Провадження № 2/161/1242/21
У Х В А Л А

24 лютого 2021 року Луцький міськрайонний суду Волинської області

у складі

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Чигринюк В.С.

за участю:

представника позивачів ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виділення в натурі часток у спільній частковій власності

В С Т А Н О В И В:

25.06.2020 року позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 через свого представника звернулися до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просили суд виділити їм внатурі по 1/6 частці незавершеного будівництвом критого торгового центру із стоянкою автомобілів, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , кожному.

В підготовчому засіданні представником позозивачів повторно було заявлено клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи в обгрунтування якої останній зазначив, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.09.2020 року судом вже було призначено аналогічне експертне дослідження, проведення якого доручено експертам Волинської філії Львівського НДІСЕ та встановлено строк проведення експертизи 60 днів. Разом з тим, експертною установою було запропоновано провести судову будівельно-технічну експертизу 13.04.2021 року та визначено вартість такої в сумі 3268,80 грн. Однак, термін проведення експертизи, запропонований експертом, понад двічі довший, ніж визначений ухвалою суду від 28.09.2020 року, а її вартість невиправдано завищена, що стверджується листом Товариства «Експерт Інвест» від 05.01.2021 року, а тому оплата позивачами не проведена і справу повернуто до суду без проведення дослідження. Так, предметом доказування у даній справі є можливість облаштування у даній справі потребує спеціальних знань в будівельній галузі з приводу можливості облаштування окремих виходів в ізольованих приміщеннях з дотриманням державних будівельних, протипожежних і санітарних норм в об`єкті, який є предметом спору. З урахуванням наведеного, а також на підтвердження факту можливості поділу незавершеного будівництвом критого торгового центру із стоянкою автомобілів, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , кожному, просить суд призначити судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручити експертам Товариства «Експерт Інвест» та на вирішення якої поставити наступні запитання: чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва виділити в натурі 1/6 та 1/6 частку з спірного об`єкту та які існують варіанти такого виділення? Дане клопотання представник позивача підтримав та просив його задовольнити (а.с. 87-88).

Представник відповідача в підготовчому засіданні заперечував щодо призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи посилаючись на порушення вимог ст. 105 ЦПК України. При цьому вважає, що поведінка сторони позивача з приводу заявлення даного клопотання не є добросовісною, з урахуванням обставин справи, її слід вважати зловживанням процесуальними правами. У задоволенні клопотання просив відмовити.

Заслухавши думку представників сторін з приводу заявленого клопотання про призначення експертизи, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Отже, сам факт заявлення клопотання про призначення експертизи жодним чином не трансформується в обов`язок суду призначити відповідного роду експертизу.

Крім того, будівельно-технічна експертиза не відноситься до категорії експертизи, які, у відповідності до положення ст. 105 ЦПК України, призначаються судом в обов`язковому порядку.

Перш за все, судова будівельно-технічна експертиза призначається для доведення обставин, якими сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення.

Судом встановлено, що 06.08.2020 року представником позивачів було подано до суду клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, проведення якої він просив доручити експертам Товариства «Експерт Інвест» та на вирішення якої поставити наступні запитання: чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва виділити в натурі 1/6 та 1/6 частку з спірного об`єкту та які існують варіанти такого виділення? (а.с. 29).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.09.2020 року вищевказане клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи було задоволено, однак її проведення було доручено експертам Волинської філії Львівського НДІСЕ (а.с. 40-41).

Із наведеного слідує, що зміст клопотання, яке було заявлено представником позивача у підготовчому засіданні 24.02.2021 року, є в повній мірі тотожний тому, яке було подане останнім 06.08.2020 року та на підставі якого було винесено зазначену вище ухвалу.

Так, в ході проведення судової будівельно-технічної експертизи, призначеної ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.09.2020 року, експертна установа 06.11.2020 року звернулася до суду з клопотанням про погодження строків виконання вищевказаної експертизи у травні 2021 року, до якого також долучила рахунки за проведення експертизи № 115 та № 116 від 03.11.2020 року (а.с. 46-50).

Листами від 06.11.2020 року № 161/10204/20/57982/2020 та 161/10204/20/58001/2020 судом було погоджено строк виконання судової будівельно-технічної експертизи у травні 2021 року та, в свою чергу, скеровано на адресу позивачів копію рахунків № 115 та № 116 від 03.11.2020 року, для здійснення ними проплати за проведення експертизи, яка була покладена на них у відповідності до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.09.2020 року (а.с. 51, 53). Заперечення щодо погоджених судом строків проведення експертизи від позивачів та їх представника на адресу суду не надходили.

15.12.2020 року від Волинської філії Львівського НДІСЕ надійшло клопотання у якому експертна установа просила посприяти суд у здійсненні стороною позивачів проплати за проведення експертного дослідження, у зв`язку з відсутністю такого станом на 11.12.2020 року (а.с. 57).

17.12.2020 року представник позивача звернувся до суду з клопотанням щодо продовження строку оплати рахунків № 115 та № 116 від 03.11.2020 року на 30 календарних днів, у зв`язку з чим 18.12.2020 року за вих. № 161/10204/20/67537/2020 судом було надіслано до Волинської філії Львівського НДІСЕлист з проханням строк оплати позивачами судової будівельно-технічної експертизи продовжити до 17.01.2021 року (а.с. 63).

27.01.2021 року на адресу Луцького міськрайонного суду Волинської області від експертної установи надійшов лист «Про залишення без виконання № 79-21-21 від 20.01.2021 року з якого слідує, що станом на 20.01.2021 року рахунки вартості експертизи не сплачені, у зв`язку з чим ухвалу суду від 28.09.2020 року залишено без виконання.

Таким чином, за наслідками призначення судової будівельно-технічної експертизи за клопотанням представника позивача, яке було заявлено 06.08.2020 року та за своїм змістом є повністю ідентичним заявленому останнім в підготовчому засіданні 24.02.2021 року, експертиза проведеною не була саме з вини сторони позивачів.

З даного приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Наведене свідчить про ту обставину, що під час здійснення судочинства, суд повинен притримуватися законодавчо-визначених процесуальних норм, які у своєму взаємозв`язку узгоджено повинні протидіяти зловживанню стороною наданими їй правами.

Відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо недопущенням зловживанням процесуальними правами.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процессу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин.

На переконання суду, заявлене представником позивачів клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи від 24.02.2021 року слід розцінювати як зловживання процесуальними правами, оскільки раніше подане клопотання про призначення експертизи вже було вирішено судом, але відповідна експертиза не була проведена з вини позивачів без поважних на те причин (неоплата позивачами судової будівельно-технічної експертизи).

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання представника позивачів адвоката Нагурного Є,П. про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 43, 44, 103, 104, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника позивачів адвоката Нагурного Є,П. про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 25 лютого 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська