надання дитині утримання у заявленому позивачкою розмірі він не надав.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу відповідач у встановлений судом строк не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що справа про зміну способу стягнення аліментів, збільшення розміру аліментів, віднесена процесуальним законом до малозначних, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела належними та допустимими доказами існування передбачених ст. 192 СК України підстав для збільшення розміру аліментів, а саме зміни матеріального чи сімейного стану відповідача.

Проте такий висновок суду першої інстанції суперечить вимогам закону та фактичним обставинам справи.

У справі, яка переглядається суд встановив, що сторони перебували в шлюбі, який рішенням Зарічного районного суду м Суми від 22 вересня 2016 року розірвано (а.с.5, 7-8 том1).

Мають спільну доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6 том 1).

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 22 вересня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття на користь матері ОСОБА_1 (а.с.7-8 том 1).

У період з січня 2018 року по червень 2018 року відповідач працював у ТОВ «ГУАЛА КЛОЖЕРС УКРАЇНА» (а.с. 7 том 2).

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При визначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України).

Відповідно до частини першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 СК України).

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

З огляду на зазначені норми матеріального права, а також встановлені у справі обставини, апеляційний суд не може погодитися з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість заявленого позову, оскільки звертаючись до суду позивачка, посилаючись на норми ч. 3 ст. 181 СК України заявила, крім інших, вимогу про зміну способу стягнення аліментів.

Чинний Сімейний кодекс України не встановлює можливості реалізації особою, яка отримує аліменти, свого права обрати спосіб стягнення аліментів у залежність від зміни сімейного або майнового стану відповідача.

Відповідно до вимог статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом

Заявляючи вимогу про збільшення розміру аліментів позивачка посилалась на зміну у його майновому стані, оскільки ОСОБА_2 має постійне місце роботи, стабільний заробіток тому має можливість сплачувати аліменти на доньку у більшому розмірі ніж 1000 грн на місяць.

З наявних у справі довідок вбачається, що ОСОБА_2 у період з січня 2018 року по червень 2018 року працював у ТОВ «ГУАЛА КЛОЖЕРС УКРАЇНА» його заробіток за вказані шість місяців становить 68637,12 грн (а.с. 7 том 2).

При цьому відповідач не спростував доводів позивачки щодо стабілізації його майнового стану.

Твердження відповідача про те, що він не працює, не має стабільного доходу, при цьому допомагає батькам, утримує співмешканку та її сина, є суперечливими, доводів позивачки не спростовують, оскільки жодними доказами не підтверджені.

ОСОБА_2 не надав до суду доказів звільнення з роботи або перебування на обліку у центрі зайнятості населення.

Надані відповідачем копії трудової книжки містять відомості лише по січень 2015 року, подальші записи про працевлаштування, зокрема у ТОВ «ГУАЛА КЛОЖЕРС УКРАЇНА», відповідач до суду не надав, тобто діяв зловживаючи своїми процесуальними правами, в супереч вимогам п.п. 2,4 частини 2 статті 43 ЦПК України, які встановлюють обов`язок учасника справи сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, а також подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

В обґрунтування вимоги про збільшення розміру аліментів позивачка надала до суду розрахунок витрат на утримання дитини з урахуванням її потреб за віком, відповідач зазначеного розрахунку не спростував.

За встановлених обставин, врахувавши матеріальне становище та стан здоров`я відповідача, який спроможний надавити дитині утримання не менше гарантованого державою розміру, колегія суддів вважає обґрунтованою вимогу про визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання доньки у розмірі 1/4 частини доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає інтересам дитини, не ставить у скрутне матеріальне становище платника аліментів, ґрунтується на принципах розумності та справедливості.

Проте, враховуючи, що 15 лютого 2021 року, тобто до апеляційного перегляду справи, донька сторін ОСОБА_4 досягла повноліття, тому визначений статтею 180 СК України обов`язок батьків утримувати дитину припинився, апеляційний суд не має правових підстав для стягнення з відповідача аліментів.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Установивши, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду не відповідають обставинам справи, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність змінити оскаржуване судове рішення в частині мотивів.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову у розмірі 640 грн та за подання апеляційної скарги - 960 грн, від сплати якого звільнена позивачка відповідно до п. 3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст.367,368,374, п.п., 3, 4 ч. 1 ст. 376, 381 - 384,389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 грудня 2020 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову про зміну розміру аліментів та способу їх утримання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 640 грн та за апеляційний перегляд справи у розмірі 960 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач - О.І. Собина

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко