Справа № 201/9124/21
Провадження № 2/201/3423/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 грудня 2021 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Федоріщева С.С.,

при секретарі - Максимовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Розрахунковий центр Правобережний», подану в інтересах ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 07 вересня 2021 року надійшла позовна заява ТОВ «Розрахунковий центр Правобережний», що діє в інтересах ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, в якій позивач просив суд стягнути з відповідачів заборгованість в розмірі 4840,05 грн., інфляційні втрати в розмірі 126,80 грн., три відсотки річних в розмірі 115,84 грн. на рахунок НОМЕР_1 , філія - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк», ; також просив стягнути витрати зі сплати судового збору.

В обґрунтування своїх вимог, представник позивача у позовній заяві посилався на те, що ТОВ «Теро ЛТД» надавало послуги з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , а користувачами цих послуг були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Однак відповідачі за надані послуги оплату не проводили, у зв`язку із чим, за період з 01 грудня 2019 року по 01 листопада 2020 року утворилася заборгованість у розмірі 4840,05 грн. 15 травня 2020 року між ТОВ «Теро ЛТД» та ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 був укладений договір про відступлення права вимоги № 15/05-20/51, за яким первісний кредитор передав новим кредиторам право вимоги по стягненню заборгованості за спожиту теплову енергію з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , про що було направлено повідомлення на адресу відповідача. У подальшому 01 лютого 2021 року між ТОВ «Розрахунковий центр Правобережний» та ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 було укладено договір-доручення № 01/02/21-2, відповідно до якого ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 уповноважили ТОВ «Розрахунковий центр Правобережний» звернутися до суду з метою отримання від боржника заборгованості за теплопостачання. На підставі указаного договору була видана довіреність, в якій ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 уповноважують ТОВ «Розрахунковий центр Правобережний» від їх імені та за їх рахунок вчинити наступні юридичні дії: від імені та за рахунок довірителей здійснити отримання заборгованості за поставлену теплову енергію; звернутися до суду з метою отримання від боржника заборгованості на рахунок повіреного. Тому позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 07 вересня 2021 року указана позовна заява передана для розгляду судді Федоріщеву С.С.

Ухвалою судді від 10 вересня 2021 року відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі.

Представник позивача Телли Д.С. надав до суду заяву, у якому просив задовольнити позов у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, просив розглядати справу без його участі.

Відповідач клопотань і відзиву на позовну заяву суду не надав, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Верховний Суд України у постанові від 01 лютого 2017 року у справі № 6-1957цс16, яка є обов`язковою для усіх суб`єктів правозастосування та судів, вказав на те, що розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ТОВ «Теро ЛТД» було виконавцем послуг з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 .

Між ТОВ «Теро ЛТД» та відповідачами встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг з централізованого опалення за указаною адресою.

У зв`язку із несплатою відповідачами оплати за надані послуги відповідно до розрахунку позивача за період з 01 грудня 2019 року по 01 листопада 2020 року виникла заборгованість в сумі 4840,05 грн.

15 травня 2020 року між ТОВ «Теро ЛТД» та ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 був укладений договір про відступлення права вимоги № 15/05-20/51, за яким первісний кредитор передав новим кредиторам право вимоги по стягненню заборгованості за спожиту теплову енергію з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , про що було направлено повідомлення на адресу відповідача.

У подальшому 01 лютого 2021 року між ТОВ «Розрахунковий центр Правобережний» та ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 було укладено договір-доручення № 01/02/21-2, відповідно до якого ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 уповноважили ТОВ «Розрахунковий центр Правобережний» звернутися до суду з метою отримання від боржника заборгованості за теплопостачання. На підставі указаного договору була видана довіреність, в якій ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 уповноважують ТОВ «Розрахунковий центр Правобережний» від їх імені та за їх рахунок вчинити наступні юридичні дії: від імені та за рахунок довірителей здійснити отримання заборгованості за поставлену теплову енергію; звернутися до суду з метою отримання від боржника заборгованості на рахунок повіреного.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. ст. 13, 14 ЦК України цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються і виконуються особою у межах, установлених договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.

У пункті 10 Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» визначено, що споживач зобов`язаний вносити щомісячну плату за надані послуги згідно встановлених тарифів.

Відповідно до пунктів 1, 5 частини 3 статті 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Однак, відсутність такого договору не позбавляє споживачів зобов`язання сплачувати за спожиті послуги, оскільки такі зобов`язання у них виникають на підставі статей 11, 509, 526 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правил надання послуг з централізованого опалювання, постачання холодної і гарячої води і водовідведення», внаслідок фактичного споживання цих послуг, і є обов`язковими для виконання.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Оскільки правовідносини між сторонами за юридичною природою є грошовим зобов`язанням, на них поширюється дія положень ч. 2 ст. 625 ЦК, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва;

Стаття 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди відповідача, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно розрахунку, який долучено представником позивача до позову, та який перевірено судом, за період з 01 грудня 2019 року по 01 листопада 2020 року заборгованість ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за надані послуги з теплопостачання з урахуванням інфляційних втрат та трьох відсотків річних складає 5082,69 грн.

З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Розрахунковий центр Правобережний» підлягають задоволенню і з відповідачів на користь позивача необхідно солідарно стягнути суму заборгованості за надані послуги з теплопостачання в розмірі 4840,05 грн., а також визначені розрахунком позивача, перевіреного судом, інфляційні втрати у розмірі 126,80 грн. та 3 % річних у розмірі 115,84 грн.

Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Розрахунковий центр Правобережний», подану в інтересах ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Розрахунковий центр Правобережний» () заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 4840,05 грн., інфляційні втрати в розмірі 126,80 грн., три відсотки річних в розмірі 115,84 грн. на рахунок НОМЕР_1 , філія - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк», .

Стягнути з солідарно з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Розрахунковий центр Правобережний» () витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 270 грн. на рахунок НОМЕР_1 , філія - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк», .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя С.С. Федоріщев