Справа № 2-201/11 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/811/2230/20 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Левика Я.А., Шандри М.М.,

секретаря Жукровської Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 02 вересня 2019 року у справі за поданням державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визначення частки майна боржника у майні, яким він спільно володіє з іншими особами,

в с т а н о в и л а:

У липні 2017 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області) звернувся до суду з поданням, в якому просив визначити належну боржнику ОСОБА_1 частку в нерухомому майні 1/3 частку в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності, на виконання виконавчого листа №2-201, виданого 11.04.2011 року Личаківським районним судом м. Львова, про солідарне стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку (далі ПАТ КБ) «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором від 23.06.2008 року в розмірі 1249762,13 доларів США, що на день розгляду справи згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 9912738,28 грн., 1700 грн. судового збору та 250 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи.

Подання обґрунтоване тим, що на примусовому виконанні у названому відділі державної виконавчої служби перебуває вказаний виконавчий лист, боржником по якому є ОСОБА_1 (ВП №48662354), однак, боржником жодних дій по його виконанню не вчиняється і іншого майна та/або коштів, на які можна було б звернути стягнення, немає. Разом з тим, згідно з отриманою від ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» інформацією, за боржником на праві спільної сумісної власності зареєстрована вказана вище квартира, частка боржника в якій не визначена, а тому це питання підлягає вирішенню в судовому порядку.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 02 вересня 2019 року подання державного виконавця задоволено.

Визначено належну ОСОБА_1 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , для виконання виконавчого листа №2-201, виданого 11.04.2011 року Личаківським районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 1249762,13 доларів США, що на день розгляду справи згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 9912738,28 грн., 1700 грн. судового збору та 250 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи.

Ухвалу суду оскаржила боржник ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_6 , просить її скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права і прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні подання державного виконавця.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що вона протиправним способом була втягнута у справу отримання кредиту в якості поручителя, жодних кредитів не отримувала, а її порука була зфальшованою. Звертає увагу, що постановою прокурора від 02.07.2012 року її визнано потерпілою.

Вважає, що суд повинен був дослідити оригінал свідоцтва про право власності на квартиру та встановити, чи існує між співвласниками квартири домовленість щодо розміру часток.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 10 квітня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 02 вересня 2019 року.

Постановою Верховного Суду від 29 липня 2020 року ухвалу Львівського апеляційного суду від 10 квітня 2020 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Згідно з первинним протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Львівського апеляційного суду від 11.08.2020 року, для розгляду цивільної справи №2-201/11 (провадження №22-ц/811/2230/20) визначено колегію суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Струс Л.Б., суддів: Левика Я.А., Шандри М.М.

Ухвалою судді-доповідача від 13 серпня 2020 року відкрито апеляційне провадження в даній справі.

У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_7 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, в результаті якого, згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу справи від 28.09.2020 року головуючим суддею (суддею-доповідачем) визначено суддю Бойко С.М.

Ухвалою суду від 12 жовтня 2020 року справу призначено до розгляду в апеляційному суді.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись шляхом надіслання їм судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення на відомі суду адреси їхнього місця проживання (місцезнаходження), адресовані боржнику ОСОБА_1 та її представнику ОСОБА_6 поштові відправлення повернулись до суду з відміткою про невручення через відсутність адресата за вказаною адресою, однак, заяв про зміну місця свого проживання (перебування) вказані учасники до суду не подавали, відтак, вважаються належним чином повідомленими, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.247, ч.2 ст.372 ЦПК України у відсутності учасників справи без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 10.02.2021 року, є дата складення повного судового рішення 22.02.2021 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні ВП №48662354 з примусового виконання виконавчого листа №2-201, виданого 11.04.2011 року Личаківським районним судом м. Львова, про солідарне стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором від 23.06.2008 року в розмірі 1249762,13 доларів США, що на день розгляду справи згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 9912738,28 грн., 1700 грн. судового збору та 250 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи.

Постановою державного виконавця від 10.09.2015 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, належне боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення 9912738,28 грн.

З наданих державним виконавцем документів встановлено, що виконавчий лист боржником у добровільному порядку не виконується і у боржника немає іншого майна та/або коштів, на які можна було б звернути стягнення на вказану суму заборгованості, окрім, як квартири АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 та іншим особам: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.

Частиною другою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземних валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до частини п`ятої статті 48 Закону, у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Частиною шостою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до частини сьомої статті 48 Закону, у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Згідно із ч. 1 ст. 443 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника, яким він володіє спільно з іншими особами (ч.2 ст.443 ЦПК).

Враховуючи наведені вище норми закону й те, що виконавчий лист не виконується боржником протягом тривалого часу, боржник не сплатила заборгованості за виконавчим листом, розмір якої перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, та не надала інформації про наявність у неї грошових коштів та/або іншого майна, на яке можна було б звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для визначення частки майна боржника ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.

З урахуванням вимог закону (ст.ст.370, 372 ЦК України) щодо рівності часток співвласників у майні, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, суд дійшов правильного висновку про належність боржнику ОСОБА_1 1/3 частини вказаної квартири.

Доказів на підтвердження існування між співвласниками домовленості про визначення інших часток у квартирі суду не надано, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Не мають правового значення для вирішення даного питання й доводи апелянта про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні, оскільки апелянт не надала суду доказів на підтвердження факту визнання виконавчого листа про солідарне стягнення з неї ( ОСОБА_1 ) вказаної заборгованості таким, що не підлягає виконанню.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції по суті вирішення даного питання і не вказують на допущення судом порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 02 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 22 лютого 2021 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Левик Я.А.

Шандра М.М.