22-з/804/9/21
242/3831/19

УХВАЛА

25 лютого 2020 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Принцевської В.П.

суддів Баркова В.М., Мальцевої Є.Є.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бойко Олексій Ігорович на неправомірні дії та постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Резнікова Олександра Григоровича про відкриття виконавчого провадження № 62021731 від 07.05.2020 року з примусового виконання рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27.12.2019 року у справі № 242/3831/19 та подальші винесені постанови в межах вказаного виконавчого провадження, заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

27.05.2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бойко О.І., звернулася до суду зі скаргою на неправомірні дії та постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Резнікова О.Г. про відкриття виконавчого провадження № 62021731 від 07.05.2020 року з примусового виконання рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27.12.2019 року у справі № 242/3831/19 та подальші винесені постанови в межах вказаного виконавчого провадження.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного суду від 16 грудня 2021 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 10 серпня 2020 року скасовано, визнано неправомірними дії приватного виконавця Резнікова О.Г. щодо відкриття ним 7 травня 2020 року виконавчого провадження № 62021731 за заявою ОСОБА_2 про примусове виконання виконавчого листа № 242/3831/19 виданого 5 березня 2020 року Селидівським міським судом Донецької області, визнано неправомірними та зобов`язано приватного виконавця Резнікова О.Г. скасувати винесені в межах виконавчого провадження № 62021731:

- постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 07.05.2020 року;

- постанову про обєднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 07.05.2020 року.

Додатковою постановою Донецького апеляційного суду від 23 грудня 2021 року

з приватного виконавця Резнікова О.Г. на користь ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. сплачений при поданні апеляційної скарги.

24 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Донецького апеляційного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у вказаній цивільній справі.

Заява мотивована тим, що судом не відображено питання про судові витрати, а саме, відповідачем здійснено оплату правової допомоги адвоката, що відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України підлягали стягненню з приватного виконавця Резнікова О.Г. на її користь пропорційно задоволених позовних вимог. Всього нею було витрачено на правову допомогу 32 109 грн. 40 коп. Вказані витрати підтверджено документами (додані до заяви).

Згідно п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Виходячи зі змісту ст.382 ЦПК України, постанова - це судове рішення суду апеляційної інстанції, постановлена при розгляді справи по суті у випадках, передбачених ч.1.ст.374 ЦПК України, тому відповідно до норм процесуального законодавства, в резолютивній частині підлягає зазначенню розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частин першої та другої статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

06 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною апеляційною скаргою, у якій просила з приватного виконавця Резнікова О.Г. стягнути витрати на правову допомогу.

Проте вартість отриманої послуги, розрахунок суми судових витрат, а також детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та підтвердження здійснених ним витрат, до апеляційної скарги додано не було.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання-відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Враховуючи, що строк, зазначений в ч.8 ст.141 ЦПК України є преклюзивним, колегія суддів позбавлена можливості розглянути вказане клопотання.

Постанова Донецького апеляційного суду була винесена 16 грудня 2021 року, а заява про ухвалення додаткового рішення подана 24 грудня 2021 року, тобто після спливу п`яти днів після ухвалення рішення суду.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним відмовити ОСОБА_1 в прийнятті додаткового рішення та залишити вказану заяву без розгляду.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 374 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про прийняття додаткового рішення щодо розподілу витрат на правничу допомогу залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді