Ухвала

20 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 766/5837/21

провадження № 61-20096ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 14 квітня 2021 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 13 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа - Державний реєстратор Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області Суханов Дмитро Миколайович, про скасування державної реєстрації права власності, за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа - Державний реєстратор Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області Суханов Д. М., про скасування державної реєстрації права власності.

Одночасно з позовом ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив: накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , та земельну ділянку, кадастровий номер :01:021:0031, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 ;

накласти арешт на квартири №№ 5а , 6а , АДРЕСА_4 , які належать ОСОБА_1 ;

заборонити державним реєстраторам, державним та приватним нотаріусам та будь-яким іншим особам вносити будь-які відомості до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень з відчуження щодо вказаного майна.

Заяву ОСОБА_2 мотивував тим, що відповідачі незаконно вжили заходи щодо переходу права власності на вказане майно, яке належало ОСОБА_3 . Оскільки спірне майно не перебуває під будь-яким обтяженням, відповідачі можуть його відчужити на користь третіх осіб. У зв`язку з цим, неприйняття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання рішення в майбутньому.

Херсонський міський суд Херсонської області ухвалою від 14 квітня 2021 року заяву задовольнив частково. Заборонив державним реєстраторам, державним та приватним нотаріусам та будь-яким іншим особам вносити будь-які відомості до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень з відчуження: квартири АДРЕСА_5 , яка належить ОСОБА_1 ; квартири АДРЕСА_6 , яка належить ОСОБА_1 ; квартири АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_1 . В задоволенні інших вимог відмовив.

Херсонський апеляційний суд постановою від 13 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 14 квітня 2021 року - без змін.

13 грудня 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 14 квітня 2021 року в частині заборони державним реєстраторам, державним та приватним нотаріусам та будь-яким іншим особам вносити будь-які відомості до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень з відчуження вказаних квартир та постанову Херсонського апеляційного суду від 13 вересня 2021 року і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 пред`явлений позов до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, до складу якого входять квартири №№ 5а , 6а , 7а на АДРЕСА_4 , з одночасним припиненням права власності на них.

Позов мотивований тим, що 29 грудня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір позики на суму 40 000 доларів США зі строком повернення до 01 червня 2017 року. Спір про стягнення боргу вирішувався в судовому порядку.

27 червня 2017 року в рамках цивільної справи № 766/10737/17 судом застосовані заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все належне ОСОБА_3 майно, у тому числі й на квартири №№ 5а , 6а , 7а на АДРЕСА_4 .

До цього часу рішення суду в справі № 766/10737/17 не ухвалено.

З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно видно, що 25 березня 2021 року державним реєстратором Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області Сухановим Д. М. зареєстровано право власності на квартири №№ 5а , 6а , 7а на АДРЕСА_4 за ОСОБА_1 . При цьому будь-яка угода про перехід права власності від ОСОБА_3 до ОСОБА_1 не укладалась.

Згідно з пунктами 2, 4 частини першої, частиною третьою статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову в частині заборони державним реєстраторам, державним та приватним нотаріусам та будь-яким іншим особам вносити будь-які відомості до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень з відчуження трьох квартир, які знаходяться на АДРЕСА_7 , суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що предметом спору є скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, до складу якого входять спірні квартири, що належало ОСОБА_3 , та на даний час належать ОСОБА_1 . Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Такі заходи є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Отже, оскільки існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову наведений захід забезпечення позову відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Невжиття таких заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконання судового рішення і виникнення між сторонами у справі конфліктних ситуацій.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків судів, правильне застосовування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.

Разом із цим, постанова Верховного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 541/514/19, на яку посилається у касаційній скарзі ОСОБА_1 , постановлена та оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень після ухвалення оскаржуваної постанови Херсонського апеляційного суду від 13 вересня 2021 року, тому посилання на указану постанову Верховного Суду не може бути підставою касаційного оскарження судового рішення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а оскаржувані судові рішення є законними, ухвалені з додержанням норм права, підстави для їх скасування відсутні.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 14 квітня 2021 року та постанови Херсонського апеляційного суду від 13 вересня 2021 року.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 14 квітня 2021 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 13 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа - Державний реєстратор Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області Суханов Дмитро Миколайович, про скасування державної реєстрації права власності, за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов