Справа № 148/2039/20
Провадження №2/148/280/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 лютого 2021 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Немирівської Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчині за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, 19.02.2006 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, у якому у них народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В подальшому, через погіршення сімейних відносин, шлюб було розірвано. Потім сторони знову відновили шлюбні відносини і у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак, з травня 2020 року через погіршення сімейних відносин позивач з дітьми стали проживати окремо.

Позивач працює, однак її доходу не вистачає для належного утримання дітей, враховуючи економічний стан в країні, дистанційне навчання, яке в свою чергу потребує сучасного технічного обладнання та інтернету.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча в даний час неофіційно займається автомобільним бізнесом, влаштовує своє особисте життя, а тому має можливість сплачувати аліменти.

Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.06.2020 і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву (а.с. 23-24), відповідно до якого позов визнає частково, згоден сплачувати аліменти у розмірі 2500 грн. на двох дітей. У відзиві зазначає, що посилання позивача на те, що він працює нічим не підтверджені, заявлений нею розмір аліментів є завеликим для нього, оскільки він не має постійного заробітку, є безробітним.

В судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву, згідно якої просить розгляд справи здійснювати у її відсутність, на задоволенні позову наполягає.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ст. ст. 223, 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, так як це не суперечить вимогам закону, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 8, 11).

Копією рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 31.03.2008 (а.с. 9) підтверджується, що шлюб між сторонами розірвано.

Копіями довідок Тульчинської міської ради від 28.08.2020 (а.с 10, 12) підтверджується, що діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні.

Відповідно до копії відомості про доходи (а.с. 30), відповідач постійного доходу не має, у січні 2020 року отримав дохід у розмірі 20000 грн. від продажу рухомого майна.

Згідно копії трудової книжки (а.с. 31-33) відповідач є непрацюючим.

Посилання відповідача на те, що він є безробітним належними доказами не доведено.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою ( ч. 3 ст. 51 Конституції України ).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законнних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що діти проживають з позивачем, тому аліменти необхідно стягувати на її користь.

Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК.

Судом враховано, що відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2021 рік", прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2021 встановлено в розмірі 2395 грн., відповідно, розмір аліментів для дитини даного віку не може бути меншим 1197,50 грн.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів, що мають стягуватись з відповідача, суд враховує інтереси неповнолітніх дітей, часткове визнання відповідачем позовних вимог, те, що він є непрацюючим, постійного джерела доходів не має, а також, те, що він протипоказань щодо працевлаштування не має.

З огляду на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. на утримання кожної дитини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.

Доказів того, що відповідач може сплачувати аліменти у більшому розмірі, зокрема у розмірі по 2500 грн. на кожну дитину, позивачем не надано.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав дітей, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Позивач просить стягнути з відповідача аліменти починаючи з 01.06.2020, однак, доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, суду не надано, а тому аліменти суд стягує з дня пред`явлення позову до суду - 01.12.2020.

Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, ст. 51 Конституції України, п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2021 рік", ст. 180 - 182, ч. 1 ст. 184, ст. 191 СК України, ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, ст. 263-265, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд,

П О С Т АН О В И В:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 01.12.2020 і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в дохід держави 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: