ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/1269/20 Номер провадження 22-ц/814/2286/21Головуючий у 1-й інстанції Омельченко І. І. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

суддів: Дряниці Ю.В., Чумак О.В.

секретар: Гречка Є.В.

за участю: позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адв. Савко В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 липня 2021 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя

та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до місцевого суду з вказаним позовом, неодноразово уточненим (18.11.2020 року та 02.07.2021 року),до ОСОБА_2 , посилаючись на те, що з 08 квітня 1978 року до 14 грудня 2017 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. За 39 років подружнього життя ними було придбано певну кількість рухомого та нерухомого майна, що є спільною власністю подружжя та підлягає поділу, а саме: транспортний засіб марки «Honda Accord» 2006 року випуску, вартістю 270000,00грн, житловий будинок з господарськими будівлями, за адресою АДРЕСА_1 , вартістю 335200,00грн, земельна ділянка, площею 0,2500 га (кадастровий номер :04:001:0070), за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 128000,00грн, земельна ділянка, площею 0,08га (кадастровий номер :04:001:0071), за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 29000,00грн. Таким чином, загальна сума спільного майна становить 762200,00 грн.

В уточнених вимогах ОСОБА_1 зазначає, що до спільного сумісного майна подружжя також слід віднести транспортний засіб марки «Hyndai IX35», земельну ділянку 0,1000 га (кадастровий номер: :01:003:0042), розсташовану за адресою: АДРЕСА_2 , земельну ділянку площею 0,2263 га (кадастровий номер :01:003:0043) за адресою: АДРЕСА_2 та житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказує, що, окрім набутого майна, за час шлюбу подружжя набуло й борги, а саме: борг у розмірі 40 тис. доларів США, які надані позивачу під розписку для погашення кредиту на два автомобілі та проведення реконструкції спільного будинку. Станом на дату звернення з даним позовом до суду сума боргу становить 37 тис. доларів США, оскільки 3 тис. доларів США було погашено подружжям за час шлюбу.

Враховуючи вищевикладене, позивач остаточно прохала: визнати спільною сумісною власністю подружжя наступне майно: - транспортний засіб марки «Honda Accord» 2006 року випуску та транспортний засіб марки «Hyndai IX35»; - житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 137,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; - земельну ділянку, площею 0,2500 га (кадастровий номер :04:001:0070) за адресою: АДРЕСА_1 ; - земельну ділянку, площею 0,08 га (кадастровий номер :04:001:0071) за адресою: АДРЕСА_1 ; - житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , який знаходиться на земельній ділянці, площею 0,10 га (кадастровий номер :01:003:0042); - земельну ділянку, площею 0,2263 га (кадастровий номер :01:003:0043) за адресою: АДРЕСА_2 ; - боргове зобов`язання, яке сплачене позивачем після розірвання шлюбу у розмірі 37 тис. доларів США (1043422, 00 грн.).

Вищевказане майно ОСОБА_1 прохає поділити з урахуванняим сплаченого нею боргу наступним чином:

Визнати за ОСОБА_1 право власності:

- на транспортний засіб марки «Hyndai IX35»;

- житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 137,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 ;

- на земельну ділянку, площею 0,2500 га (кадастровий номер :04:001:0070) за адресою: АДРЕСА_1 ;

- на земельну ділянку, площею 0,08 га (кадастровий номер :04:001:0071) за адресою: АДРЕСА_1 та припинити право власності ОСОБА_2 на вищеззначене майно.

Визнати за ОСОБА_2 право власності:

- на транспортний засіб марки «Honda Accord» 2006 року випуску;

- житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою АДРЕСА_2 , який розміщений на земельній ділянці, площею 0,10 га (кадастровий номер :01:003:0042);

- земельну ділянку, площею 0,2263 га (кадастровий номер :01:003:0043) за адресою: АДРЕСА_2 ;

- борг в сумі 521700, 00 грн.

Також прохала припинити право власності ОСОБА_1 на вищевказане майно.

Окрім того прохала стягнути із відповідача різницю між розділеним майном у розмірі 273975,99 грн. та судові витрати.

06 жовтня 2020 року до суду надійшла зустрічна позовна заява, в якій ОСОБА_2 зазначає, що між ним та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб, який 14.12.2017 р. розірвано. За час подружнього життя ними було придбане наступне майно: транспортний засіб марки «Honda Accord» 2006 року випуску, вартістю 184379,93 грн., транспортний засіб марки «Hyndai IX35», вартістю 434310,00 грн., житловий будинок з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 , земельна ділянка, площею 0,2500 га (кадастровий номер :04:001:0070) за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка, площею 0,08 га (кадастровий номер :04:001:0071) за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з цим прохав визнати вищевказане майно спільною сумісною власністю подружжя та розподілити його наступним чином:

- Визнати за ним та за ОСОБА_1 право власності на 1/2 : житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 , придбаного згідно договору купівлі-продажу від 21.07.2007р., посвідченого приватним нотаріусом Русняк Л.І.;

земельної ділянки, площею 0,2500 га (кадастровий номер :04:001:0070) за адресою: АДРЕСА_1 ;

земельної ділянки, площею 0,08 га (кадастровий номер :04:001:0071) за адресою: АДРЕСА_1 .

Розподілити рухоме майно подружжя:

- Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_2 транспортний засіб марки «Honda Accord», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , № шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 , виданого 22.12.2006р. та припинити право власності ОСОБА_1 на зазначене майно.

- Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 право власності транспортний засіб -«Hyndai IX35», 2012р.в., реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_5 та припинити право власності ОСОБА_2 на зазначене майно.

Окрім того, ОСОБА_2 прохав стягнути із ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 249930,07грн як різницю у вартості між транспортними засобами та судові витрати.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 липня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя задоволено частково, а зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя, задоволено повністю.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно:

- житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в АДРЕСА_1 , вартістю 296803,00 грн.;

-земельну ділянка, площею 0,2500 га (кадастровий номер :04:001:0070), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 64875,00 грн.

- земельну ділянка, площею 0,08 га (кадастровий номер :04:001:0071), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 20760,00 грн.

- житловий будинок, загальною площею 27,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 44800,00 грн.

- транспортний засіб «Hyndai IX35», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_5 , вартістю 393349,35 грн.

- транспортний засіб марки «Honda Accord» 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_6 , видане 22.12.2006 року, вартістю 157963,34 грн.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на наступне майно:

- 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 ;

- 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,2500 га (кадастровий номер :04:001:0070), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,08 га (кадастровий номер :04:001:0071), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 27,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ;

- транспортний засіб «Hyndai IX35», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_5 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на наступне майно:

- 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 ;

- 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,2500 га (кадастровий номер :04:001:0070), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,08 га (кадастровий номер :04:001:0071), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 1/2 частини житлового будинку, загальною площею 27,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

- транспортний засіб марки «Honda Accord» 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_6 , видане 22.12.2006 року.

Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на транспортний засіб марки «Honda Accord» 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_6 , видане 22.12.2006 року.

Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_2 на транспортний засіб «Hyndai IX35» ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_5 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю вартості транспортних засобів в сумі 117693,00 грн.

В задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 90,73 грн.

Повернуто ОСОБА_2 зайво сплачену суму судового збору, зобов`язавши управління Державної казначейської служби у Кобеляцькому районі Полтавської області повернути ОСОБА_2 , РНКПОУ НОМЕР_7 , шляхом списання з р/р UA0016160 МФО 899998, код ОКПО 38012473, одержувач Кобеляцьке УК/Кобеляцький р-н/22030101, у розмірі 5617,25 грн. згідно квитанції № КП/9132/1 від 05 жовтня 2020 року.

Скасовано захід забезпечення позову, застосований ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13 липня 2020 року.

У поданій апеляційній скарзі на рішення місцевого суду позивач за первісним позовом, посилаючись на порушення та неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити в повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову відмовити.

В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що місцевий суд, здійснивши поділ будинку в селі Перегонівка, порушив принцип рівності сторін, оскільки, незважаючи на те, що цей будинок фактично є дачею, апелянт іншого житла немає та планує проживати в ньому. При цьому, відповідач ОСОБА_2 має для проживання квартиру в АДРЕСА_3 .

Зауважує, що в період шлюбу сторонами було отримано в борг від ОСОБА_3 кошти в сумі 40 тис.грн, станом на зараз невиконаними є зобов`язання в сумі 37тис.грн, які підлягають розподілу між подружжям.

Щодо земельних ділянок площею 0,10га (кадастровий номер :01:003:0042) та площею 0,2263га (кадастровий номер :01:003:0043), апелянт вважає, що у разі, коли на приватизованій земельній ділянці розташований будинок, то така приватизована земельна ділянка підлягає поділу.

У судовому засіданні позивача та його представник апеляційну скаргу підтримали та прохали її задовольнити.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Як убачається з матеріалів справи, встановлено місцевим судом та не заперечується сторонами, згідно актового запису №424 в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Амур - Н-Дніпровського відділу ЗАГС м. Дніпропетровська, 08 квітня 1978 р. було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (Свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_8 , т.1, а.с.14).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2017 року у справі №199/1273/17 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, задоволено.

Шлюб, зареєстрований Амур-Нижньодніпровським районним у м. Дніпрі ВДРАЦС ГТУЮ Дніпропетровської області, 08.04.1978 року, актовий запис №424, між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , розірвано.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_5 залишено шлюбне прізвище « ОСОБА_6 »(т.1, а.с.10).

21 грудня 2018 року ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_7 » (Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_9 , актовий запис 795, т.1, а.с.6).

Місцевим судом встановлено та не заперечується сторонами, що за час шлюбу сторонами було придбано наступне нерухоме та рухоме майно, а саме:

1) житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 137,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , придбаний на підставі договору купівлі-продажу від 21.07.2007 р. та зареєстрований за ОСОБА_2 (т1, а.с.28). Згідно висновку експерта вартість даного будинку становить 296803,00 грн., яка сторонами не оспорюється (т.1, а.с. 87-107);

2) земельну ділянку, площею 0,08 га (кадастровий номер :04:001:0071) за адресою: АДРЕСА_1 , яка набута на підставі договору купівлі-продажу від 21 липня 2007 р. та зареєстрована за ОСОБА_2 . Згідно висновку експерта вартість даної земельної ділянки становить 20760,00 грн., яка сторонами не оспорюється (т.1, а.с.87-107);

3) земельну ділянку, площею 0,2500 га (кадастровий номер :04:001:0070) за адресою: АДРЕСА_1 , яка набута на підставі договору купівлі-продажу від 21 липня 2007 р. та зареєстрована за ОСОБА_2 (т.1, а.с 12-13). Згідно висновку експерта вартість даної земельної ділянки становить 64875,00 грн., яка сторонами не оспорюється (т.1, а.с.87-107);

4) житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_3 , який набуто на підставі договору купівлі-продажу від 27 лютого 2007 року та зареєстрований за ОСОБА_2 . Згідно висновку експерта вартість даного будинку становить 44800,00грн., яка сторонами не оспорюється (т.1, а.с.154,164);

5) транспортний засіб «Honda Accord» 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_6 , виданий 22.12.2006 року, який зареєстрований 22.12.2006 р. за ОСОБА_8 , вартість якого згідно висновку експерта становить 157963,34 грн., яка сторонами не оспорюється (т.1, а.с.230-258);

6) транспортний засіб «Hyndai IX35», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_10 , який зареєстрований 13.07.2012 р. за ОСОБА_8 , вартість якого, згідно висновку експерта, становить 393349,35 грн., яка сторонами не оспорюється (т.1, а.с.230-258).

При постановленні оскаржуваного судового рішення місцевий суд виходив з того, що вище перелічене спірне майно придбане сторонами під час перебування у шлюбі, а тому, в розумінні норм ст.60 СК України та ст.368 ЦК є об`єктами спільної сумісної власності сторін по справі, як колишнього подружжя, відтак, підлягають поділу в рівних частках кожному. Проте, щодо рухомого майна транспортних засобів, місцевим судом було визначено залишити їх у власності їх реальних користувачів, а саме: автомобіль «Honda Accord» 2006 року випуску, залишити за ОСОБА_2 ; автомобіль «Hyndai IX35» ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_10 , - за ОСОБА_1 , з дотримання принципу рівності часток, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю вартості транспортних засобів в сумі 117693,00 грн.

Окрім того, визначено, що ОСОБА_2 є власником земельних ділянок, площею 0,2263 га (кадастровий номер :01:003:0043) та площею 0,10 га (кадастровий номер :01:003:0042), які є його особистою власністю та поділу не підлягають, оскільки були отримані шляхом безоплатної приватизації в період до 08 лютого 2011 р.

Відмовляючи в задоволенні вимог ОСОБА_1 щодо розподілу боргових зобов`язань колишнього подружжя в сумі 37 тис. дол. США, місцевий суд вказував на відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів того, що вказані кошти, отримані нею в борг, бути використані на придбання автомобіля «Hyndai IX35» та реконструкцію спільного будинку, як і не надано доказів обізнаності ОСОБА_2 про існування такого боргу.

Такі висновки місцевого суду в повній мірі відповідають обставинам справи і нормам матеріального права, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Також. за змістом ч.3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відтак, оскільки місцевим судом достовірно установлено, що майно: - житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 137,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; - земельна ділянка, площею 0,08 га (кадастровий номер :04:001:0071) за адресою: АДРЕСА_1 ; - земельна ділянка, площею 0,2500 га (кадастровий номер :04:001:0070) за адресою: АДРЕСА_1 ; - житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_3 , були набуті подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за час перебування в зареєстрованому шлюбі, та саме в цей період вони були зареєстровані на ОСОБА_2 , то вони є об`єктами спільної сумісної власності колишнього подружжя, відтак, за вимогою котрогось з подружжя підлягають поділу.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч.4 ст.65 СК України).

Згідно ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

На підставі аналізу наведених норм права та матеріалів справи, місцевим судом було вірно встановлено, що, оскільки вказане вище спірне майно набуте сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі, частки майна дружини та чоловіка є рівними, то право власності на вказані об`єкти нерухомого майна було правомірно визнано, за вимогою подружжя, за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частках по 1/2 за кожним.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що місцевий суд, здійснивши поділ будинку в селі Перегонівка, порушив принцип рівності сторін, оскільки незважаючи на те, що цей будинок фактично є дачею, апелянт іншого житла немає та планує проживати в ньому, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки за доведеності факту належності вказаного майна до об`єктів спільної власності колишнього подружжя, відсутності добровільної угоди між колишнім подружжям щодо мирного врегулювання відповідного питання, суд, на підставі положень статей 60,65,70 СК України, правомірно здійснив поділ відповідного будинку.

Наявність у відповідача ОСОБА_2 для проживання квартири в м. Дніпро та будинку у м. Новомосковськ, не вказує на відсутність підстав для розподілу майна колишнього подружжя за наявності відповідної вимоги сторонами по справі.

Статтею 71 СК України передбачено способи та порядок поділу такого майна, зокрема те, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Так, місцевим судом було установлено, що між сторонами по справі було досягнуто домовленості щодо здійснення поділу транспортних засобів - «Honda Accord» 2006 року випуск,у та «Hyndai IX35», які є об`єктом спільного сумісного майна колишнього подружжя, наступним чином:

-постійним користувачем автомобіля «Honda Accord» 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_6 , виданий 22.12.2006 року, який зареєстрований 22.12.2006 р., є ОСОБА_2 , тому право власності на даний транспортний необхідно визнати за ним;

-постійним користувачем транспортного засобу «Hyndai IX35» ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_10 , який зареєстрований 13.07.2012 р., є ОСОБА_1 , тому необхідно визнати право власності на даний автомобіль за нею.

Відповідно, судом першої інстанції було правомірно визнано за кожною зі сторін право власності на відповідний об`єкт рухомого майна, яким ця особа користується, припиненням права власності на неї, за іншим з подружжя.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток.

Відтак, з урахуванням законодавчо визначеного принципу рівності ідеальних часток подружжя у праві власності на майно, суд першої інстанції правомірно визначив про необхідність стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різниці вартості транспортних засобів в сумі 117693,00 грн. (393349,35 /вартість автомобіля «Hyndai IX35» 2012 р. в., визначена згідно Висновку експерта за результатами проведення повторної судової транспортно-товарознавчої експертизи №304-21 від 07.04.2021року/ грн. /2-157963,34 /вартість автомобіля «Honda Accord», 2006 р. в., визначена згідно Висновку експерта за результатами проведення повторної судової транспортно-товарознавчої експертизи №304-21 від 07.04.2021року/ грн. /2) (т.1, а.с.230-258).

Відповідно до п.5 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Однак, відповідно до частини п`ятої статті 61 СК України у редакції Закону України від 11 січня 2011 року № 2913-VI «Про внесення змін до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя», який набрав чинності 08 лютого 2011 року, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя була земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації.

Законом України від 17 травня 2012 року № 4766-VI «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка», який набрав чинності з 13 червня 2012 року, режим майна подружжя, набутого внаслідок приватизації, змінено. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 57 СК України земельна ділянка, набута на час шлюбу внаслідок приватизації, є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Частину п`яту статті 61 СК України виключено.

Отже, з урахуванням змін до СК України правовий режим приватизованої земельної ділянки змінювався. Виключно протягом періоду з 08 лютого 2011 року до 13 червня 2012 року приватизована одним із подружжя земельна ділянка вважалася об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дана позиція узгоджується з постановою Верховного Суду по справі від 31 серпня 2020 року по справі № 738/703/18.

Так, судом установлено, що ОСОБА_2 є власником земельних ділянок, площею 0,2263 га (кадастровий номер :01:003:0043) та площею 0,10 га (кадастровий номер :01:003:0042), згідно рішень 15 та 21 сесій 5 скликання Новомосковської міської ради відповідно, що підтверджується державними актами на право власності на земельні ділянки від 11 серпня 2009 року (т.2, а.с.41-42).

Відтак, оскільки матеріалами справи достеменно установлено, що земельні ділянки були набуті у власність ОСОБА_2 - 11 серпня 2009 року, тобто до 08 лютого 2011 р., то такі, в розумінні положень п.5 ст.57 ЦПК України, в редакції, чинній на час спірних правовідносин, не є об`єктами спільної сумісної власності колишнього подружжя, а тому у здійсненні їх розподілу між сторонами було правомірно відмовлено.

Доводи апелянта стосовно того, що у разі, коли на приватизованій земельній ділянці розташований будинок, то така приватизована земельна ділянка підлягає поділу, колегія суддів до уваги не приймає з урахуванням наведених вище положень закону та здійсненим на їх підставі аналізу матеріалів справи.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За таких обставин суди повинні досліджувати, чи отримані грошові кошти були витрачені в інтересах сім`ї, чи підтверджено це відповідними доказами, а також з`ясовувати, чи надавав інший з подружжя у письмовій формі згоду на укладення договору позики.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 20 лютого 2013 року у справі № 6-163 цс 12.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо відсутності підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 щодо поділу між сторонами боргових зобов`язань на суму 37 тис. доларів США., оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ці кошти були витрачені в інтересах сім`ї, а саме для погашення кредиту на придбання транспортних засобів «Honda Accord» 2006 року випуску і «Hyndai IX35» та реконструкції спільного житлового будинку, як і факту обізнаності ОСОБА_2 про наявність відповідної боргової розписки /згода ОСОБА_2 на укладення ОСОБА_1 договору позики у матеріалах справи відсутня/ матеріали справи не містять.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не містить нових засобів доказування, не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до незгоди із судовим рішенням без належного обґрунтування нормами права.

Суд першої інстанції повно та об`єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення зустрічного позову та часткового задоволення первісного.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст.ст.368, 375, 382,383,384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 липня 2021 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ: Т.О. Кривчун

СУДДІ: Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак

Повний текст постанови виготовлено 22.12.2021 року.