Справа № 285/5312/20
провадження у справі №2/0285/47/21
23 лютого 2021 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташківа Т.Б., за участі секретаря судового засідання Медяної І.В. та осіб, які беруть участь у справі:
позивача: ОСОБА_1 не прибула, представник позивача ОСОБА_2 не прибув,
відповідача: ТОВ Вердикт Капітал, представник не прибув,
треті особи: приватний нотаріус, приватний виконавець, представники не прибули,
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Т.І., приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Лужинецький П.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 01.10.2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 1520 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Вердикт Капітал заборгованості за кредитним договором від 7.05.2015 року в сумі 59 712 грн. 44 коп., а також витрати за вчинення виконавчого напису в розмірі 500 грн.
В судове засідання позивач та його представник не прибули, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позові.
Представник відповідача в судове засіданні не прибув повторно, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неприбуття не повідомив, заяв та клопотань не подавав.
Треті особи приватний нотаріус та приватний виконавець в судове засіданні не прибули повторно, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неприбуття не повідомили, заяв та клопотань не подавали.
За таких обставин, керуючись ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 7.05.2015 року між ОСОБА_1 та АТ Альфа-Банк укладено кредитний договір № № 490939647, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредитні кошти.
За договором від 21.06.2016 року АТ Альфа-Банк відступило право вимоги за вказаним кредитним договором - ТОВ Кредитні ініціативи; за договором від 26.12.2018 року ТОВ Кредитні ініціативи відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ФК Інвестохіллс Веста; за договором від 16.01.2019 року Інвестохіллс Веста відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ Вердикт Капітал.
01.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1520, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Вердикт Капітал заборгованості за кредитним договором від 7.05.2015 року, укладеним між ОСОБА_1 та АТ Альфа-Банк в сумі 59 712 грн. 44 коп. за період з 16.01.2019 року до 11.03.2020 року, а також витрати за вчинення виконавчого напису в розмірі 500 грн. (а.с. 17).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області від 21.10.2020 року відкрито виконавче провадження на підставі вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса (11).
Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Відповідно до ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України - для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умовами, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Обов`язком нотаріуса до вчинення виконавчого напису є перевірка наданих стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання боржником щодо наявності безспірності боргу. Безспірний борг - це борг, що визнається боржником і кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на викладене, та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог кредитора.
Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 та від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18.
Як передбачено положеннями ст. 88 Закону України Про нотаріат нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
Судом встановлено, що заборгованість визначена у оспорюваному виконавчому написі не є безспірною, оскільки як вбачається зі змісту виконавчого напису стягувачем є ТОВ Вердикт Капітал, однак кредитний договір був укладений ОСОБА_1 з іншою фінансовою установою - АТ Альфа-Банк . Отже, у виконавчому написі приватного нотаріуса зазначено іншого стягувача, що є порушенням вимог ст. 88 Закону України Про нотаріат.
Крім того, відповідно до Розділу ІІ Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, для одержання виконавчого напису додаються:
а) оригінал кредитного договору;
б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Отже вказаним Переліком № 1172 не передбачено права нотаріуса вчиняти виконавчий напис на підставі договорів відступлення права вимоги та встановлювати нового кредитора як стягувача за кредитними зобов`язаннями.
Наявність договору про відступлення права вимоги за кредитним договором і набуття іншою особою (нового кредитора) права такої вимоги свідчить про відсутність безспірної заборгованості та позбавляє нотаріуса права вчиняти виконавчі написи на підставі такого договору відступлення. Новий кредитор (стягувач) не позбавлений можливості захисту своїх порушених прав шляхом звернення до суду в порядку позовного провадження.
Таким чином, вказані обставини свідчать про те, що заборгованість, зазначена в оспорюваному виконавчому написі не є безспірною, що є підставою для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Окрім цього, відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (п.4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України).
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 3 ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Відповідач у справі - представник ТОВ Вердикт Капітал та третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Т.І. до суду не прибули, та не надали жодного доказу на спростування доводів позивача.
Позивач не погоджується з нарахованою заборгованістю, що вказує на наявність спору між сторонами та на те, що сума заборгованості не є безспірною.
За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, підтверджується належними доказами, а тому підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 01.10.2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 1520 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Вердикт Капітал заборгованості за кредитним договором від 7.05.2015 року в сумі 59 712 грн. 44 коп., а також витрати за вчинення виконавчого напису в розмірі 500 грн.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України та може бути переглянуте судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.Б. Сташків