Провадження №2/369/6646/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

за участі секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л.,

вивчивши матеріали заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Крім того до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій просить в якості забезпечення позову просить накласти арешт на земельну ділянку площею 1,67 га ( кадастровий номер :03:003:5110, цільове призначення для ведення фермерського господарства), яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петрівське, що належить на праві власності ОСОБА_2 ( адреса проживання: АДРЕСА_1 ).

Посилається на те, що предметом спору є стягнення коштів у розмірі 4 000 000 грн. Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист його прав та інтересів, оскільки позбутись єдиного ліквідного майна вказаної земельної ділянки за для уникнення відповідальності перед позивачем. Накладення арешту на земельну ділянку, що належить відповідачу не порушить права інших осіб, оскільки відповідач володіє, даним майном одноособово, однак дозволить позивачу задовольнити свої вимоги за рахунок його майна у разі невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань

Вважає дані обставини достатніми для задоволення заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Статтею 150 ЦПК України визначений перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

З точки зору закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

В той же час, відповідно до п. 4 постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому забезпечення позову не повинно порушувати принцип змагальності і процесуального рівноправ`я.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Так, предметом спору сторін є вимога позивача про стягнення грошових коштів.

Мета забезпечення позову - це хоч і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, позивач посилається на те, що відповідач з метою уникнення виконання рішення суду може відчужити земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, в заяві про забезпечення позову позивачем не доведено, що його права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову та невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також не надано підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, є необґрунтованою та в її задоволенні слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 149-154, 260, 261, 263, 353-355, пп. 15.5 п. 15 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення.

Суддя А. В. Янченко