Справа № 285/3113/21
провадження у справі № 2/0285/797/21
20 грудня 2021 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
в складі: головуючої - судді Сташків Т.Г.,
за секретаря судового засідання Матвіюк Т.М.,
за участі позивача ОСОБА_1 , представника третьої особи ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради Житомирської області, про позбавлення батьківських прав,
14.06.2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просила позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Свої вимоги мотивувала тим, що ОСОБА_3 є батьком малолітньої ОСОБА_4 . Відповідач нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо доньки: не цікавиться здоров`ям дитини, не спілкується з нею, не створює умови для отримання освіти, матеріально не забезпечує. Наразі відповідач перебуває у розшуку, підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень. Донька проживає з позивачем, яка має інший шлюб. Нею створені належні умови для проживання дитини, тому з метою захисту прав малолітньої доньки змушена звернутись до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав щодо неї.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити з підстав, зазначених у позові. Не заперечувала проти постановлення заочного рішення.
Відповідач в судові засідання 22.07.2021 року, 20.10.2021 року, 20.12.2021 року не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання. Конверти повернулись до суду з відміткою: адресат відсутній за місцем проживання.
Представник органу опіки та піклування при розгляді справи поклалася на розсуд суду. Висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо доньки не подали, оскільки не змогли його належним чином повідомити про розгляд питання, в письмових поясненнях наголосили, що матері рекомендовано не проектувати своє ставлення до колишнього чоловіка на дочку, формувати у дитини позитивне ставлення до батька.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , знайомі позивача, пояснили, що дружать з сім`єю позивача, їх діти ростуть разом. Хоча знайомі довгий час, проте батька ОСОБА_4 не бачили. Його не було ні на святкуваннях дня народження дівчинки, ні на інші свята. Ніколи не чули від дівчинки, що батько дарував їй подарунки.
Дитина ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що останній раз бачила батька, коли він давав їй дозвіл на зміну прізвища. Контакт з ним по телефону не підтримує, іншим чином не спілкується. Подарунки на день народження він зазвичай не дарує.
Оскільки відповідач не повідомив про поважність причин повторної неявки в судове засідання, не подав відзив на позов та позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення позивача, представника органу опіки та піклування, показання свідків, думку дитини, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є батьком малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану про зміну прізвища дитини її батьками відповідно до ст. 148 СК України (а.с. 4-5).
Долучена довідка лікаря, що ОСОБА_4 перебуває на обліку у лікаря педіатра та батько дитини жодного разу не приходив на прийом (а.с. 6).
Згідно повідомлення завідувача дошкільного навчального закладу № 2 "Калинка" батько ОСОБА_4 , 2008 року народження, не відвідував батьківські збори, не приймав участі у вихованні дитини, не цікавився її життям у ДНЗ (а.с. 7).
Відповідно до довідки Новоград-Волинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2 ОСОБА_4 навчається у 6-Б класі та її батько ОСОБА_3 не відвідує батьківські збори, не цікавиться навчанням дитини, не підтримує зв`язок з учителями (а.с. 8).
Позивач ОСОБА_1 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом з донькою ОСОБА_4 , 2008 року народження, сином ОСОБА_7 , 2015 року народження, чоловіком ОСОБА_8 , який зареєстрований у Вінницькій області (а.с. 9).
Згідно повідомлення Корецького РВ ДВС по матеріалам виконавчого провадження, відкритого 11.02.2010 року по виконанню виконавчого листа № 2-1888 від 14.01.2009 року про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , 2008 року народження, станом на 24.05.2021 року заборгованість по аліментах становить 20 652,48 грн. З розрахунку заборгованості вбачається, що обов`язки по сплаті аліментів ОСОБА_9 виконував неналежним чином, не сплачуюючи повну суму кожного місяця. З листопада 2020 року кошти не надходили взагалі (а.с. 10-12).
Також ОСОБА_3 не перебуває на обліку в наркологічному відділенні, протягом останніх 5-ти років за медичною допомогою не звертався; станом на 07.06.2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розшукується Новоград-Волинським МРВ ГУНП у Житомирській області як обвинувачений у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 358 КК України (а.с. 13-14).
Висновок органу опіки і піклування Новоград-Волинської міської ради Житомирської області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , 2008 року народження, не складено у зв`язку з тим, що відповідач не був належним чином повідомлений про час та місце проведення засідання. Відповідно до повідомлення соціальних служб встановлено, що мати ОСОБА_1 спроможна виконувати свої батьківські обов`язки, створено належні житлово-побутові умови проживання для всебічного та гармонійного розвитку ОСОБА_4 . Під час проведення психологічної бесіди ОСОБА_4 прислуховується до порад та настанов матері, має з нею довірливі відносини. На запитання про ставлення до батька категоричного негативного ставлення не спостерігалося, однак ОСОБА_4 висловила думку, що він не цікавиться її життям та станом здоров`я, не вітає з днем народження та пам`ятними датами. Зі слів ОСОБА_4 вона має хороші стосунки зі своїм вітчимом ОСОБА_8 , з яким одружена її мати. З метою забезпечення інтересів та психологічних умов для гармонійного розвитку ОСОБА_4 матері рекомендовано підтримувати сприятливий психоемоційний мікроклімат в родині, не проектувати своє ставлення до колишнього чоловіка на дочку, формувати у дитини позитивне ставлення до батька, докласти зусиль для конструктивної взаємодії з батьком дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Виходячи з тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.
У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Згідно пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для застосування такого виняткового заходу, як позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки позивачем не доведено та судом не встановлено наявності такого обов`язкового елементу як винності в умисному ухиленні батька від виконання своїх батьківських обов`язків.
З метою захисту якнайкращих інтересів дитини суд визнає за доцільне збереження її зв`язків із сім`єю (батьком), що забезпечить її розвиток у безпечному та стійкому середовищі, яке не є неблагополучним, оскільки зворотного судом не встановлено.
Однак в судовому засіданні встановлено факти неналежного виконання ОСОБА_3 своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання доньки ОСОБА_4 .
Зважаючи на викладене, суд вважає за доцільне повідомити ОСОБА_3 про необхідність зміни ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Відтак встановлені підстави для відмови у задоволенні позову про позбавлення відповідача батьківських прав щодо його малолітньої доньки.
Керуючись статтями 4, 10-12, 76-83, 141, 258-259, 264-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради Житомирської області, про позбавлення батьківських прав відмовити.
Повідомити ОСОБА_3 про необхідність зміни ставлення до виховання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за заявою відповідача протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається позивачем безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Дата складення повного судового рішення 22.12.2021 року.
Головуюча суддя Т.Г. Сташків