Справа № 265/8544/21
Провадження № 2/265/1789/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Адамової Т. С.,

за участю секретаря судового засідання Онищука О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, -

В С Т А Н О В И В :

27 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання біржового контракту № 6138, укладеного 29.11.1995 року в Маріупольській універсальній товарній біржі між ним та відповідачами, зареєстрованого за реєстровим № 37810 від 30.11.1995 року МКП «МБТІ». Відповідно до вказаного договору відповідачі продали, а він купив квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 25,66 кв.м., житловою площею 15,13 кв.м. Розрахунки між ним та відповідачами повністю проведені, претензій ніхто не має. Одночасно з укладенням договору йому відповідачами був переданий технічний паспорт на вищевказану квартиру. Договір не був нотаріально посвідчений під час його укладення у зв`язку з неправильним тлумаченням на той час ст.. 15 Закону України «Про товарну біржу», згідно якої угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, що не виключало дотримання при його укладенні вимог ст.. 227 ЦК УРСР 1963 року.

Ухвалою суду від 24 листопада 2021 року відкрите спрощене провадження у справі та призначене судове засідання.

Позивач у судове засідання не з`явився, від нього надійшла до суду заява з проханням розгляд справи проводити за його відсутності, наполягаючи при цьому на задоволенні позовних вимог.

Відповідачі до судового засідання не з`явились за невідомих суду причин, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, оскільки місце їх реєстрації невідоме.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до пунктів 1 та 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року та застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Згідно з частинами першою, другою та шостою статті 86 ЦК Української РСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Відносини власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Відповідно до частин першої-третьої статті 48 Закону України «Про власність» в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, Україна законодавчо забезпечує громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права власності. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Захист права власності здійснюється, зокрема, судом.

Згідно із частиною першої статті 128 ЦК Української РСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до статті 224 ЦК Української РСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

На час укладення спірного договору чинним був Закон України «Про товарну біржу».

Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу (у редакції на час укладення вказаного договору) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Отже, законодавець на час виникнення спірних правовідносин не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання такого договору на товарній біржі.

Судом встановлено, що відповідно до біржового контракту № 6183 від 29 листопада 1995 року, на Маріупольській універсальній товарній біржі був укладений договір купівлі-продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_1 (загальної площі 25,66 кв. м., житлової площі 15,13 кв. м.), за яким ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказану квартиру за 625000000 крб. Вказаний договір не був нотаріально посвідчений (а.с. 6).

Відповідно до реєстраційного посвідчення КП БТІ міста Маріуполя від 30.11.1995 року, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_4 на підставі біржового контракту № 6183 від 29.11.1995 року (а.с. 9).

Судом також встановлено, що умови договору сторонами були виконані повністю, тобто ОСОБА_4 передав, та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийняли грошову суму в розмірі 625000000 крб. за продаж квартири, в момент передачі документів ( п.1.7. Договору).

З 17 жовтня 1997 року позивач ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією його паспорту (а.с. 8), та вказує на виконання умов спірного договору купівлі-продажу від 29.11.1995 року.

Отже, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору у письмовій формі, то договір купівлі-продажу вважається укладеним.

З моменту придбання вищевказаного нерухомого майна і до цього часу, позивач здійснює право користування та володіння даною квартирою у повному обсязі, з часу купівлі продажу, тобто з 29.11.1995 року по теперішній час, впродовж двадцяти шести років ніяких взаємних претензій у сторін по договору не було. Ніяких вимог ані покупець, ані продавець квартири один до одного не заявляли. Позивач зареєстрований та фактично проживає у вищевказаній кватирі, про що свідчать квитанції про оплату комунальних послуг.

Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що при вчиненні договору купівлі-продажу квартири дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири. Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення.

Частиною другою статті 47 ЦК Української РСР передбачено право суду визнати не посвідчений нотаріально договір дійсним, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору.

На теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися своїм майном, оскільки останнє придбано за договором без нотаріального посвідчення, відповідачі, у свою чергу, змінили місце проживання, що підтверджується довідкою відділу аналітичного забезпечення департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 05.11.2021 року за № 043-99.02-00168, згідно якої в реєстрі територіальної громади м. Маріуполя інформація щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутня, що унеможливлює позивачу в інший спосіб захистити свої права.

За таких обставин позовні вимоги про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного суд приходе до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141,223, 259, 263-265, ЦПК, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (біржовий контракт № 6138), укладений 29 листопада 1995 року на Маріупольській універсальній товарній біржі між ОСОБА_1 , з одного боку, та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з іншого боку, та зареєстрований Міським комунальним підприємством «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» 30.11.1995 року за № 37810.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 21 грудня 2021 року.

Суддя