Провадження № 2-о/638/26/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Цвірюка Д.В.,

за участю секретаря Межирицької В.Ю.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа Золочівська територіальна громада в особі Золочівської селищної ради Харківської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до Дзержинського районного суду м.Харкова із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 на момент смерті останньої.

Заяву обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 . Зазначає, що тривалий час з матір`ю проживали окремо. Приблизно у вересні 2013 року заявник забрала матір до своєї квартири по АДРЕСА_1 , так як остання внаслідок похилого віку та хворобливого стану здоров`я потребувала стороннього догляду, яким вона її повністю забезпечувала. Таким чином, зазначає, що з вересня 2013 року по 02 лютого 2014 року проживали разом з матір`ю однією сім`єю у належній заявнику квартирі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . При цьому були пов`язані спільним побутом, придбавали за спільні кошти майно, вели та здійснювали ведення спільного господарства, спільно здійснювали витрати на утримання житла, його ремонт та інше. Поховання матері також було здійснено за рахунок заявника. Зазначає, що після смерті матері до державного нотаріуса у встановлений строк не зверталась, вважаючи, що належним чином реалізувала своє право на спадкування. Крім того, заповіт за життя матір`ю складено не було. Вказує, що інші спадкоємці відсутні. У листопаді 2018 року вона звернулась до державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори з питання прийняття та оформлення спадщини, однак нотаріус повідомила, що видати свідоцтво про право на спадщину неможливе з огляду на пропуск строку подання відповідної заяви та відсутності доказів прийняття спадщини. У зв`язку з вищенаведеним просить задовольнити заяву у повному обсязі.

Ухвалою суду від 23.10.2020 року заяву залишено без руху та надано час на усунення недоліків.

Після усунення недоліків заяви, ухвалою суду від 19.11.2020 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку окремого провадження.

Представник заявника в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити з підстав зазначених у заяві.

Представник заінтересованої особи Золочівської територіальної громади в особі Золочівської селищної ради Харківської області в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся, про причини неявки суду не повідомив.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 , яка є подругою заявника, показала, що із ОСОБА_2 та її матір`ю знайома давно. Зазначила, що разом із заявником їздили до ОСОБА_3 до с. Чорноглазівка, разом проводили свята. Восени 2013 року ОСОБА_2 забрала мати до себе, за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , де ОСОБА_3 і померла взимку у 2014 році. Вказує, що поховали її у Чорноглазівці Золочівського району Харківської області.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 , яка є подругою заявника, показала, що була знайома з матір`ю останньої. Зазначила, що ОСОБА_3 проживала в селі Чорноглазівка, а померла у доньки у м.Харкові, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує, що на новий рік (2014р.) приходила до ОСОБА_2 за місцем її проживання по АДРЕСА_2 і там також була її мати. Зазначила, що остання померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та поховали її у селі Чорноглазівка Золочівського району Харківської області.

Суд, заслухавши вступне слово представника заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо, у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов наступного висновку.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

З матеріалів справи вбачається, та підтверджено показами свідків, що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати заявника ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 03.02.2014 року, виданого Жовтневою сільською радою Золочівського району Харківської області, актовий запис №01. (а.с. 6)

З копії паспорту серії НОМЕР_2 , виданого Дзержинським РВ у м.Харкові ГУ ДМС України в Харківській області 26.06.2013 року на ім`я ОСОБА_2 вбачається, що остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 4)

Відповідно до постанови державного нотаріуса Четвертої ХДНК Нікуліної О.М. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 16.11.2018 року встановлено, що згідно довідки виконавчого комітету Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області №418/14-3-01-09 від 01.11.2018 року, ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 7).

З матеріалів заяви та показів свідків вбачається, що у вересні 2013 року, коли ОСОБА_3 перебувала вже у похилому віці, мала стійкі проблеми зі здоров`ям та потребувала стороннього догляду, ОСОБА_2 перевезла матір до місця свого проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , де остання стала проживати до самої смерті.

16.11.2018 року ОСОБА_2 звернулась до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї матері.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 листопада 2018 року, державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори, виконуючого обов`язки державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Нікуліною О.М. відмовлено ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини (спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини), а також у зв`язку з тим, що спадкоємець на час відкриття спадщини за однією адресою разом із спадкодавцем не проживала та не була зареєстрована. Згідно вказаної постанови, спадкова справа не заводилась, заповіти від імені ОСОБА_3 не посвідчувались. (а.с.7)

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що в разі якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Норма ч. 6 ст. 29 ЦК України передбачає, що фізична особа може мати кілька місць проживання.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відповідно до Конституції України регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні. Зокрема, частиною 2 статті 2 Закону передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відсутність реєстрації померлої ОСОБА_3 за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 на день її смерті сама по собі не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, у відповідності до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Той факт, що ОСОБА_2 починаючи з вересня 2013 року по 02 лютого 2014 року постійно проживала разом із своєю матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які кожний окремо показали, що заявник дійсно постійно проживала разом зі своєю матір`ю у вказаний заявником період, також і на момент смерті останньої.

У суду немає підстав для сумнівів у достовірності показів свідків, які попереджені про кримінальну відповідальність та приведені до присяги.

При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник та її представник як на підставу вимог знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про задоволення заяви в повному обсязі.

За правилами ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення під час розгляду справ окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлене законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст15, 29, 1268, 1270 ЦК України, ст. ст. 13, 76-81, 258, 259, 265, 315 ЦПК України,суд,-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_2 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у квартирі АДРЕСА_4 в період з вересня 2013 року по 02.02.2014 року зі спадкодавцем ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судові витрати залишити за заявником.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 20.12.2021 року.

Відомості про учасників справи:

заявник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ;

заінтересована особа: Золочівська територіальна громада в особі Золочівської селищної ради Харківської області, , Харківська область, смт.Золочів, вул.Центральна буд.13-А.

Головуючий суддя: Д.В.Цвірюк