ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/274/21 Доповідач - Костів О.З.
Д О Д А Д К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2021 року м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі:
головуючого - Костів О.З.
суддів - Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,
У серпні 2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про встановлення порядку користування квартирою.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 листопада 2020 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про встановлення порядку користування квартирою задоволено. Визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 . Виділено в користування ОСОБА_3 кімнату, позначену в плані цифрою 8 площею 15.3 кв.м. Залишено в користуванні ОСОБА_5 та ОСОБА_4 житлові кімнати, позначені в плані цифрами 2 площею 10.8 кв.м., цифрою 3 площею 12.6 кв.м. та цифрою 7 площею 7.8 кв.м. Допоміжні приміщення - кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, лоджію залишено в спільному користуванні ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 840.80 грн. судового збору.

19 листопада 2020 року представником позивача адвокатом Боднар О.В. подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, а саме про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 грудня 2020 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись із вказаним додатковим рішенням, ОСОБА_4 подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 11 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 грудня 2020 року залишено без змін.

15 лютого 2021 року представником позивача адвокатом Боднар О.В. через засоби поштового зв`язку подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, а саме про вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції в розмірі 3000 грн.

16 лютого 2021 року відповідачем ОСОБА_4 через засоби поштового зв`язку подано заперечення щодо стягнення судових витрат, згідно яких відповідач вважає заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката позивача не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову. Зазначає, що справа не є справою значної складності, розгляд справи здійснювався в розумні (короткі ) строки, а тому заявлений розмір витрат на правову допомогу є завищеним та не співмірним. З цих підстав, просив суд в задоволенні заяви відмовити, а у випадку наявності підстав для задоволення клопотання, просив клопотання задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 100 грн. витрат на правову допомогу.

Частиною 4 ст. 270 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про ухвалення додаткового рішення у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Апеляційний суд вважає за доцільне справу розглядати за відсутності сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що заяву про ухвалення додаткового судового рішення слід задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Отже, розподіл судового збору у справі здійснює суд, який приймає рішення, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат. У разі, якщо судом не було прийнято рішення щодо розподілу судового збору або інших судових витрат, суд за заявою учасників справи чи з власної ініціативи повинен ухвалити додаткове рішення (постанову) зі справи, яким вирішити відповідне питання.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції має містити розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ст.131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено ст.15 ЦПК України.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У справі, яка переглядається апеляційний судом, представником позивача адвокатом Боднар О.В. на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано належним чином завірені копії Договору про надання правової допомоги №11 від 02 лютого 2021 року, Акту виконаних робіт від 15 лютого 2021 року (до Договору про надання правничої допомоги №11 від 02 лютого 2021 року), згідно якого вартість вищевказаних робіт складає 3 000 гривень за надану правничу допомогу в обсязі, зазначеному в Акті, оригінал банківської квитанції про оплату за надання правничої допомоги в розмірі 3 000 грн.

Відповідно до п.4.3 Договору про надання правової допомоги №11 від 02 лютого 2021 року, за надання правової допомоги, відповідно до даного договору, Клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню «Твій адвокат» гонорар у розмірі 3 000 грн.

Згідно квитанції № 0.0..1 від 12 лютого 2021 року вбачається, що ОСОБА_6 за надання правничої допомоги (згідно Договору про надання правової допомоги №11 від 02 лютого 2021 року) оплатила Адвокатському об`єднанню «Твій адвокат» 3 000 гривень.

Як вбачається із Акту виконаних робіт від 15 лютого 2021 року, в якому детально описано обсяг виконаних робіт, адвокат Боднар О.В. у зв`язку із наданням правової допомоги ОСОБА_3 у суді апеляційної інстанції виконано наступні роботи: ознайомлення з матеріалами справи (1 година); консультація адвоката (1 година), підготовка відзиву на апеляційну скаргу (3 години), участь у судовому засіданні (1 години).

Таким чином витрати позивача ОСОБА_3 на професійну правничу (правову) допомогу у суді апеляційної інстанції підтверджені належними та допустимими доказами.

Колегія суддів вважає, що загальна сума витрат на адвокатські послуги у суді апеляційної інстанції, передбачена договором, становить 3 000 грн. не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними з наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Заперечення відповідача з приводу того, що зазначений розмір правової допомоги є завищеним та не співмірним, апеляційний суд відхиляє, оскільки відповідач не навів доказів нерозумності цих витрат, їх неспівмірності зі складністю справи та її значенням для позивача.

З огляду на наведене, при винесенні рішення, судом не було вирішено питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 3 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 141, 270, 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Ухвалити додаткове судове рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 грудня 2020 року, ухвалене суддею Позняком В.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про встановлення порядку користування квартирою.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені за апеляційний розгляд даної справи у розмірі 3 000 (три тисячi) гривень 00 копiйок.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту додаткової постанови 24 лютого 2021 року.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 РНОПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, 46001, Тернопіль, Шевченка, 1 Код .

Головуючий

Судді