Провадження №: 4-с/755/12/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" лютого 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Миненко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за скаргою стягувача ОСОБА_1 за участю Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), боржника ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

заявник звернулася до суду зі скаргою за участю Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), боржника ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії. Свої вимоги мотивувала тим, що в провадженні Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 33612050 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3001 2001, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 25 липня 2012 року на виконання рішення суду від 12 вересня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини у розмірі 400,00 грн. щомісячно. 27 лютого 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Нікітіна Марина Олександрівна на дії державного виконавця задоволено частково: визнано дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Нікітіної Марини Олександрівни по обчисленню розміру заборгованості із сплати аліментів, а саме по складанню розрахунків заборгованості по аліментах від 16.07.19 р.; від 14.08.19 р.; від 16.08.19 р.; від 03.09.19 р., по виконавчому листі №2-3001/2011 від 25.07.2012 року Дніпровського районного суду м. Києва неправомірними, в решті заявлених вимог відмовлено. 17 серпня 2020 року стягувачем ОСОБА_1 подано до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву, відповідно до якої заявник просить зробити розрахунок заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № 33612050 з урахуванням: усунення подвійного зарахування заборгованості у виконавчому провадженні № 43467881; розміру аліментів гарантованого нормами ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України та індексації. Однак за наслідками закінчення серпня 2020 року державним виконавцем розрахунок заборгованості так і не здійснено. У зв`язку з чим просить зобов`язати державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснити розрахунок заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № 33612050.

09 вересня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва скаргу стягувача ОСОБА_1 за участю Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), боржника ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії повернуто заявнику без розгляду.

19 червня 2020 року постановою Київського апеляційного суду ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 вересня 2020 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

04 грудня 2020 року ухвалою суду прийнято до свого провадження скаргу та витребувано у Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином завірені матеріали виконавчого провадження ВП № 33612050.

23 лютого 2021 року розгляд справи закінчено ухваленням ухвали по суті вимог.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби і звернень учасників виконавчого провадження" неявка в судове засідання в зазначених справах заявника або заінтересованої особи, якім повідомлено про час та місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

25 липня 2012 року Дніпровським районним судом м. Києва видано дублікат виконавчого листа № 2-3001 2011р про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 400,00 грн. щомісячно, починаючи з 05 липня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 43).

27 лютого 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб Державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Нікітіної Марини Олександрівни на дії державного виконавця задоволено частково: визнати дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Нікітіної Марини Олександрівни по обчисленню розміру заборгованості із сплати аліментів, а саме по складанню розрахунків заборгованості по аліментах від 16.07.19 р.; від 14.08.19 р.; від 16.08.19 р.; від 03.09.19 р, по виконавчому листі №2-3001/2011 від 25.07.2012 року Дніпровського районного суду м. Києва - неправомірними. В решті заявлених вимог відмовити (а.с. 40-42).

17 серпня 2020 року стягувачем ОСОБА_1 подано до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву, відповідно до якої заявник просить зробити розрахунок заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № 33612050 з урахуванням: усунення подвійного зарахування заборгованості у виконавчому провадженні № 43467881; розміру аліментів гарантованого нормами ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України та індексації (а.с. 37-38).

Заявник просить зобов`язати державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснити розрахунок заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № 33612050.

В обґрунтування вимог заявник зазначила про те, що 27 лютого 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва визнано дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Нікітіної Марини Олександрівни по обчисленню розміру заборгованості із сплати аліментів неправомірними. 17 серпня 2020 року стягувачем ОСОБА_1 подано до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву, відповідно до якої заявник просить зробити розрахунок заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № 33612050 з урахуванням: усунення подвійного зарахування заборгованості у виконавчому провадженні № 43467881; розміру аліментів гарантованого нормами ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України та індексації. Однак за наслідками закінчення серпня 2020 року державним виконавцем розрахунок заборгованості так і не здійснено.

Представник Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скористався процесуальним правом подачі заперечень на скаргу, відповідно до яких заявлені вимоги не визнав, оскільки 23 вересня 2020 року державним виконавцем надано відповідь на заяву ОСОБА_1 .

Боржник ОСОБА_2 не скористався процесуальним правом подачі заперечень на скаргу.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України „Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Положеннями статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачені обов`язки і права державного виконавця, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно ч. 5 с. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця (ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Судом встановлено, що 17 серпня 2020 року стягувачем ОСОБА_1 подано до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву, відповідно до якої заявник просить зробити розрахунок заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № 33612050 з урахуванням: усунення подвійного зарахування заборгованості у виконавчому провадженні № 43467881; розміру аліментів гарантованого нормами ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України та індексації.

23 вересня 2020 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів з урахуванням індексації та відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва по справі № 755/18745/14-ц про збільшення розміру аліментів з 400,00 грн. на 550,00 грн. (а.с. 224-226).

У зв"язку з ненаданням заявником доказів подвійного зарахування заборгованості у виконавчому провадженні № 43467881 у суду відсутня можливість перевірити розрахунок заборгованості, здійснений 23 вересня 2020 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо наявності подвійного зарахування.

Отже, оскільки державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснено розрахунок заборгованості, тому суд приходить висновку про відмову у задоволенні скарги стягувача ОСОБА_1 за участю Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), боржника ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 260, 353, 447, 450, 451 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні скарги стягувача ОСОБА_1 за участю Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), боржника ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Є.Арапіна