Справа № 936/389/20
У Х В А Л А

16 грудня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого: судді Джуги С.Д.,

суддів:Куштана Б.П., Бисаги Т.Ю.

за участю секретаря: Кекерчень М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях на рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 27 листопада 2020 року у складі судді Софілканич О.А. у справі за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі- продажу та скасування запису про право приватної власності у Державному реєстрі речових прав,-

встановив:

У червні 2020 року Фонд державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях звернулася в суд із зазначеним позовом.

Позов мотивує тим, що між продавцем Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Закарпатській області, правонаступник Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, згідно з п.2 наказу Фонду державного майна України від 06.03.2019 р. за № 232 «Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України» та покупцем громадянкою ОСОБА_1 було укладено Договір № 322 купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва - житлового будинку Воловецької райради проданого шляхом викупу від 22 червня 2004 року, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому між ОСОБА_1 (перший покупець ОНБ по Договору № 322) та ОСОБА_2 , за погодженням з РВ ФДМУ по Закарпатській області 09 серпня 2013 року укладено Договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва - житлового будинку Воловецької райради, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тобто того самого об`єкта. Згідно з п.4.2.3. Договору від 09.08.2013 р. відповідач ОСОБА_2 (правонаступник по невиконаним попереднім власником зобов`язань) взяла на себе невиконані зобов`язання щодо завершення будівництва нерухомого майна та здачу в експлуатацію у строк до 17.07.2015 року. У вказаний строк не завершено будівництво ОНБ, пролонгація строку завершення будівництва з укладенням відповідного додаткового договору не здійснено. 18.11.2015 року позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом про розірвання спірних договорів. В ході розгляду справи № 907/1195/15 ухвалою суду від 04.02.2016 року затверджено мирову угоду між сторонами. На виконання домовленостей між сторонами 05.09.2017 року укладено Договір про внесення змін до Договору №322 від 22.06.2004 року, яким п.5.2 змінено та викладено в такій редакції: "5.2. Виготовити проект реконструкції незавершеного будівництва в термін до 04.02.2018 року". На виконання вимог Порядку контролю за виконанням умов договорів купівлі-продажу об`єктів приватизації державними органами приватизації, затвердженим Наказом Фонду державного майна від 10.05.2012 р. № 631, позивачем проведено поточну перевірку виконання умов договору, за наслідками проведення якої складено Акт поточної перевірки № 15/322/18 від 08.02.2018 р., згідно якого зафіксовано невиконання ОСОБА_2 , як правонаступником по Договору № 322 від 22.06.2004 р., вимог п.5.2. щодо обов`язку виготовити проект реконструкції незавершеного будівництва в термін до 04.02.2018 року.

В зв`язку із чим, позивач 18.04.2018 року звернувся із позовом до Воловецького районного суду до відповідача ОСОБА_2 про розірвання Договору купівлі-продажу від 22.06.2004 р. за № 322 та Договору про внесення змін від 05.09.2017 року до Договору №322 від 22.06.2004 року та повернення об`єкта приватизації у державну власність. Рішенням Воловецького районного суду від 03.12.2018 року у справі 300/305/18 позов РВ ФДМУ по Закарпатській області задоволено повністю, та вирішено розірвати Договір купівлі-продажу об"єкта незавершеного будівництва - житлового будинку Воловецької райради, проданого шляхом викупу від 22.06.2004 року №322 і Договір про внесення змін від 05.09.2017 року до Договору №322 від 22.06.2004 року та повернути об"єкт незавершеного будівництва - житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до державної власності шляхом підписання акта приймання -передачі.

Однак, позивач зазначає, що при поверненні об`єкта незавершеного будівництва у державну власність, власником на час повернення, залишається відповідач ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 09 серпня 2013 року, що в свою чергу позбавляє позивача права на повторний продаж. Враховуючи наведене, позивач просив суд: розірвати Договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва житлового будинку Воловецької райради від 09.08.2013 р., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь третьої особи РВ ФДМУ по Закарпатській області; скасувати запис в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права приватної власності ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий 18.12.1997 р. Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області, проживаючої в АДРЕСА_2 ), на незавершене будівництво загальною площею 305,88 кв.м., номер запису про право власності 2056779 від 09.08.2013 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 15, індексний номер 4859157 від 09.08.2013 року за адресою АДРЕСА_1 ;витрати по сплаті судового збору позивача покласти на відповідачів.

Рішенням Воловецького районного суду від 27листопада 2020 року в задоволенні заявленого позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Фонд державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким заявлений позов задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не врахував обставини, які наведені в обґрунтування заявлених вимог, не дав їм належної правової оцінки та безпідставно відмовив у позові.

Відповідачі не скористалася своїм право на подання відзиву на апеляційну скаргу і його не подали.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що між продавцем Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Закарпатській області, правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, згідно з п.2 наказу Фонду державного майна України від 06.03.2019 р. за № 232 «Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України» та покупцем громадянкою ОСОБА_1 було укладено Договір № 322 купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва - житлового будинку Воловецької райради проданого шляхом викупу від 22 червня 2004 року, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому між ОСОБА_1 (перший покупець ОНБ по Договору № 322) та ОСОБА_2 , за погодженням з РВ ФДМУ по Закарпатській області 09 серпня 2013 року укладено Договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва - житлового будинку Воловецької райради, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тобто того самого об`єкта. Згідно з п.4.2.3. Договору від 09.08.2013 р. відповідач ОСОБА_2 (правонаступник по невиконаним попереднім власником зобов`язань) взяла на себе невиконані зобов`язання щодо завершення будівництва нерухомого майна та здачу в експлуатацію у строк до 17.07.2015 року. У вказаний строк не завершено будівництво ОНБ, пролонгація строку завершення будівництва з укладенням відповідного додаткового договору не здійснено.

18.11.2015 року позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом про розірвання спірних договорів. В ході розгляду справи № 907/1195/15 ухвалою суду від 04.02.2016 року затверджено мирову угоду між сторонами. На виконання домовленостей між сторонами 05.09.2017 року укладено Договір про внесення змін до Договору №322 від 22.06.2004 року, яким п.5.2 змінено та викладено в такій редакції: "5.2. Виготовити проект реконструкції незавершеного будівництва в термін до 04.02.2018 року". Позивачем проведено поточну перевірку виконання умов договору, за наслідками проведення якої складено Акт поточної перевірки № 15/322/18 від 08.02.2018 р., згідно якого зафіксовано невиконання ОСОБА_2 , як правонаступником по Договору № 322 від 22.06.2004 р., вимог п.5.2. щодо обов`язку виготовити проект реконструкції незавершеного будівництва в термін до 04.02.2018 року.

Рішенням Воловецького районного суду від 03.12.2018 року у справі 300/305/18 позов РВ ФДМУ по Закарпатській області задоволено повністю, та вирішено розірвати Договір купівлі-продажу об"єкта незавершеного будівництва - житлового будинку Воловецької райради, проданого шляхом викупу від 22.06.2004 року №322 і Договір про внесення змін від 05.09.2017 року до Договору №322 від 22.06.2004 року та повернути об"єкт незавершеного будівництва - житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до державної власності шляхом підписання акта приймання -передачі.

Однак, на підставі Договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 09 серпня 2013 року, його власником залишається відповідач ОСОБА_2 , що позбавляє позивача права на його повторний продаж.

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно із ч.2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 1 ст. 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про приватизацію державного майна» від 04.03.1992 №2163-ХІІ, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, та ст.30 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» від 18.01.2018 №2269-VІІІ, чинного на момент звернення позивача до суду із вказаним позовом та на даний час, спори щодо приватизації державного або комунального майна , крім спорів, які виникають із публічно правових відносин віднесені до компетенції адміністративних судів, вирішуються господарським судом у порядку встановленому Господарським процесуальним кодексом України, крім випадків, коли сторони погодили передачу таких спорів на вирішення міжнародному комерційному арбітражу відповідно до частини дванадцятої статті 26 цього Закону.

Таким чином законом прямо передбачено, що спори щодо приватизації державного майна відносяться до юрисдикції господарських судів.

Спори щодо приватизації державного майна виникають у зв`язку з його відчуженням, зміною чи припиненням правомочностей держави на таке майно та виникненням відповідного обсягу прав у суб`єктів права приватної власності.

При визначенні юрисдикції цієї справи слід виходити з характеру спірних правовідносин, прав, свобод та інтересів, за захистом яких звернувся позивач до суду.

У заявленому позові позивач - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях вказує, що відповідачами не виконуються умови договору купівлі - продажу, який був укладений відповідно до Закону «Про приватизацію державного майна» від 04.03.1992 №2163-ХІІ, та просив розірвати Договір купівлі-продажу щодо незавершеного будівництва житлового будинку Воловецької райради від 09.08.2013 р.,що є об`єктом приватизації, та захистити його порушені права для можливості повторного продажу даного об`єкту приватизації.

За наведених обставин, з урахуванням характеру спірних відносин справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а пред`явлення позову до фізичних осіб, які не є суб`єктами підприємницької діяльності, не змінює правової природи юридичного спору та в цьому випадку не є підставою для вирішення його в порядку цивільного судочинства.

Такі висновки відповідають правовій позиції, яка висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.03.2019 у справі №903/456/18.

Суд першої інстанції на вищенаведені обставни справи та вимоги закону уваги не звернув, неправомірно розглянув спір в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до положень ч.1 п.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1,ч.2 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

З врахуванням наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції із закриттям провадження у справі на підставі ч.1 п.1 ст. 255 ЦПК України.

Керуючись вимогами ст. ст. 347, 377, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях задовольнити частково.

Рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 27 листопада 2020 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі - продажу та скасування запису про право приватної власності у Державному реєстрі речових прав закрити.

Роз`яснити позивачу Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, що даний спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 21 грудня 2021 року.

Головуючий:

Судді: