Р І Ш Е Н Н Я
22 лютого 2021 року Волноваський районний суд Донецької області
Головуючого судді: Мохова Є.І.
При секретарі : Брідня О.Л.
представника позивача ОСОБА_1
Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Волноваха, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , представник позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу ,
Дізнавшись про існування спадкоємців, що прийняли спадщину після смерті боржника, позивач 06 квітня 2018 року звернувся до відповідачки з вимогою повернути борг, але відповіді не отримав. Вважає, що відповідачка, як спадкоємець, що прийняв спадщину, має в повернути позивачеві борг, тому звернувся з позовом до суду, у якому просив стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 86 000 грн.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву слухати справу без його участі, на позовних вимогах наполягає. Не заперечує проти винесення заочного рішення.
Представник позивача ОСОБА_1 наполягав на позовних вимогах.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов до суду не подавала. Суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно вимог ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.
Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Суд враховує, що за висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
З розписки встановлено, що 16.12.2003 року ОСОБА_4 отримала від позивача гроші у тимчасове користування в сумі 80 000 грн. Гроші отримані у повному обсязі. Розписка написана особисто ОСОБА_4 у присутності двох свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , та посвідчена секретарем Благодатненської селищної ради 16 грудня 2003 року ОСОБА_7 на предмет справжності підпису ОСОБА_4 на документі. Посвідченння скріплено мокрою печаткою Благодатненської селишної ради .( а.с. 6)
Відповідно до частини 7, 69 Інструкції про Порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 р.N 22/5 (втратила чинність 02.12.2011 року) нотаріальні дії можуть вчинятися посадовою особою будь-якого виконавчого комітету на всій території України, за винятком випадків, передбачених статтями 9, 36, 55, 60, 65, 66, 70-73, 85, 93 і 103 Закону "Про нотаріат та інших випадків, передбачених законодавством України. Посадова особа виконавчого комітету засвідчує справжність підпису на документах, зміст яких не суперечить законові і які не мають характеру угод та не містять у собі відомостей, що порочать честь і гідність людини.
Отже, оскільки розписка щодо отримання боргових коштів є за своєю природою доказом укладення договору позики( угоди), то відповідно така розписка не могла бути предметом як посвідчення, так і реєстрації посадовими особами селищної ради. У свою чергу, це не позбавляло будь яку особу, бути свідком при підписанні боргової розписки.
Відповідачем, у свою чергу, не спростоване ані підпис боржника ОСОБА_4 на розписці, ані безгрошовість розписки.
Таким чином, суд вважає доведеним факт укладення між ОСОБА_4 та позивачем 16 грудня 2003 року, договору позики.
Як зазначив ВС України у постанові від 02.07.2014 року № 6-79 цс 14, стаття 526 ЦК України встановлює загальні умови виконання зобов`язань та закріплює основний принцип виконання зобов`язань, що стосується як суб`єктів, так і предмета, строку чи терміну, місця і способу виконання (ст.ст. 527-545 ЦК).
За змістом ст. 526 ЦК належне виконання зобов`язання - це, передусім, виконання його, відповідно до умов договору і вимог ЦК, та інших актів цивільного законодавства. Однією з умов належного виконання зобов`язання є його виконання належними суб`єктами.
Частина 1 ст. 510 ЦК визначає, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
У ч.1 ст. 527 ЦК сформульовано загальне правило, відповідно до якого боржник зобов`язаний особисто виконати зобов`язання, а інша сторона (кредитор) повинна особисто прийняти виконання, якщо інше не встановлено договором, або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Отже, відповідачка ОСОБА_3 прийняла спадщину після померлої ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 - ця обставина встановлена рішенням суду, тому, відповідно до положень ст.82 ЦПК України, доказуванню не підлягає. ( а.с.10-12)
Відповідно до сттаті 1281 ЦК України( у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.
Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18.
У свою чергу, стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. (Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 495/1933/15ц)
На а.с. 9 міститься вимога позивача до відповідачки про повернення йому боргу, яка була направлена відповідачу рекомендованим поштовим відправленням у червні 2018 року, яку той отримав особисто 29.06.2018 року- про що свідчить запис у поштовому повідомленні, копія якого міститься на а.с.8.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Враховуючи, що правовідносини, які склалися між позивачем та ОСОБА_4 допускають правонаступництво, відповідачка є правонаступником боржника ОСОБА_4 , яка порушила свої зобов`язання за договором позики про повернення боргу, прийняла спадщину, тому суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони є обґрунтованими та ґрунтуються на законі. Відповідач не надав заперечень проти позовних вимог.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 830 грн. судового збору, оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.526, 530, 1046, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст. 12, 76-81, 89, 95, 141, 263 -265, 280-281 ЦПК України,
Позов ОСОБА_2 , представник позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень у рахунок відшкодування боргу.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 830 гривень.
Повне рішення складене 23.02.2021 року.
Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляції протягом 30-ти днів після проголошення рішення через Волноваський районний суд.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Є.І.Мохов