КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№22-ц/824/320/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021року місто Київ

справа № 359/9825/17

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Муранової-Лесів І.В., повний текст рішення складено 29 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки» про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ТОВ «Агрофірма Вишеньки» на його користь заборгованість за договорами поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, яка складається з: 4016000 грн. - основного боргу, 410435,20 грн. - інфляційних втрат, 88462,03 грн. - відсотків за користування грошовими коштами.

В мотивування вимог посилався на те, що 25 вересня 2017 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір про відступлення права вимоги за договорами про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, які укладені в 2006 році між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Вишеньки» на загальну суму основного зобов`язання у розмірі 4016000 грн.

Вказував, що на виконання умов пункту 3 вищевказаного договору ОСОБА_2 передала йому дублікати договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, а саме: від 10 квітня 2006 року №1 на суму 56000 грн.; від 18 липня 2006 року №2 на суму 500000 грн.; від 18 липня 2006 року №3 на суму 459500 грн.; від 04 серпня 2006 року №3 на суму 500000 грн.; від 23 серпня 2006 року №4 на суму 1010000 грн.; від 04 вересня 2006 року №5 на суму 1010000 грн.; від 23 жовтня 2006 року №6 на суму 480500 грн., а також виписки з банківського рахунку товариства та акт звіряння взаєморозрахунків.

Зазначав, що листом від 26 вересня 2017 року ОСОБА_2 повідомила ТОВ «Агрофірма Вишеньки» про заміну кредитора у зобов`язанні.

Посилався на те, що 12 жовтня 2017 року він, як новий кредитор ТОВ «Агрофірма Вишеньки» за договорами про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, направив товариству письмову вимогу про повернення отриманих грошових коштів на загальну суму 4016000 грн. Проте зазначена вимога залишилася без задоволення та реагування.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Агрофірма Вишеньки» на користь ОСОБА_1 4016000 грн. - основного боргу, 410435,20 грн.- інфляційних втрат, 88462,03 грн. - 3% річних за користування грошовими коштами, а всього на загальну суму 4514897,23 грн.

Стягнуто з ТОВ «Агрофірма Вишеньки» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 8000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ТОВ «Агрофірма Вишеньки» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив рішення суду скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що суд першої інстанції, встановивши факт підписання договору про відступлення права вимоги і заміни кредитора у зобов`язанні відповідно до ст.ст.513, 516, 517 ЦК України, не звернув уваги на заперечення ТОВ «Агрофірма Вишеньки» проти факту укладення таких договорів та невиконаних грошових зобов`язань за договорами у відповідача перед ОСОБА_2 , стягнув грошові кошти, встановивши наявність договірних відносин, передбачених ст.ст.1046, 1047 ЦК України на підставі недопустимих та неналежних доказів.

Вказував, що висновок суду про встановлення факту отримання грошових коштів ТОВ «Агрофірма Вишеньки» від ОСОБА_2 за договорами у дату їх укладення ґрунтується на припущеннях, оскільки надані на підтвердження цих обставин виписки з банківського рахунку ТОВ «Агрофірма Вишеньки» за 2006 рік не є первинними обліковими документами, що підтверджують здійснення банківських готівкових касових операцій, не надають змогу ідентифікувати особу, яка їх здійснила, а тому не можуть підтверджувати їх внесення на рахунок саме ОСОБА_2 , та за своїм змістом можуть свідчити лише про надходження на рахунок підприємства відповідних сум за договорами, однак про умови, їх сторони та цільове призначення, інформації не містять.

Зазначав, що не зазначаючи мотивів, суд першої інстанції надав перевагу та обґрунтовує рішення наданими позивачем копіями акту звіряння взаєморозрахунків від 10 січня 2018 року та акту приймання-передачі бухгалтерських документів від 01 серпня 2018 року, що не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» щодо їх форми та порядку складання.

Зауважував, що за своїм змістом про наявність у ТОВ «Агрофірма Вишеньки» заборгованості за договорами перед ОСОБА_2 надані документи суперечать офіційним відомостям про фінансову звітність підприємства за 2017 рік, яким судом взагалі оцінки не надано.

Посилався на те, що суд першої інстанції необгрунтовано не прийняв як доказ у справі наданий ТОВ «Агрофірма Вишеньки» висновок судової-економічної експертизи №14672 від 09 серпня 2018 року, за яким експертом шляхом дослідження та аналізу договорів, виписок по банківському рахунку, що є предметом розгляду в справі, а також первинної бухгалтерської та іншої облікової документації підприємства встановлено, що суми заборгованості ТОВ «Агрофірма Вишеньки» перед фізичними особами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за договорами поворотної безвідсоткової фінансової допомоги в сумі 4016000 грн. документально не підтверджуються.

Вказував, що наявність заборгованості у підприємства по рахунку на час розгляду справи також не є доказом внесення грошових коштів на рахунок відповідача саме ОСОБА_2 за договорами та не можуть достовірно підтверджувати ці обставини, оскільки досліджена документація у своїй сукупності не відображує відомостей про особу кредитора та не містить даних про внесення цих коштів на рахунок на підставі договорів з ОСОБА_2 .

Зазначав, що суд першої інстанції в рішенні враховує, що факт виготовлення та підписання дублікатів договорів підтверджені поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та фактично встановлює обставини їх укладення, що суперечить наданим роз`ясненням у п.12 постанови Пленуму ВСУ №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», про неможливість доводити свідченням свідків факт вчинення правочину, а також виконання зобов`язань, що виникли з правочину.

Вказував, що посилаючись на відсутність судових рішень за зверненням відповідача про визнання договорів поворотної безвідсоткової фінансової допомоги недійсними, суд не враховує, що у такийспосіб захист цивільних прав ТОВ «Агрофірма Вишеньки» є неможливим, оскільки неукладені договори недійсними не визнаються.

Постановою Київського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 05 червня 2019 року постанову Київського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2018 року змінено, викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто із ТОВ «Агрофірма Вишеньки» на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 4016000 грн., три відсотки річних - 88132 грн., інфляційні втрати - 410308,84 грн. та судовий збір - 7999,19 грн.

В решті позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 27 серпня 2020 року постанову Київського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.

Позивач у судове засідання апеляційного судупризначене на 16 лютого 2021 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від позивача до апеляційного суду 15 лютого 2021 року надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, в задоволенні якого протокольною ухвалою Київського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року було відмовлено.

Представник позивача у судових засіданнях апеляційного суду 17 листопада 2020 року та 08 грудня 2020 року надавав пояснення по доводам апеляційної скарги та просив відмовити у її задоволенні. У судове засідання призначене на 19 січня 2021 року представник позивача не з'явився, подав клопотання, в якому останній просив відкласти розгляд справи, оскільки у нього наявні ознаки коронавірусної інфекції. Вказане клопотання було задоволено та в судовому засіданні оголошено перерву до 16 лютого 2021 року о 14.00 год., в яке позивач не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність позивача відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем факту укладення між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Вишеньки» договорів поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, передачу грошових коштів відповідачу за цими договорами на дату їх укладання, а також переходу права вимоги виконання зобов`язання за ними до нового кредитора, яким є позивач.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Згідно з статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі №355/385/17 міститься висновок, що реальним (від лататинського res- річ) вважається договір, що є укладеним з моменту передачі речі або вчинення іншої дії. Для укладення реального договору необхідна наявність двох юридичних фактів: а) домовленість між його сторонами стосовно істотних умов договору; б) передача речі однією стороною іншій стороні або вчинення іншої дії.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09 жовтня 2018 року в справі №924/1096/17 вказано, що договір позики є класичним прикладом реального договору, про що свідчить положення абзацу 2 частини 1 статті 1046 ЦК України. Така норма сформульована імперативно. Окрім того, із дефініції даного договору, яка закріплена в абзаці 1 частини 1 статті 1046 ЦК України, можна зробити висновок, що оскільки позика спрямована до обов'язку повернути взяте в позику, то немає позики там, де не було заздалегідь взято в позику, тому що тоді не може бути мови про повернення. Суди попередніх інстанцій, встановивши, що сторонами справи не було доведено факту передання позикодавцем (відповідачем) грошових коштів позичальнику (позивачу), дійшли висновку, що наявні договори між позивачем та відповідачем в якості договорів позики є неукладеними.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-ХІV від 16 липня 1999 року (чинного на час укладення договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно з ч.2 ст.9 вказаного Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України 15 грудня 2004 року №637, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за №40/10320 (чинного на час укладення договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги) визначено, що готівкові розрахунки - платежі готівкою суб`єктів господарювання і фізичних осіб за реалізовану продукцію (товари, виконані роботи, надані послуги), а також за операціями, які безпосередньо не пов'язані з реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг) та іншого майна.

Касові документи - документи (касові ордери та відомості на виплату готівки, розрахункові документи, квитанції програмно-технічних комплексів самообслуговування, відомості закупівлі сільськогосподарської продукції, інші прибуткові та видаткові касові документи), за допомогою яких відповідно до законодавства України оформляються касові операції, звіти про використання коштів, а також відповідні журнали встановленої форми для реєстрації цих документів та книги обліку.

Пунктом 2.5 вказаного Положення визначено, що якщо підприємства (підприємці) та фізичні особи здійснюють готівкові розрахунки без відкриття поточного рахунку шляхом унесення до банків готівки для подальшого її перерахування на рахунок інших підприємств (підприємців) або фізичних осіб, то такі розрахунки для платників коштів є готівковими, а для отримувачів коштів безготівковими.

Відповідно до п.2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Згідно з п.8 Інструкції про касові операції в банках України», затвердженої постановою Правління Національного банку України 14 серпня 2003 року №337, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2003 року за №768/8089 під час здійснення касових операцій банки мають забезпечувати, зокрема:

документальне оформлення руху готівки національної та іноземної валюти в операційній касі;

ідентифікацію клієнтів, які здійснюють операції з готівкою без відкриття рахунку на суму, що перевищує 50000 гривень або еквівалент цієї суми в іноземній валюті.

Пунктом 8 глави 1 розділу ІІІ зазначеної Інструкції передбачено, що після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 вересня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір про відступлення права вимоги, згідно з п.1 якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе права вимоги, що належать первісному кредиторові за договорами поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, укладеними між ним та ТОВ «Агрофірма Вишеньки», у тому числі за договорами:

від 10 квітня 2006 року №1 на суму 56000 грн.;

від 18 липня 2006 року №2 на суму 500000 грн.;

від 18 липня 2006 року №3 на суму 459500 грн.;

від 04 серпня 2006 року №3 на суму 500000 грн.;

від 23 серпня 2006 року №4 на суму 1010000 грн.;

від 04 вересня 2006 року №5 на суму 1010000 грн.;

від 23 жовтня 2006 року №6 на суму 480500 грн.

Відповідно до п.2 вказаного договору загальна сума основного зобов`язання (всіх зобов`язань боржника за вказаним в п.1 договором) становить 4016000 грн., що підтверджується актом звіряння розрахунків між первісним кредитором та боржником від 10 січня 2017 року.

Згідно з п.3 договору первісний кредитор не пізніше трьох днів з моменту підписання цього договору передає новому кредитору всі документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення за основним зобов`язанням боржника.

На виконання умов п.3 договору про відступлення права вимоги ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 :

дублікати договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, а саме: від 10 квітня 2006 року №1 на суму 56000 грн.; від 18 липня 2006 року №2 на суму 500000 грн.; від 18 липня 2006 року №3 на суму 459500 грн.; від 04 серпня 2006 року №3 на суму 500000 грн.; від 23 серпня 2006 року на суму 1010000 грн.; від 04 вересня 2006 року №5 на суму 1010000 грн.; від 23 жовтня 2006 року №6 на суму 480500 грн., підписані ОСОБА_2 (кредитор) та директором ТОВ «Агрофірма Вишеньки» ОСОБА_3 (позичальник);

копії виписок АТ КБ «ПРИВАТБАНК» по рахунку № НОМЕР_1 ТОВ «Агрофірма Вишеньки» за 10 квітня 2006 року, 18 липня 2006 року, 04 серпня 2006 року, 23 серпня 2006 року, 04 вересня 2006 року, 05 вересня 2006 року, 23 жовтня 2006 року;

копію акту звіряння взаєморозрахунків від 10 січня 2017 року, підписаний учасником ТОВ «Агрофірма Вишеньки» ОСОБА_2 та генеральним директором ТОВ «Агрофірма Вишеньки» ОСОБА_3 .

Відповідно до пункту 1.1 дублікатів договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги в порядку та на умовах, передбачених чинним договором, кредитор зобов`язується надати позичальнику поворотну безвідсоткову фінансову допомогу, а позичальник зобов`язуєтьсявикористати її для власної господарської діяльності і повернути у визначений даним договором строк.

Пунктом 1.2 дублікатів договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги передбачено, що фінансова допомога надається готівкою шляхом внесення цих грошових коштів на рахунок позичальника.

Згідно з п.2.2 дублікатів договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги кредитор зобов`язаний надати зазначену в договорі суму фінансової допомоги шляхом внесення цієї суми на поточний рахунок позичальника у строк, що не перевищує трьох банківських днів з дати підписання цього договору.

У пункті 5.4 дублікатів договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги визначено, що цей договір складено в двох примірниках , що мають однакову юридичну силу, по одному для кожної сторони.

Листом від 26 вересня 2017 року ОСОБА_2 повідомила ТОВ «Агрофірма Вишеньки» про заміну кредитора у зобов`язанні.

12 жовтня 2017 року ОСОБА_1 , як новий кредитор ТОВ «Агрофірма Вишеньки» за договорами про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, направив товариству письмову вимогу про повернення отриманих грошових коштів на загальну суму 4016000 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 вказував на те, що він як новий кредитор ТОВ «Агрофірма Вишеньки» за договорами про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, направив товариству письмову вимогу про повернення отриманих грошових коштів на загальну суму 4016000 грн., проте зазначена вимога залишилася без задоволення та реагування.А тому, він звернувся до суду за захистом свого права.

При цьому, сторона позивача посилалася на те, що оскільки оригінали договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги були втрачені, ОСОБА_2 було передано ОСОБА_1 лише дублікати вказаних договорів.

На підтвердження своїх вимог, позивач надав:

копію договору про відступлення права вимоги від 25 вересня 2017 року;

копію повідомлення про зміну кредитора від 25 вересня 2017 року;

копію вимоги про виконання грошового зобов`язання від 12 жовтня 2017 року;

копію акту звіряння взаєморозрахунків від 10 січня 2017 року;

копію листа товариства від 30 червня 2017 року №30/06/17;

копії дублікатів договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги;

копії виписок з рахунку ТОВ «Агрофірма Вишеньки».

Заперечуючи проти позову, представник відповідача ТОВ «Агрофірма Вишеньки» вказувала на те, що за статутом ТОВ «Агрофірма Вишеньки» виконавчим органом є дирекція в особі генерального директора, на посаду якого рішенням учасників був обраний ОСОБА_3 . Зазначала, що 28 жовтня 2004 року, з дня початку виконання обов`язків генерального директора ОСОБА_3 на посаду головного бухгалтера товариства наказом була призначена його дружина ОСОБА_2 . Посилалася на те, що всі договори поворотної фінансової допомоги були підписані між ОСОБА_2 , як фізичною особою - позикодавцем та ОСОБА_3 в особі генерального директора від імені відповідача - ТОВ «Агрофірма Вишеньки». Вказувала, що 04 серпня 2017 року на засіданні позачергових зборів засновників ТОВ «Агрофірма Вишеньки» був встановлений незадовільний фінансовий стан підприємства та неналежне здійснення управлінської діяльності, та прийняте рішення про звільнення ОСОБА_3 з посади генерального директора. Виконання обов`язків головного бухгалтера ОСОБА_2 також було припинено в липні 2017 року. Зазначала, що тим самим рішенням засновників на посаду було призначено нового генерального директора - ОСОБА_4 , який приступив до виконання обов`язків 07 серпня 2017 року згідно із наказом №1-08/08/17. Посилалася на те, що у передбаченому законом порядку, справи підприємства та документація, що утворилась за час діяльності підприємства, ОСОБА_3 , як звільненим з посади, наступному обраному керівнику ОСОБА_4 , передані не були, у тому числі документація з ведення бухгалтерського обліку та податкової звітності, оскільки спеціалізована програма була викрадена, а потім знищена із цифрового носія разом із обліковими даними та документами в електронній формі. Вказувала, що за обставинами вказаних подій за участю ОСОБА_3 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.1 ст.190 КК України, ознаки яких вбачаються в діях колишнього керівника. Зазначала, що з метою перевірки фінансової та управлінської діяльності, визначення вартості майна товариства, відновлення та стабілізації організаційно-господарської діяльності наказом генерального директора №1-03-ОД від 16 березня 2017 року призначена комплексна аудиторська перевірка. За даними фінансової звітності за 2017 рік, що була подана за наявними відомостями новим керівництвом керівництвом - ТОВ «Агрофірма Вишеньки» перед ОСОБА_2 будь-яких грошових зобов`язань та діючих договірних відносин на час розгляду справи не має. Посилалася на те, що оскільки у товариства відсутні примірники договорів та будь-яких фінансових відомостей щодо наявності невиконаних зобов`язань перед ОСОБА_2 , відповідач заперечує факт наявності між ТОВ «Агрофірма Вишеньки» та ОСОБА_2 зазначених договорів та зобов`язань за ними, оскільки існують всі обставини, які викликають сумнів щодо їх достовірності та дозволяють припускати, що договори були підписані пізніше зазначених дат їх укладення з проставлянням печатки, яка до теперішнього часу не повернута та може використовуватися третіми особами з метою підписання або вчинення незаконних правочинів. Вказувала на те, що надані як доказ суду дублікати договорів, виготовлені у непередбачений законом спосіб не уповноваженими особами, у невизначений час, не можуть відтворювати зміст правочину, та тим більше підтверджувати факт укладення договорів, та мати юридичні наслідки. Звертала увагу суду, що надані позивачем виписки з банківського рахунку ТОВ «Агрофірма Вишеньки» за 2006 рік не відповідають вимогам закону до первинних документів які є єдиним засобом підтвердження здійснення готівкових касових і банківських операцій, а надані суду акт звіряння взаєморозрахунків від 10 січня 2018 року, копія акту приймання - передачі бухгалтерських документів від 01 серпня 2018 року не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» щодо їх форми та порядку складання, а їх зміст про наявність у ТОВ «Агрофірма Вишеньки» невиконаних грошових зобов`язань за договорами про надання безвідсоткової поворотної допомоги суперечить відомостям про фінансову звітність підприємства за 2017 рік та спростовується повністю висновком судової економічної експертизи у справі. Крім того, вказувала на те, що зі змісту договорів вбачається, що генеральний директор ОСОБА_3 діяв імені ТОВ «Агрофірма Вишеньки» на підставі статуту підприємства, який у визначений період часу укладення за своїми положеннями обмежував повноваження керівника щодо вчинення правочинів на суму більше 10000 грн.

На підтвердження своїх заперечень ТОВ «Агрофірма Вишеньки»було надано висновок судової експертизи від 09 серпня 2018 року №14672, складений судовим експертом ТОВ «Київський експертно-дослідний центр» Блажинською Т.О. проведеної на замовлення відповідача, згідно якого суми заборгованості ТОВ «Агрофірма Вишеньки» перед фізичними особами ОСОБА_2 за договорами поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №№1-6 2006 року станом на 01 січня 2017 року у розмірі 4016000 грн. та ОСОБА_5 станом на 01 грудня 2017 року в сумі 4016000 грн. документально не підтверджуються.

У вказаному висновку зазначено, що в матеріалах справи, що надані на дослідження відсутні первинні документи ОСОБА_2 за 2006 рік, які б документально підтверджували:

найменування банку, який здійснював касову операцію;

номер рахунку ТОВ «Агрофірма Вишеньки», на який було внесено готівкові кошти;

дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в після операційний час - час виконання операції);

підпис працівника банку, який прийняв готівку;

призначення платежу;

суму внесення;

повне найменування (або прізвище ім'я та по батькові) платника готівки та ін.;

відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

З звукозапису судового засідання від 16 липня 2018 року вбачається, що у судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідка була допитана ОСОБА_2 , яка надала показання про те, що вона працювала головним бухгалтером на ТОВ «Агрофірма Вишеньки» з часу його створення по липень 2017 року. В 2006 році були укладені договори про надання поворотної фінансової допомоги між нею та ТОВ «Агрофірма Вишеньки» в особі директора ОСОБА_3 . Вказувала на те, що коли підписували акт звіряння взаєморозрахунків виявили, що у товариства відсутні папки з документами за 2004-2006 роки та бракує оригіналів договорів за цей період. Порадившись з юристами вирішити виготовити дублікати договорів.

Щодо втрати документів ОСОБА_2 пояснила, що у товаристві на посаді архіваріуса працювала ОСОБА_6 , всі документи знаходилися у неї. У зв`язку з тим, що її чоловік тяжко хворів, частину роботи ОСОБА_6 виконувала вдома. У 2014 році ОСОБА_6 трагічно загинула у ДТП, після чого було виявлено відсутність частини документів.

На питання представника відповідача: «Яким чином вносилися кошти на рахунок ТОВ «Агрофірма Вишеньки» на виконання умов договорів про надання поворотної фінансової допомоги?» ОСОБА_2 вказала, що вона мала у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», як фізична особа, депозитні договори. Для перерахування коштів на рахунки товариства, вона приходила в банк, розривала депозитні договори, робився обмін валюти та за її вказівкою банк спрямовував кошти на поточний рахунок юридичної особи ТОВ «Агрофірма Вишеньки». Але документи, видані банком, які підтверджують отримання від неї коштів та зарахування коштів на рахунок товариства у неї не збереглись, а тому надати їх вона не може.

При цьому, в судовому засіданні апеляційного суду на питання головуючого представник позивача пояснив, що у ОСОБА_2 її примірників оригіналів договорів не має, оскільки вони знаходилися у ОСОБА_6 .

З акту звіряння взаєморозрахунків вбачається, що він складений 10 січня 2017 року ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Вишеньки» в особі Генерального директора Холодила І.Ф. про те, що станом на 31 грудня 2016 року загальна сума заборгованості ТОВ «Агрофірма Вишеньки» перед учасником товариства ОСОБА_2 за договорами про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, укладеними в 2006 році, і термін дії яких закінчився 31 грудня 2016 року становить 4016000 грн., в тому числі:

за договором від 10 квітня 2006 року №1 на суму 56000 грн.;

за договором від 18 липня 2006 року №2 на суму 500000 грн.;

за договором від 18 липня 2006 року №3 на суму 459500 грн.;

за договором від 04 серпня 2006 року №3 на суму 500000 грн.;

за договором від 23 серпня 2006 року №4 на суму 1010000 грн.;

за договором від 04 вересня 2006 року №5 на суму 1010000 грн.;

за договором від 23 жовтня 2006 року №6 на суму 480500 грн. Разом 4016000 грн.

При цьому, наказ №16_05 про виготовлення дублікатів договорів директором ТОВ «Агрофірма Вишеньки» ОСОБА_3 було видано 16 травня 2017 року.

На питання представника відповідача коли були виготовлені дублікати договорів поворотної фінансової допомоги ОСОБА_2 , даючи показання, як свідок відповіла, що вона точно не пам`ятає, можливо у червні, це було літо. Відповідальною за виготовлення дублікатів була вона.

Згідно з ч.1 ст.417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Київським апеляційним судом на виконання вказівок Верховного Суду, викладених у постановах від 05 червня 2019 року та 27 серпня 2020 року було з`ясовано наступне.

На питання головуючого: «Які саме первинні бухгалтерські документи підтверджують надання ОСОБА_2 фінансової допомоги ТОВ «Агрофірма Вишеньки», крім тих, які наявні в справі?» - представник позивача відповів, що інших документів не існує.

На питання головуючого: «На підставі яких саме документів було складено акт звіряння взаєморозрахунків?» - представник позивача вказав, що акт звіряння взаєморозрахунків ОСОБА_2 склала на підставі первинних фінансових документів. Яких саме не зазначив.

На питання головуючого: «Якими документами підтверджується, що ТОВ «Агрофірма Вишеньки» повернуло ОСОБА_2 194500 грн.?» - представник позивача зазначив, що це підтверджується актом звіряння взаєморозрахунків та листом відповідача від 30 червня 2017 року №30/06/17.

Як вбачається з листа ТОВ «Агрофірма Вишеньки» від 30 червня 2017 року №30/06/17, який був адресований засновнику ТОВ «Агрофірма Вишеньки» ОСОБА_2 на її запит, товариство повідомило останню, що згідно реєстру видаткових касових ордерів ТОВ «Агрофірма Вишеньки» із 250500 грн., одержаних за договором від 10 квітня 2006 року №1, через касу товариства було повернутоХолодило І.В. 194500 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційного суду зазначала, що до цього часу ОСОБА_3 , як колишній директор ТОВ «Агрофірма Вишеньки» не повернув відповідачу ні документи ТОВ «Агрофірма Вишеньки», ні печатку.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлю наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Відповідно до ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Оцінюючи позовні вимоги з позицій належності обраного позивачем способу захисту слід зазначити, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом (постанова Верховного Суду України від 12 червня 2014 року у справі №6-32цс13).

Частинами першою - третьою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з матеріалів справи, будь-яких належних та допустимих доказів, передбачених законом чи встановлених договором, що фінансова допомога надавалася готівкою саме ОСОБА_2 , шляхом внесення нею коштів на розрахунковий рахунок товариства, як це передбачено п.1.2. договорівпро надання поворотної безвідсоткової фінансової допомогиматеріали справи не містять.

Документи, на які посилається позивач, як на підтвердження своїх вимог, які були долучені ним до матеріалів позовної заяви та які були передані йому ОСОБА_2 як первісним кредитором не є первинними бухгалтерськими документами у розумінні ч.ч.1, 2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», які б підтверджували внесення коштів ОСОБА_2 на рахунок товариства чи перерахування її особистих коштів банком на рахунок товариства.

Виписки з рахунку ТОВ «Агрофірма Вишеньки», які надані позивачем не підтверджують факт здійснення господарської операції - перерахування коштів поворотної фінансової допомоги на рахунок відповідача саме ОСОБА_2 , оскільки не дають можливості ідентифікувати особу та не містять підпису особи, яка здійснила фінансову операцію, зокрема, підпис ОСОБА_2 , як цього вимагає Закон.

Акт звіряння взаєморозрахунків від 10 січня 2017 року також не є первинним бухгалтерським документом, який підтверджує здійснення господарської операції, оскільки складений в 2017 році, за відсутності документів первинного бухгалтерського облікуі не є належним доказом заборгованості відповідача перед ОСОБА_2 ..

При цьому, акт звіряння від 10 січня 2017 року складений без первинних документів, навіть раніше наказу про виготовлення дублікатів договорів від 16 травня 2017 року.

Наказ про виготовлення дублікатів договорів від 16 травня 2017 року та дублікати договорів про надання поворотної фінансової допомоги не підтверджують надходження коштів та факту укладення договорів позики.

Отже, позивачем відповідно до ст.81 ЦПК України не надано первинних облікових документів, які складаються під час здійснення господарської операції, або безпосередньо після її закінчення відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на підтвердження здійснення господарської операції перерахування коштів поворотної фінансової допомоги на рахунок ТОВ «Агрофірма Вишеньки» саме ОСОБА_2 .

Будь-яких інших первинних документів, ніж ті, які містяться в матеріалах справи, сторона позивача на підтвердження своїх позовних вимог не надала.

Висновок судової експертизи від 09 серпня 2018 року №14672, складений судовим експертом ТОВ «Київський експертно-дослідний центр» Блажинською Т.О., на який посилалася сторона відповідача у суду апеляційної інстанції не викликає сумніву щодо його правильності.

Згідно з ч.1 ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Позивач доказів на спростування правильності вказаного висновку не надав.

Посилання представника позивача на лист АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 26 серпня 2020 року №20.1.0.0.0/7-200818/6335, як на доказ відсутності документів, які можуть підтвердити надходження коштів від ОСОБА_2 колегія суддів вважає безпідставним, оскільки цей документ підтверджує відсутність документів стосовно товариства, а не стосовно ОСОБА_2 .

При цьому, на питання головуючого щодо клопотання ТОВ «Агрофірма Вишеньки» про призначення по справі судової технічної експертизи документів, у тому числі дублікатів договорів про надання поворотної фінансової допомоги, представник відповідача зазначила, що оскільки оригінали договорів про надання поворотної фінансової допомоги втрачені, а відтак немає доцільності проводити вказану експертизу.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог.

На вищевикладене суд першої інстанції уваги не звернув, а відтак дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, отже рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ТОВ «Агрофірма Вишеньки» поніс судові витрати на загальну суму 56000 грн., а саме:

судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 12000 грн.;

судовий збір за подання касаційної скарги у сумі 16000 грн.;

витрати за проведення економічної експертизи у сумі 13000 грн.;

витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн.

Згідно з ч.ч.2-4 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Статтею 29 Закону України «Про адвокатуру» визначено, що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов'язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об'єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язаний (зобов'язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов'язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

Згідно з ст.30 вказаного Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування відповідачемнадано: договір про надання правовоїдопомоги №5 від 23 лютого 2018 року; додаткову угоду №1 до договору про надання правовоїдопомоги №5 від 23 лютого 2018 року; опис робіт (наданих послуг) від 10 серпня 2018 року; рекомендовані (мінімальні) ставки адвокатського гонорару адвокатів АО «Партнер»; платіжне доручення №173 від 26 лютого 2018 року в підтвердження оплати наданих послуг адвоката, яке оформлене у встановленому законом порядку.

Стороною позивача не було зазначено, що заявлена відповідачем сума витрат на правничу допомогу є неспівмірною із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, або обсягом наданих адвокатом послуг. Також сторона поззивача не заявили клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги ТОВ «Агрофірма Вишеньки», скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову, а відтак відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають новому розподілу, а саме з позивача на користь відповідача необхідно ситягнути 56000 грн. судових витрат.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки» - задовольнити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки» про стягнення грошових коштів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки», місцезнаходження якого: місто Київ, вул. Мала Житомирська, 10, нежиле приміщення 60, літера «А», судові витрати у розмірі 56000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 лютого 2021 року.

Головуючий:

Судді: