Справа № 522/8384/17
Провадження № 2-з/528/90/21
У Х В А Л А

23 лютого 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі

головуючого судді - Шенцевої О.П.,

при секретарі Кісліної В.І.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадбанк України в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та договору іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся представник ОСОБА_1 із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову - зняття арешту з майна, а саме з квартири АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивоване тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 липня 2018 року у справі №522/8384/17 відмовлено в задоволенні позовних вимог позивача та постановою Одеського апеляційного суду від 13 жовтня 2020 року змінено мотивувальну частину зазначеного рішення, в іншій частині рішення залишено без змін.

Зважаючи на процесуальні строки розгляду даного виду клопотань, суд вважає за можливе провести розгляд заяви про скасування заходів забезпечення позову у відсутність осіб, які беруть участь у справі, оскільки, згідно положень ст.158 ЦПК України, явка вказаних осіб не визнається судом обов`язковою.

Крім цього, представником АТ «Держаний ощадбанк» надані в судовому засіданні заперечення проти скасування заходів забезпечення позову, в яких посилався що наявний кредитний договір від 27.08.2008 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_3 та станом на 04.06.2020 року наявна прострочена заборгованість в сумі 3 414235, 07 грн. В якості забезпечення за вказаним кредитним договором від 27 серпня 2008 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Муль Н.С. та зареєстровано в реєстрі за № 76, предметом якого є нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 . Зазначено, що припинено обтяження на предмет іпотеки та предмет іпотеки був відчужений на користь інших осіб та зазначено, що відбулось припинення іпотеки та заборони відчуження.

Суд, розглянувши заяву, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до наступного.

Судом встановлено, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.07.2018 року по справі № 522/8384/17 відмовлено в задоволенні позовних вимог позивача.

Під час розгляду справи №522/8384/17 ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 травня 2017 року застосовано захід забезпечення позову шляхом накладення на арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Одеським апеляційним судом за результатом перегляду зазначеного рішення суду 13 жовтня 2020 року винесено постанову, якою змінено мотивувальну частину рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 липня 2018 року у справі №522/8384/17, в іншій частині рішення залишено без змін.

Наявна Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 1 грудня 2020 року № 234914285. Відповідно до зазначеної Інформації - на квартиру АДРЕСА_1 наявне обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, накладене на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 16 травня 2017 року по справі №522/8384/17 року. Згідно зазначеної Інформації - право власності на квартиру АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 2017 виданий 10 березня 2017 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Мельник Н.О.

В Інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 1 грудня 2020 року № 234914285 актуальна інформація про державну реєстрацію іпотеки наявний запис про наявність іпотеки № 19406795, за яким іпотекодержатель ОСОБА_1 , іпотекодавець - ОСОБА_2 та наявне обтяження зазначеної квартири на підставі договору іпотеки, серія та номер 384, виданий 13.03.2017 року, приватним нотаріусом Київського нотаріального округу, м. Київ, номер запису про обтяження 19406766.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 149 ЦПК України - забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи; за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала; у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову; у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позову. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно арешт (обтяження) майна застосовується для забезпечення реального виконання рішення, водночас, коли потреба для застосування такого заходу відпала, оскільки справа розглянута - суд має звільнити майно власника з-під арешту (обтяження).

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав . лини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань.

Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При розгляді заяви про скасування заходів забезпечення позову суд враховує, що рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 липня 2018 року набрало законної сили 13 жовтня 2020 року, а також що касаційна скарга на постанову Одеського апеляційного суду не подано.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що необхідність в існуванні застосованого заходу забезпечення позову відпала, судом не встановлені інші передбачені процесуальним законом підстави для їх збереження, з огляду на що вжиті судом заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту підлягають скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 158, 353-354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі №522/8384/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадбанк України в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та договору іпотеки, - задовольнити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , серія та номер паспорту НОМЕР_2 , виданий 06.08.2004 року Ленінським РВ УМВС України в Луганській області ), накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 травня 2017 року у справі №522/8384/17.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя

23.02.21