Справа № 212/209/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - Чайкіна І.Б., за участю: секретаря судового засідання Новікової В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 просив: а) встановити факт проживання з відповідачкою в період з 01 грудня 2009 року по 14 грудня 2020 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу; б) визнати автомобіль марки Chevrolet Aveo It спільною сумісною власністю; в) в порядку поділу майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості Ѕ частини транспортного засобу марки Chevrolet Aveo It, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 у розмірі 63 090 гривень; г) вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

В обґрунтовування позовних вимог вказав, що з відповідачкою по справі з грудня 2009 року проживали спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У 2014 року народився син- ОСОБА_3 . Вони разом з дитиною проживали та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . За час спільного проживання сторони придбали для потреб сім`ї автомобіль. В грудні 2020 року відносини з відповідачкою погіршилися та припинились. Вважає, що спірний автомобіль було набуто відповідачкою за час спільного проживання з позивачем, а тому він належить їм на праві спільної сумісної власності і сторони мають рівні права щодо володіння, користування, розпорядження майном. Спірний автомобіль було відчужено відповідачкою донці ОСОБА_4 , а тому він просить стягнути грошову компенсацію вартості Ѕ частини спірного автомобілю. Просив стягнути з відповідачки судовий збір в розмірі 908 гривень та витрати пов`язані з проведенням оцінки майна в розмірі 600 гривень.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.02.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні позивач та його представниця позовні вимоги підтримали у повному обсязі. В судове засідання призначене на 21 грудня 2021 року не з`явились. Представниця подала клопотання про розгляд справи без їх участі.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. Так, відповідачка зазначала, що вони з позивачем періодично зустрічались, а машину купила частково на свої гроші та доньки.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, проаналізувавши у сукупності надані докази, судом встановлені наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини.

Частиною першою ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями ч.ч.1-5 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За правилами ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

За вимогами п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Факт спільного проживання, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Такий правовий висновок зроблений в постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі №643/6799/17.

Верховний Суд України у своєму листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 р. зазначив, що до заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу додаються документи та докази того, що між заявником та іншою особою мали місце фактичні шлюбні стосунки (свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 26).

Місце проживання сторін зареєстровано за спільною адресою: АДРЕСА_2 ( а.с.35-36, 41).

Мають спільні фото з відпочинку та на свята в різні роки (а.с. 13-25).

Вказані обставини сторонами не заперечувались.

В судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_6 , яка пояснила, що позивача ОСОБА_5 знає давно, працювала з ним більше 10 років. Позивач та відповідач по справі купили дім та переїхали в нього жити. Сторони по справі були родиною: разом жили, мали спільний бюджет. ОСОБА_7 у 2015 році поїхав на заробітки та повернувшись купив дім. Сторони мають спільного сина. Мешкали разом десь до вересня 2020 року. Придбали спільний автомобіль. Відповідачка по справі не працювала.

В якості свідка було допитано ОСОБА_8 , яка пояснила, що років 5 тому сторони приїхали купувати дім, вона мешкає напроти них. Авто придбали десь у кінці червня 2020 року, вважає , що спільні кошти. Оля ніде не працювала. Сторони мають спільного сина.

ОСОБА_9 під час допиту в суді пояснила, що сторони по справі прожили разом десь років 10, приблизно з 2010 року почали спільно проживати. Вона хрестила їх спільного сина, який народився у 2013 році і тоді вони вже мешкали разом. Бюджет був спільний, однак ОСОБА_10 ніде не працювала. Машину сторони купили в червні 2020 року, вважає, що за кошти ОСОБА_11 , оскільки працював лише він.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що сторони по справі мешкали приблизно до 2020 року разом. Про обставини їх спільного життя не знає.

В судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_4 , яка пояснила, що її мати ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мешкали разом десь років 10. Зазначила, що автомобіль належить їй, вона купувала його за свої кошти, на покупку авто вона давала 800 доларів у борг. Так як гроші не повертали, вони вирішили, що мати дарує свідку автомобіль, як подарунок перед весіллям. Зазначила, що вона працювала з 17 років та два роки тому їздила до Польщі працювати та відкладала кошти. Десь в літку 2020 року сторони почали мешкати окремо.

Світок ОСОБА_13 в судовому засіданні суду пояснила, що автомобіль ОСОБА_14 придбала за кошти, які вона їй позичала в травні 2020 року це було 4900 доларів, розписку не писала. Кошти повернула у сумі 1700 доларів, оскільки їй ще потрібно було заплатити за навчання доньки. Домовилися, що кошти, які ОСОБА_14 отримує з паю буде віддавати в рахунок боргу та про відстрочку боргу ще на рік. Сторони познайомилися десь у 2010 році та остаточно перестали мешкати разом десь з весни 2020 року.

З огляду на наведене, покази свідків, системний аналіз наявних у справі доказів дозволяє суду дійти висновку про наявність у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносин, що за своєю суттю відповідають відносинам сім`ї, так як між ними на той час склалися усталені відносини, притаманні подружжю - факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, піклування один про одного, виховання їх спільного сина та спільний відпочинок у зазначений період.

Таким чином, вимога позивача про встановлення факту спільного проживання з ОСОБА_2 в період з 01 грудня 2009 року по 14 грудня 2020 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу підлягає задоволенню.

Згідно роз`яснень, що наведені в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Верховний суд у постанові від 15.08.2019 року у справі № 588/350/15 вказав, що вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди мають встановити факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясувати час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Як вбачається з матеріалів справи, показів свідків, сторони тривалий час проживаючи разом, вели спільне господарство, та спільно придбали автомобіль марки Chevrolet. Спірний автомобіль було оформлено на відповідачку ОСОБА_2 , що підтверджується листом ТЕРИТОРІАЛЬНОГО СЕРВІСНОГО ЦЕНТРУ 1243 РЕГІОНАЛЬНОГО СЕРВІСНОГО ЦЕНТРУ МІНІСТЕРСТВА ВНУТРІШНІХ СПРАВ В ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ ( а.с. 105) та реєстраційною карткою транспортного засобу в якому зазначено, що власником автомобілю є ОСОБА_2 ( а.с. 106).

Суд вважає, що посилання відповідачки, що автомобіль було придбано на гроші, які взяті у борг не підтверджені належними та допустимими доказами та не можуть обґрунтовуватись показами свідків.

У відповідності до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7664/21/008003 від 29.01.2021 року транспортний засіб Chevrolet Aveo It, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 було відчужено ОСОБА_4 за 82 350 гривень ( а.с. 108-109).

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

У разі відчуження чи неправомірного використання майна, суд не може застосовувати засоби для його реверсу, а може лише врахувати вартість прихованого майна при його розподілі. Якщо один із подружжя здійснив відчуження чи використав майно на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, то суд не маючи змоги застосувати поділ майна подружжя в натурі, здійснює поділ цього майна з використанням компенсаційного способу поділу.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь 1/2 частину вартості спірного автомобіля, визначену на підставі експертного висновку, оскільки відповідачкою було відчужено автомобіль на свій розсуд.

Між тим, враховуючи те, що транспортний засіб є неподільною річчю, а також те, що ОСОБА_2 в своїх інтересах відчужила вищевказаний автомобіль третій особі, без згоди або/чи домовленості з позивачем, суд приходить до висновку, про обґрунтованість заявленої вимоги позивача, щодо стягнення з відповідачки на його користь грошової компенсації вартості 1/2 частини належного йому автомобіля.

Як вбачається із висновку звіту про оцінку вартість транспортного засобу Chevrolet Aveo It, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 на дату оцінки складає 126 180 гривень а.с. 33-28). Вказана оцінка відповідачкою не спростована.

Таким чином, з ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості спірного автомобіля у розмірі 63 090 грн., що є наслідком задоволення позовних вимог. При цьому суд не вважає, що вимоги про визнання права власності та поділ автомобілю задоволенню не підлягають, оскільки майно відчужене, а позивач не ставить питання про недійсність правочину.

Статтею 141 ЦПК України визначено, що у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідачки підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908 гривень 00 копійок та витрати на проведення оцінки автомобілю в розмірі 600 гривень 00 копійок.

Керуючись ст.ст. 12,13, 76, 77, 78, 81, 133, 141, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у період з грудня 2009 року по грудень 2020 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошову компенсацію вартості Ѕ частини відчуженого транспортного засобу марки Chevrolet Aveo It, 2006 року випуску - номер кузова НОМЕР_1 у розмірі 63 090 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 908, 00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 витрати на проведення оцінки майна у розмірі 600, 00 гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 21 грудня 2021 року.

Суддя: І. Б. Чайкін