Справа № 644/8063/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова в складі: головуючого - судді Бабенко Ю.П., за участю секретаря Кузьміної Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідачку ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 та зняти її з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона є власником зазначеної квартири, а відповідачка не проживає в даній квартирі тривалий час. Відповідачка в 2017 році виїхала з вказаної квартири до с.Піщане Куп`янського району Харківської області, на дзвінки не відповідає, будь-який зв`язок з відповідачкою відсутній. У зв`язку із реєстрацією відповідачки в даній квартирі, яка фактично там не мешкає, у позивача виникають проблеми зі сплатою надмірно нарахованих комунальних послуг. Таким чином права позивачки порушуються у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду.

Представник позивача надав суду заяву з проханням розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не надала.

Приймаючи до уваги викладене, що представник позивачки не заперечує проти заочного розгляду справи, то в відповідності до ст.280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачці на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 25.05.1999 року (а.с. 8-9). Викладене підтверджується довідкою характеристикою КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

В даній квартирі зареєстровані шість осіб, зокрема позивачка по справі та відповідачка, що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 20.01.2020 року (а.с.13, 22). Відповідачка зареєстрована у вказаній квартирі з 15.04.2016 року (а.с.22,64-66).

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18.01.2019 року розірвано шлюб між відповідачкою ОСОБА_2 та сином позивачки - ОСОБА_3 (а.с. 14-17).

Згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копії договору купівлі-продажу від 25.05.1999 року, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Допитана в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що вона є сусідкою позивачки, знає відповідачку по справі як колишню дружину ОСОБА_5 . Відповідачка ОСОБА_2 чотири роки не проживає в квартирі позивачки, останній раз свідок її бачила в 2016 році. Відповідачку не виганяли з вказаної квартири, не перешкоджали їй там проживати.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6 пояснила, що є невісткою позивачки вже чотири роки та мешкає разом з нею у її квартирі близько чотирьох років. Відповідачку ОСОБА_2 жодного разу не бачила в квартирі, весь цей час відповідачка там не проживала.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 статті 383 Цивільного кодексу України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

За змістом ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Беручи до уваги вищевикладене, що позивачка по справі є власником зазначеної квартири, що відповідачка в квартирі АДРЕСА_1 не проживає більше трьох років по даний час без поважних причин, так як квартира не потрібна їй для проживання, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 на підставі ч.2 ст.405 ЦК України, так як відсутня без поважних причин понад один рік у зазначеній квартирі.

Щодо вимоги про зняття з реєстраційного обліку відповідачки суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Аналізуючи дану норму закону суд бере до уваги, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, як наслідок тягне за собою і зняття її з реєстраційного обліку, а отже дана вимога задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.5,10-13,76-81,83,264-265,280,354 ЦПК України, ч.2 ст.405 ЦК України, - суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В задоволенні вимоги про про зняття з реєстраційного обліку, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо в Харківський апеляційний суд або через Орджонікідзевський райсуд м.Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

СУДДЯ: