справа № 156/6/21
Номер провадження: 2/156/153/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 лютого 2021 року смт. Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Малюшевської І. Є.,

за участю секретаря судового засідання Киці Л.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іваничі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Павлівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна в порядку спадкування за законом,

учасники справи:

Позивач не з`явився;

Представник відповідача - не з`явився;

в с т а н о в и в :

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Павлівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області (далі відповідач) з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами.

В обґрунтування позову покликається на те, що після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок АДРЕСА_1 , який він успадкував за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері - ОСОБА_3 .

Спадщину після смерті чоловіка вона (позивачка) прийняла в силу вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Проте, до моменту смерті її чоловік ОСОБА_2 право власності на вищевказаний житловий будинок належно не оформив. Відтак, в позасудовому порядку оформити право власності на житловий будинок не має можливості, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на такий, тому змушена звертатися до суду із даним позовом.

З огляду на наведене, просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, подавла заяву, в якій просить суд справу розглянути без її участі та зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача Павлівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області у судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без їхньої участі.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді від 05.01.2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 04.02.2021 року.

04.02.2021 року Ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначеного дану справу до судового розгляду по суті на 25.02.2021 року. Одночасно витребувано спадкові справі щодо ОСОБА_3 та щодо ОСОБА_2 .

Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини встановлені Судом

Як вбачається із матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 (а.с.8). За життя вона склала заповіт, згідно якого все належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося заповіла сину - ОСОБА_2 (а.с.10)

ОСОБА_2 спадщину після смерті матері ОСОБА_3 прийняв, шляхом постійного спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. За життя ОСОБА_2 спадкових прав належним чином не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с.9). Заповіту за життя спадкодавець не склав.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_2 , та прийняла спадщину згідно ч. 3 ст. 1268 ЦПК України.

Згідно довідки виданої Павлівською сільською радою Володимир-Волинського району Волинської області № 860 від 08.12.2020 року (а.с.11) ОСОБА_2 до дня смерті був зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 . На день смерті спадкодавця, крім нього, в даному домогосподарстві була зареєстрована позивач.

Власником житлового будинку, розташованого за вказаною адресою, до дня смерті була ОСОБА_3 , згідно довідки Павлівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 860 від 08.12.2020 року (а.с.11).

Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.6) підтверджується, що померлий ОСОБА_2 являвся чоловіком позивача.

З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася (а.с.62).

Матеріалами спадкової справи № 363/2011 (а.с.63-68) підтверджується, що спадкова справа до майна померлого ОСОБА_2 відкрита за заявою про прийняття спадщини позивача.

Постановою Іваничівської державної нотаріальної контори від 28.12.2020 року позивачу відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок через відсутність правовстановлюючих документів (а.с.40).

V. Оцінка Суду

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно із частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Правилами ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (статті 12 і 81).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13).

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77).

Згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

VI. Висновки Суду

Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб.

З огляду на наведені положення закону та, враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що після смерті спадкодавця ОСОБА_2 належне йому право власності на спірний житловий будинок перейшло за загальними правилами спадкування за законом до дружини ОСОБА_1 (позивача у справі).

Враховуючи, що позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказаний будинок в нотаріальній конторі не може у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами відсутній, а набуття позивачем права на житловий будинок та надвірні будівлі не порушує права та законні інтереси інших осіб, тому його право підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню.

VII. Розподіл судових витрат між сторонами

Виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за ним.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 12-13, 18, 76-81, 89-, 141, 258-259, 263 - 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), мешканки АДРЕСА_1 до Павлівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області (), місцезнаходження: вул. Незалежності, буд. 12, с. Павлівка Володимир-Волинського району Волинської області про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), мешканкою АДРЕСА_1 право власності на житловий будинок з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Є. Малюшевська