Справа № 183/2969/20
№ 2/183/746/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2021 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря Устименко М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Піщанської сільської об`єднаної територіальної громади Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа Новомосковська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності за заповітом, -
29 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Піщанської сільської об`єднаної територіальної громади Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особи Новомосковська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якому з урахуванням уточнень позову просить:
- визнати за ним право власності на вказані земельні ділянки, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За оформленням спадкових прав позивач звернувся до Новомосковської державної нотаріальної контори, однак у вчиненні нотаріальних дій йому було відмовлено, про що видано відповідну постанову від 28 травня 2020 року, у зв`язку з тим, що у державному акті на право власності на землю серії ДП Нв № 004148 виправлено останні три цифри, що не дає можливості нотаріусу встановити належність документу.
Внаслідок цього, позивач позбавлений права на оформлення своїх спадкових прав, тому він був змушений звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 29 травня 2020 року позовну заяву залишено без руху.
05 червня 2020 року до суду надано уточнюючу позовну заяву, в якій ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Держземгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа Новомосковська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).
Ухвалою суду від 05 червня 2020 року відкрите провадження у справі.
Ухвалою від 13 липня 2020 року витребувано копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 .
03 серпня 2020 року на адресу суду від представника Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , посилаючись на те, що Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, згідно з нормами чинного законодавства України, не може бути належним відповідачем (стороною) у цій справі.
08 вересня 2020 року на адресу суду від позивача надійшла уточнююча позовна заява до Піщанської сільської об`єднаної територіальної громади Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа Новомосковська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якій, з урахуванням уточнень,
Позивач в судове засідання не з`явився, звернувшись до суду з заявою, у якій просить справу розглянути у його відсутність, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату і час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату і час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного.
Суду надано копію свідоцтва серії НОМЕР_1 про смерть ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 03 вересня 2018 року Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис № 781 (а.с.11).
Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належала земельна ділянка, розташована на території обслуговуючого кооперативу «Садового товариства імені Мічуріна», загальною площею 0,062 га, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ДП Нв № 004148, виданий на підставі рішення виконкому Піщанської сільської Ради народних депутатів від 28 листопада 1996 року та зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4148 (а.с.12-13).
При цьому, дійсно, в акті мають місце виправлення номерів запису реєстрації в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та номеру самого акту.
Власником вказаних земельних ділянок, згідно з інформацією з Державного земельного кадастру, є ОСОБА_2 .
Далі, ОСОБА_1 звернувся до Новомосковської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , однак у вчиненні нотаріальних дій йому було відмовлено у зв`язку з наявними в Державному акті виправленнями, у зв`язку з чим неможливо ідентифікувати його номер, про що видана відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28 травня 2020 року (а.с.21).
Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.
У відповідності до ч. 2ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).
У відповідності до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігається з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народженні або паспорті, а ч.2 ст. 315 ЦПК України передбачено можливість встановлення інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно листа ВСУ 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для позивача важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
В той же час, правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону, а саме.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За приписами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
У відповідності до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Відповідно до ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається (ст.1234 ЦК України).
Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (частина друга статті 1236 ЦК України).
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований та підлягає задоволенню. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що волевиявлення заповідача ОСОБА_2 , на випадок своєї смерті було здійснено відповідно до усіх вимог законодавства, однак позивач, з урахуванням винесеної приватним нотаріусом постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, з підстав неможливості встановлення належності правовстановлюючого документу, позбавлений можливості захищати свої порушені спадкові права, інакше, як в судовому порядку.
Крім того, суду доведений факт належності ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , державного акту серії ДП Нв № 004148 на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,062 га, у межах згідно з планом, яка розташована на території Дніпропетровської області, Новомосковського району, с. Піщанка, обслуговуючий кооператив «Садіве товариство імені Мічуріна», цільове призначення земельної ділянки - ведення садівництва, виданого на підставі рішення Піщанської сільської Ради народних депутатів від 28 листопада 1996 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4148.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 76, 81, 89, 263, 265, 280, 315 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , до Піщанської сільської об`єднаної територіальної громади Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа Новомосковська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документу, а саме: державного акту серії ДП Нв № 004148 на земельну ділянку площею 0,062 га, що розташована на території обслуговуючого кооперативу «Садове товариство імені Мічуріна» в с. Піщанка, Новомосковського району Дніпропетровської області, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Піщанської сільської Ради народних депутатів від 28 листопада 1996 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4148.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з моменту отримання ним копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Сорока.