Провадження №2/523/411/21
У Х В А Л А

"19" лютого 2021 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючої судді Мурманової І.М.,

за участю секретаря судового засідання Нестеренко Л.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в місті Одесі клопотання відповідача ОСОБА_2 про прийняття до провадження зустрічного позову про визнання місця проживання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначила, що 19.01.2007 року між нею та відповідачем по справі було укладено шлюб, однак спільне життя не склалось у зв`язку з непорозумінням, фізичним та психологічним насильством у родині з боку відповідача. У сторін є неповнолітні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідач родиною не цікавиться, з дітьми не спілкується, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. На підставі викладеного ОСОБА_1 просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2020 року позовну заяву прийнято до провадження, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та роз`яснено відповідачу надати відзив на позов.

До початку судового засідання через канцелярію до суду надійшла зустрічна позовна заява про визначення місця проживання дітей. В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_2 зазначив, що позивач за власним бажанням покинула їх спільне місце проживання та діти з вини позивача не мають власного житла. Зазначив, що він житлом забезпечений, має постійний та регулярний дохід, а відтак просить визначити місцем проживання дітей за його місцем реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 ).

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 зустрічний позов та викладені в ньому обставини підтримав в повному обсязі, просив суд прийняти зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом, додатково пояснив, що задоволення його позовних вимог, як наслідок призведе до відмови у задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання дітей.

Позивач ОСОБА_1 заперечувала з приводу прийняття до спільного розгляду зустрічного позову, зазначила, що намір відповідача визначити місце проживання дітей з ним є його спробою ухилитись від сплати аліментів, та такі дії спрямовані на затягування розгляду справи, також зазначила, що протягом всього часу не проживання їх за адресою відповідача у останнього не виникало бажання щодо виховання дітей та їх проживання з ним, також зазначила, що дітям безперечно краще буде проживати разом зі своєю матір`ю, просила відмовити у прийнятті зустрічного позову, зокрема з тих підстав, що відповідач раніше притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173 -2 КУпАП (вчинення домашнього насильства).

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи та подану зустрічну позову заяву, вирішуючи питання щодо прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Згідно ч. 3 ст. 193 ЦПК України вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Згідно ч. 3 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява подана з порушенням вимог частини 1 та частини 2 статті 193 цього Кодексу ухвалою суду повертається заявнику, а копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь - якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Слід зазначити, що відповідно до статті 160 Сімейного кодексу України (далі СК) місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла 10 років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою.

Згідно з чинним законодавством, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина (яка не досягла 14 років), спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей подано позивачем на утримання дітей різної вікової категорії, що відповідно до ст. 160 СК України, передбачає необхідність з`ясування низки фактів пов`язаних з цим.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини (до 14 років) беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

При розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно позиції, викладеної у Постанові Великої Палати ВС (справа № 402/428/16-ц, провадження № 14-327 цс18 від 17.10.2018 року) щодо застосування вимог ст. 141 Сімейного кодексу України про рівність прав матері та батька, частин 1, 2 ст. 161 цього Кодексу щодо вирішення спору судом, з ким із них буде проживати малолітня дитина, та врахування при цьому ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особистої прихильності дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Так, відповідно до даної постанови зазначено, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Крім іншого, згідно позовної заяви про розірвання шлюбу ОСОБА_1 разом із дітьми залишила будинок ОСОБА_2 ще у 2019 році, із позовом про стягнення аліментів звернулась до суду у серпні 2020 року, а зустрічний позов подано лише у грудні 2020 року, але суду не надано належних доказів, що між сторонами протягом цього часу існував спір щодо визначення місця проживання дітей.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги інтереси неповнолітніх дітей, суд вважає, що прийняття зустрічного позову про визначення місця проживання дітей порушить права неповнолітній дітей на забезпечення достатнього рівня життя, призведе до затягування розгляду справи та істотно ускладнить її розгляд.

Відтак, зустрічна позовна заява не може бути прийнята до спільного розгляду з первісним позовом та має бути повернута відповідачу ОСОБА_2 (ч. 3 ст. 194 ЦПК України).

При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити, що повернення зустрічного позову не обмежує право ОСОБА_2 звернутись до суду з позовною заявою на загальних підставах.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 193, 194, 260, 261 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_2 у прийнятті зустрічного позову до ОСОБА_1 , третя особа: Орган піки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дітей.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 про визнання місця проживання дітей, разом з доданими до неї документами - повернути ОСОБА_2 .

Копію зустрічної позовної заяви долучити до матеріалів справи.

Роз`яснити відповідачу ОСОБА_2 його право на звернення до суду з позовом про визначення місця проживання дітей в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали складено 23.02.2021р.

Суддя: