Справа № 172/1001/20
Провадження № 2/172/415/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.02.2021 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Битяка І.Г. за участі секретаря судового засідання Глушко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог вказує, що з відповідачем перебувала шлюбі зареєстрованому 22 лютого 1997 року, який рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12.01.2011 року розірвано. Від даного шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За час сумісного життя ними було набуто спільне майно, а саме: будинок АДРЕСА_1 з відповідними господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться на земельній ділянці місцевої ради площею 2600 кв.м. Також за час проживання у 2008 році вони приватизували земельну ділянку площею 0,25 га, на якій розташований вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, кадастровий номер :10:003:0010. Просить суд розподілити спільне сумісне нерухоме майно подружжя та визнати за сторонами по 1/2 частині домоволодіння та 1/2 частині земельної ділянки, площею 0,25 га, що розташовані по АДРЕСА_1 , справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження, а також стягнути з відповідача судові витрати у справі.

Ухвалою судді від 30.10.2020 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Відповідач ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнає. Надав клопотання про застосування строку позовної давності, в якому вказує, що рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 02.01.2011 року шлюб між ним та позивачем розірвано і відповідно до вимог ст. 72 СК України позивачка мала право на звернення до суду з позовом про поділ майна подружжя протягом 3 років після розірвання шлюбу, тобто до 02.01.2014 року або до 07.09.2014 року (протягом 3 років з дня залишення судом позову ОСОБА_1 про поділ майна подружжя без розгляду - ухвала Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 07.09.2011 року). Таким чином позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом про поділ майна подружжя, а питання про поновлення такого строку ОСОБА_1 перед судом не ставить.

Представник позивача ОСОБА_5 надала суду клопотання про поновлення строку позовної давності, в якому зазначає, що ОСОБА_1 звернулась з позовом про поділ майна подружжя 21.07.2011 року, перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_2 . Відповідач 02.08.2011 року також звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя. При цьому, перебуваючи у шлюбі, подружжя ОСОБА_6 вирішило взяти кредит для реконструкції спірного житлового будинку. Кредит був наданий ОСОБА_2 20.11.2008 року зі строком повернення кредитних коштів до 20.11.2018 року. Також в порядку забезпечення виконання зобов`язань за кредитом була накладена заборона на відчуження спірного будинку. Під час розгляду цивільних справ ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 про неможливість поділу будинку, оскільки він знаходиться під забороною відчуження, просив залишити без розгляду її позов та зобов`язався добровільно переоформити спірний житловий будинок на дружину та дітей після закінчення сплати кредиту і зняття заборони відчуження будинку. На підтвердження своїх слів ОСОБА_2 надав суду заяву про відмову від позовних вимог про поділ майна подружжя. 20.11.2018 року кредит був погашений і знята заборона на відчуження будинку. Однак, до дня подання цього позову, тобто до 20.10.2020 року, відповідач не виконав домовленості між подружжям і не переоформив спірний житловий будинок. Про порушене право на частину спірного будинку ОСОБА_1 дізналася 21.11.2018 року, тому саме з цього часу почався перебіг строку позовної давності.

Крім того, представником позивача ОСОБА_5 надано заяву про перенесення судового засідання у зв`язку з її хворобою.

Однак, суд звертає увагу на те, що справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи про дату та час розгляду справи. У такому випадку судове засідання у справі не проводиться, а справа розглядається за наявними у справі матеріалами. Клопотань про розгляд справи з викликом учасників справи чи проведенням судового засідання від сторін не надходило, сторони у повному обсязі висловили свої позиції у заявах по суті справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Відповідно до договору купівлі-продажу жилого будинку від 24.10.2001 року ОСОБА_2 придбав будинок, що розташований по АДРЕСА_1 .

Згідно з інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку ОСОБА_2 має у приватній власності присадибну ділянку площею 0,25га кадастровий номер :10:003:0010, що розташована по АДРЕСА_1 .

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12.01.2011 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 07.09.2011 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишено без розгляду на підставі заяви позивачки. На даний час справа про поділ майна подружжя знищена у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється у три роки (статті 256 та 257 ЦК України).

Статтею 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно зі ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, позовна давність застосовується судом відповідно до Цивільного кодексу України, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 СК України позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано.

До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ч.ч. 2-3 ст. 72 СК України).

Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення суду від 12.01.2011 року, з позовом про поділ майна подружжя позивачка звернулася до суду в серпні 2011 року. Тобто, з вказаного часу позивачка як співвласник майна подружжя дізналася про порушення її права власності і саме з вказаного часу почався перебіг строку позовної давності для вимог про поділ майна подружжя.

Твердження про те, що майно неможливо було розділити між подружжям на той час оскільки не був виплачений кредит та на майно накладено заборону на відчуження не відповідає дійсності. Зазначені факти не можуть бути перешкодою для прийняття судом рішення про поділ майна подружжя у разі спору із залученням кредитора в якості третьої особи. У зв`язку з викладеним суд не вважає причини пропуску строку позовної давності позивачкою поважними, а тому клопотання про повнолення строку позовної давності не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачем по справі заявлено про застосування строку позовної давності до вимог ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Представником позивача ОСОБА_5 заявлено клопотання про поновлення строку позовної давності, однак вказані у клопотанні підстави, спростовуються матеріалами справи, тому суд не вбачає підстав для поновлення такого строку.

Таким чином суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70, 72 СК України, ст.ст. 368, 372 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 211, 247, 259, 263, 279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районий суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г. Битяк