ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 грудня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/1884/17

Головуючий у першій інстанції Пантелієнко В. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/79/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Харечко Л.К.,

суддів: Онищенко О.І., Скрипки А.А.,

секретар Позняк О.М.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Управління Держгеокадастру у Ніжинському районі Чернігівської області та Ніжинська міська рада Чернігівської області,

розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 вересня 2018 року у складі судді Пантелієнка В.Г., повний текст якого складений 05.10.2018 року в м. Ніжин Чернігівської області,

У С Т А Н О В И В :

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення дерев`яного та сітчатого паркану та реконструкції сараю літ. Н, площею 32,6 кв.м та вбиральні літ. У, площею 1,2 кв.м, розташованих на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 таким чином, щоб найбільш виступна конструкція стін знаходилися на відстані, не менше, ніж один метр до межі із земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , також просила встановити межі земельних ділянок, які знаходяться за адресами: АДРЕСА_1 та буд. АДРЕСА_1 . Просила судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2017 року залучені до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, - Управління Держгеокадастру у Ніжинському районі Чернігівської області та Ніжинська міська рада Чернігівської області.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 вересня 2018 року зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення дерев`яного та сітчатого парканів між земельними ділянками домоволодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 . У задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини справи. Просила судові витрати покласти на відповідача.

Вказує, що незаконне будівництво спірного сараю відбувалось колишньою власницею будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 без будь яких дозвільних документів, а з 2006 року будівництво продовжилось новим власником ОСОБА_2 . З цього приводу позивач зверталась до виконавчого комітету Ніжинської міської ради і за результатами перевірки був складений акт 11.10.2006, яким встановлено, що відповідач самовільно за рахунок домоволодіння ОСОБА_1 зайняв земельну ділянку площею 60 кв. м, де встановив дерев`яний та сітчатий паркани. По даному факту була складена постанова 24.07.2007 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 91 КУпАП, за ведення будівельних робіт без дозволу. Вказані обставини також підтверджуються постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17.01.2017.

На думку ОСОБА_1 у даній справі містяться докази у вигляді генеральних планів земельних ділянок і актів, які вказують на те, земельна ділянка якого розміру була захоплена відповідачем.

В порушення норм процесуального права суд не вирішив питання щодо розподілу судових витрат, в тому числі і витрат в сумі 4 000 грн. 00 коп., які позивач понесла на виготовлення технічної документації під час проведення судової земельно технічної експертизи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким повністю відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позову, а також, вирішити питання про розподіл судових витрат (судового збору та витрат, понесених на правову допомогу).

Вказує на те, що у справі є докази, які підтверджують розмір земельних ділянок, наданих у користування власниками будинків АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 , зокрема, про це свідчать архівний витяг з рішення від 09.08.1979 виконавчого комітету Ніжинської міської ради «Про результати обміру земель забудованих кварталів» та технічні паспорти на ці житлові будинки.

Посилається про те, що позивачка не надала суду належних і допустимих доказів того, який розмір і яку конфігурацію має її частина земельної ділянки на час розгляду справи і яку площу її земельної ділянки захопив відповідач. Зазначені питання підлягали встановленню шляхом проведення судової земельно технічної експертизи, яка була призначена ухвалою суду від 13.04.2018, на проведення якої позивачка погоджувалась, проте, експертиза проведена не була з підстав не надання ОСОБА_1 експертам інформації щодо графічного плану земельної ділянки із зазначенням усіх поворотних точок.

Зобов`язавши відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення парканів, суд не тільки не відновив прав позивачки, але й порушив права відповідача, адже не вирішив питання про встановлення межі або її відновлення та, не взявши до уваги, що уся земельна ділянка знаходиться у спільному користуванні співвласників житлових будинків АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 .

Враховуючи, що органом місцевого самоврядування до цього часу також не були встановлені межі, доводи ОСОБА_1 про порушення відповідачем встановленої межі є необґрунтованими взагалі.

Одночасно з апеляційною скаргою ОСОБА_2 подав клопотання про призначення судової земельно технічної експертизи, на вирішення якої поставити питання: 1) встановити розмір та конфігурацію земельних ділянок по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_1 станом на день проведення експертизи; 2) чи має місце порушення меж або накладення земельних ділянок, розташованих по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_1 ? 3) при встановленні порушення надати варіанти поновлення прав землекористувачів; 4) чи порушують межі суміжних землекористувачів наявність дерев`яного та сітчатого парканів, сараю літ. Н площею 32,6 кв.м та вбиральні літ. У площею 1,2 кв.м, що розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 ?

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, зазначаючи, що в матеріалах справи є достатньо доказів про те, що сарай і вбиральня побудовані незаконно без будь яких дозвільних документів, а що стосується розміру земельної ділянки, захопленої відповідачем, то генеральні плани земельних ділянок та акти дають можливість встановити межі між земельними ділянками сторін.

Щодо клопотання відповідача про призначення судової земельно технічної експертизи, то вирішення вказаного питання просила віднести на розсуд суду.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 учасниками справи не подавався.

Вислухавши суддю доповідача, пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу відповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Із матеріалів справи вбачається, що у користуванні ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебувають суміжні земельні ділянки, що розташовані між домоволодіннями АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 .

Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 02.11.2007 та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно підтверджується, що ОСОБА_1 є власником 1/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_2 , який отримала у спадщину після смерті свого сина ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який раніше належав ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 37, 38 т. 1). Іншими співвласниками вказаного домоволодіння є ОСОБА_6 і ОСОБА_7 (відповідно до даних технічного паспорту станом на 24.09.2007 а. с. 39 т. 1).

Договір дарування частки житлового будинку від 27.12.2004 та Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно свідчать, що ОСОБА_2 є власником 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , яку він отримав від ОСОБА_3 (а. с. 74, 75 т.1). Іншими співвласниками домоволодіння є ОСОБА_8 і ОСОБА_9 (відповідно до даних технічного паспорту станом на 17.10.2013 - а. с. 44 т.1).

Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу земельної ділянки площею 60 кв.м, яку, як вважає позивачка, відповідач зайняв самовільно, встановивши на ній дерев`яний та сітчатий паркани та побудувавши сарай та вбиральню.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив права ОСОБА_1 , оскільки факт самовільного зайняття спірної земельної ділянки та встановлення на ній парканів, підтверджений актами комісії від 11.10.2006, 20.02.2009, 21.08.2013, 01.10.2013 (а. с. 26, 30, 32, 34 т. 1).

Відмовляючи у задоволенні решти вимог, суд дійшов висновку, що позивачкою не доведено шляхом подання належних доказів того, що відповідач збудував сарай і вбиральню незаконно, і що встановлення вказаних споруд порушує права суміжного землекористувача.

З такими висновками колегія суддів не погоджується, оскільки вважає, що судом не повно з`ясовані обставини справи, не надана належна правова оцінка доказам, які містяться у справі.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 10 ЦПК визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, на підставі рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області від 11.11.2004 № 693 «Про індивідуальне житлове будівництво в м. Ніжині» виконкомом міської ради було дозволено ОСОБА_3 на земельній ділянці по АДРЕСА_1 оформити технічну документацію на сарай розміром 1,65 х 2,50 м, розпочате будівництво сараю розміром 4,0 х 8,15 м (а. с. 68-71 т. 1).

Рішенням (витяг) Ніжинської міської ради Чернігівської області від 15-17 квітня 2014 № 3-56/2014 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, виготовлення проектів землеустрою, затвердження землевпорядної документації та надання у приватну власність, в оренду, затвердження проектів розподілу земельних ділянок, проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, внесення змін в рішення міської ради затверджено проекти розподілу земельних ділянок між співвласниками житлових будинків по взаємній згоді: із загальної площі 0,2345 га земельної ділянки по АДРЕСА_1 рахувати у користуванні ОСОБА_9 та ОСОБА_8 земельну ділянку площею 0,1194 га, а у користуванні ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1151 га ( ОСОБА_9 1/4, ОСОБА_8 1/4, ОСОБА_2 1/2) (а. с. 16 т. 1).

Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17.01.2017 визнано незаконним п/п 5.7 п. 5 рішення Ніжинської міської ради Чернігівської області від 15-17 квітня 2014 року № 3-56/2014 в частині затвердження проекту розподілу земельних ділянок щодо зарахування у користування ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 0,1151 га. Підставами для визнання незаконним рішення стало те, що при його прийнятті міська рада не врахувала існуючого характеру землекористування суміжних землекористувачів ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ), що не відповідає встановленим вимогам на виготовлення проекту землеустрою про відведення земельної ділянки. Також межа між земельними ділянками домоволодінь АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 у встановленому порядку не встановлена і з цього приводу між сторонами існує тривалий спір (а. с. 17-21 т. 1).

Актами узгоджувальної комісії від 20.02.2009, 11.10.2006, актами комісії щодо розгляду земельного спору від 21.08.2013, 01.10.2013 (а. с. 26, 30, 32, 34) встановлено, що конфігурація межі між домоволодіннями по АДРЕСА_3 не відповідає планам земельних ділянок, вказаних в технічних паспортах даних домоволодінь.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13.04.2018 за клопотанням ОСОБА_1 по справі була призначена судова земельно-технічна експертиза для вирішення питань по суті даного спору, зокрема, чи має місце порушення меж або накладення земельних ділянок, розташованих по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , чи порушують межі суміжних землекористувачів наявність дерев`яного та сітчатого парканів. Проте експертиза проведена не була з підстав ненадання ОСОБА_1 додаткових матеріалів, необхідних для її проведення.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції за клопотаннями ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та з метою правильного вирішення спору ухвалами Чернігівського апеляційного суду від 21.01.2019, 22.07.2019 була призначена судова земельно-технічна експертиза.

За результатами проведення експертизи судовим експертом 29.11.2019 складений висновок № 3138/3139/19-24 (а. с. 61-70 т. 2), яким встановлено наступне: «Порівнявши за допомогою програмного забезпечення для цифрової картографії та землеустрою Digitals/Delta XE Version 5.0 Professional, наявні каталоги координат з технічних документацій із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: АДРЕСА_1 (адреса вказана згідно технічної документації) та копію технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: АДРЕСА_2 , виготовлені приватним підприємством «Портал СД» з координатами фактичного користування досліджуємих земельних ділянок накладання земельних ділянок не виявлено.

Порівнявши між собою координати земельних ділянок в наданих на дослідження технічних документаціях із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресами по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 накладання чи порушення меж не виявлено.

Враховуючи проведені топографо-геодезичні роботи, здійснені на день проведення огляду об`єктів дослідження, що наведено вище, порушень чи накладань не виявлено.

Наявність дерев`яного та сітчатого парканів, сараю літ. Н площею 32,6 кв.м та вбиральні літ. У площею 1,2 кв.м, що розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , не порушують межі суміжних землекористувачів, оскільки порушень чи накладань меж не виявлено. В зв`язку з відсутністю накладання земельних ділянок, демонтаж чи знесення відповідних об`єктів не потрібен».

17.02.2020 ухвалою Чернігівського апеляційного суду була призначена повторна комісійна судова земельно-технічна експертиза (а. с. 170-181 т. 2), за результатами проведення якої від 02.06.2021 № 6608/20-41 експертом встановлено: «Орієнтовна площа земельної ділянки по АДРЕСА_2 складає 0,2259 га відповідно до Генерального плану м. Ніжина Чернігівської області. Орієнтовна площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 складає 0,1304 га відповідно до Генерального плану м. Ніжина Чернігівської області.

Виявити порушення меж або накладання земельних ділянок, розташованих по АДРЕСА_2 , яка знаходиться у користуванні ОСОБА_1 та по АДРЕСА_1 , яка знаходиться у користуванні ОСОБА_2 , відповідно до генеральних планів даних домоволодінь, наявних в матеріалах цивільної справи, не вбачається за можливе, оскільки, вони не містять геодезичних даних щодо місце розташування меж земельних ділянок та будівель і споруд на них розташованих, тобто співставити фактичні межі домоволодінь сторін, визначені в результаті інструментальної зйомки з межами, зазначеними у вищенаведених планах не можливо.

Наявність паркану із азбестошиферних листів та сітчатого паркану, сараю літ. Н площею 32,6 кв.м та вбиральні літ. У площею 1,2 кв.м, що розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 не порушують межі суміжних землекористувачів».

Згідно з поясненнями Ніжинської міської ради Чернігівської області (а. с. 230-234 т. 2) Генеральний план міста Ніжина 1969 року та Генеральний план міста Ніжина 2017 року не визначають розміри площ та меж конфігурації земельних ділянок за адресами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , та не є правовстановлюючими документами. Згідно з викопіюваннями з Генерального плану міста Ніжина 1969 року та Генерального плану міста Ніжина 2017 року за вказаними адресами неможливо визначити їх точні розміри та конфігурації, у зв`язку з чим, твердження ОСОБА_1 про невідповідність конфігурації і розміру земельних ділянок у Генеральних планах міста Ніжина в 1979 та 2017 роках є необґрунтованими та безпідставними.

Також Ніжинська міська рада зазначила, що ОСОБА_1 не подавався позов про визнання незаконним рішення Ніжинської міської ради Чернігівської області від 04.10.2017 № 11-29/2017 про затвердження містобудівної документації «Генеральний план міста Ніжина Чернігівської області» в частині, що стосується розмірів та конфігурації земельних ділянок по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 . Станом на 06.10.2021 вказані земельні ділянки не сформовані (кадастрові номери не присвоєні).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 12 ЦПК України).

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними (ст. ст. 77-79 Кодексу).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Відповідно до приписів статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги вищевикладене, встановивши обставини, що мають значення для справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачкою не доведено належними і допустимими доказами своїх позовних вимог, зокрема, факту самовільного зайняття відповідачем належної їй на праві користування земельної ділянки та встановлення на ній паркану, адже, в матеріалах даної справи є достатньо достовірних даних, які спростовують доводи ОСОБА_1 та надані нею докази у вигляді актів комісії щодо розгляду земельного спору.

Апеляційний суд не знаходить підстав для відхилення доказів у вигляді наданих судовим експертом висновків, з яких вбачається відсутність фактичного накладання земельних ділянок одна на одну в порівнянні з координатами технічних документацій та фактичним користуванням сторонами земельними ділянками.

Вказане підтверджує, що ОСОБА_2 не займав частину земельної ділянки позивачки, а отже, не порушував її прав, як суміжного землекористувача.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження під час розгляду даної справи.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів, які б давали підстави для визнання незаконною відмову суду в частині задоволення інших її вимог, проте й не вбачає підстав для визнання рішення в цій частині законним, виходячи із викладеного вище, у зв`язку з чим, суд вважає, що рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 вересня 2018 року підлягає скасуванню у повному обсязі з постановленням нового по суті судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові на позивача. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 необхідно стягнути сплачений ним судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 057,20 грн (а. с. 181 т. 1), 10 048,00 грн витрат, понесених на проведення судової земельно-технічної експертизи (а. с. 40 т. 2) та 10 568,00 грн витрат, понесених на надання правничої допомоги адвокатом Гринь Л.В. (а. с. 152-155 т. 1).

Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 вересня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 057 (одна тисяча п`ятдесят сім грн) 20 коп судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, 10 048 (десять тисяч сорок вісім грн) 00 коп витрат, понесених на проведення судової земельно-технічної експертизи, 10 568 (десять тисяч п`ятсот шістдесят вісім грн) 00 коп витрат, понесених на надання правничої допомоги.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 21.12.2021.

Головуюча судді: