Справа № 484/4138/20
Провадження № 2/484/440/21
Ухвала

про відвід судді

25.02.2021 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Максютенко О.А., при секретарі Завірюха В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Первомайська в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Первомайської міської ради миколаївської області, ТОВ «Миколаївгаз збут» Первомайський р. Первомайський ВР про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Магденко О.В.

встановив

24.11.2020 року до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до відповідачів про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області 25.01.2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче судове засідання, а також сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи.

01.02.2021 року позивач ОСОБА_1 подав заяву про відвід судді з підстав надуманої відмови йому в задоволенні його законних конституційних прав викладених в позовах за 2008, 2017 та 2020 роки.

02.02.2021 року дана заява про відвід судді ухвалою суду була визнана необґрунтованою.

02.02.2021 року ухвалою судді Мельничука О.В. Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Максютенко О.А. відмовлено.

25.02.2021 року позивач ОСОБА_1 в підготовчому судовому засіданні заявив усний відвід судді Максютенко О.А. з підстав порушення автоматизованого розподілу його справи та його особистої недовіри до судді.

Представник відповідача Магденко О.А. в судовому засіданні пояснила, що суду довіряє слухати справу, підстави для відводу відсутні.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

В ч. 1 ст. 36 ЦПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу).

Так, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.2 ст. 36 ЦПК України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, п. 38).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43).

Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 44, та рішення у справі «Феррантеллі та Сантанджело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), рішення від 7 серпня 1996 року, п. 58).

Вказані висновки також містяться і в рішенні Європейського суду з прав людини від 10 грудня 2009 року у справі «Мироненко та Мартенко проти України».

Як вбачається з заяви позивача його доводи щодо упередженості судді фактично ґрунтуються на незгоді з процесуальними рішеннями судді, однак ці обставини не можуть бути підставою для відводу, що прямо закріплено в ч. 4 ст. 36 ЦПК України.

Також не знайшло свого підтвердження порушення порядку автоматизованого розподілу даної срави.

Водночас, відповідно до Кодексу суддівської етики суддя повинен демонструвати і пропагувати високі стандарти поведінки з метою зміцнення та підтримки довіри суспільства до судової влади. Неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Враховуючи той факт, що позивач наполягає на відводі головуючого по справі, висловлює сумнів щодо об`єктивності та упередженості судді, виключно з метою усунення цього сумніву, уникнення у сторін будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи в подальшому та підвищення довіри суспільства до судової влади, на підставі 36 ЦПК України суд вважає за доцільне задовольнити заявлений у справі відвід судді Максютенко О.А.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд

ухвалив

заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Максютенко О.А. задовольнити.

Справу передати до канцелярії Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області для повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: