Справа № 131/425/20
Провадження № 22-ц/801/474/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олексієнко О. Ю.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 рокуСправа № 131/425/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л. О. (суддя-доповідач),

суддів Денишенко Т. О., Рибчинського В. П.,

за участю секретаря судового засідання Файчук Я. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу культури та туризму Оратівської райдержадміністрації, Управління праці та соціального захисту населення Оратівської райдержадміністрації, Оратівського районного центру зайнятості та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про порушення права на працю, відпочинок та перерахунок пенсії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Іллінецького районного суду Вінницької області від 22 грудня 2020 року, -

в с т а н о в и в :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відділу культури та туризму Оратівської райдержадміністрації, Управління праці та соціального захисту населення Оратівської райдержадміністрації, Оратівського районного центру зайнятості та Іллінецького об`єднаного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області про порушення права на працю, відпочинок та перерахунок пенсії.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 22 грудня 2020 року позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових повісток, в судове засідання 02 листопада 2020 року та повторно 22 грудня 2020 року не з`явилася, не повідомивши суд про причини своєї неявки, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 одано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що правових підстав для залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України в суду першої інстанції не було, адже в судовому засіданні 02 листопада 2020 року позивач був, 09 грудня 2020 року позивач повідомив суд першої інстанції, що не зможе з`явитись у судове засідання 22 грудня 2020 року у зв`язку з хворобою. Крім цього, суд першої інстанції був неправомочним розглядати справу, в якій є відповідачем. Суддя першої інстанції задовольнив собі самовідвід, а тому не міг розглядати справу також з цих підстав.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вирішити питання підсудності даного позову відповідно до статті 26 ЦПК України, оскільки Вінницький апеляційний суд є відповідачем у даній справі, а тому її потрібно надіслати до Верховного Суду для визначення підсудності. Справу просить розглядати у його відсутності.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02.02.2021 року у якості правонаступника відповідача Іллінецького об`єднаного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області залучено Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Колегія суддів вважає, що клопотання ОСОБА_1 про передачу справи до Верховного Суду для визначення підсудності відповідно до статті 26 ЦПК України задоволенню не підлягає, оскільки зі справи видно, що Вінницький апеляційний суд не є відповідачем у даній справі. Крім цього, до розгляду справи судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 із заявою про відвід колегії суддів не звертався.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання учасники справи не з`явились, хоча були повідомленні належним чином про дату, час і місце її розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових повісток, в судове засідання 02 листопада 2020 року та повторно 22 грудня 2020 року не з`явилася, не повідомивши суд про причини своєї неявки, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав.

Проте висновок суду першої інстанції про залишення позову без розгляду є помилковим, зроблений з порушенням норм процесуального права.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Вичерпний перелік підстав залишення заяви без розгляду наведений у статті 257 ЦПК України.

Так, відповідно до пункту третього частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

За змістом вимог частини п`ятої статті 223 ЦПК України, пункту третього частини першої статті 257 ЦПК України, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Як видно з матеріалів справи, про розгляд справи в суді першої інстанції 02 листопада 2020 року о 10:30 год. ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення /т. 1 а. с. 238/.

Відповідно до протоколу судового засідання від 02 листопада 2020 року, в ньому міститься фіксація судового засідання, яке розпочалось 02 листопада 2020 року о 12:06 год.. До протоколу внесено відомості про те, що в судове засідання о 12:06 год. ОСОБА_1 , який був в попередньому судовому засіданні, яке відбулося 30 хвилин тому, але покинув зал судового засідання і категорично відмовився приймати участь в даній справі, не з`явився. Суд розцінив таку поведінку, як неявка до суду, а тому відклав розгляд справи.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутній протокол судового засідання від 02 листопада 2020 року, яке розпочалось 02 листопада 2020 року о 10:30 год., та в якому приймав участь позивач.

Крім цього, у справі відсутні докази того, що ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд цієї справи о 12:06 год. 02 листопада 2020 року.

Суд апеляційної інстанції вважає, що за відсутності у справі доказів належного повідомлення позивача про розгляд справи 12:06 год. 02 листопада 2020 року, підстав вважати, що він був належним чином повідомлений про розгляд справи саме о 12:06 год. 02 листопада 2020 року немає.

У справі мітяться також відомості про те, що ОСОБА_1 був повідомлений належним чином про слухання справи в суді першої інстанції 22 грудня 2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення /т.1 а. с. 248/.

У той же час, до апеляційної скарги позивачем додано копію заяви адресованої Іллінецькому районному суду Вінницької області від 09 грудня 2020 року, в якій зазначає, що лежить хворий і просить ніяких судових засідань не призначати. В заяві позивачем вказується, що до справи незалежно від проваджень. Також позивачем надано копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 378.

Відповідно до відомостей зі сайту поштових відправлень Укрпошта поштове відправлення за № 378 отримано Іллінецьким районним судом Вінницької області 11 грудня 2020 року.

Однак, зазначена заява ОСОБА_1 від 09 грудня 2020 року у матеріалах справи відсутня.

У справі Delcourt v. Belgium зазначено, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

У справі Bellet v. France вказано, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для залишення позову без розгляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції був неправомочним розглядати справу, в якій є відповідачем, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у справі Іллінецького районного суду Вінницької області не є відповідачем.

Твердження в апеляційній скарзі на те, що суддя першої інстанції задовольнив собі самовідвід, а тому не міг розглядати справу також з цих підстав, колегія суддів відхиляє, адже у справі відсутня ухвала суду про задоволення самовідводу ОСОБА_2 ..

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи вищезазначене, оскільки місцевий суд постановляючи ухвалу допустив порушення норм процесуального права, що свідчить про її помилковість, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 379, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Іллінецького районного суду Вінницької області від 22 грудня 2020 року у даній справі скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: Т. О. Денишенко

В. П. Рибчинський

Повний текст постанови складено 24 лютого 2021 року.