Справа № 686/6010/14-ц
Провадження № 4-с/686/106/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді - Заворотної О.Л.

секретаря судового засідання Сікори Ю.В.

з участю представника заявника ОСОБА_1

стягувача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький справу за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту з майна у закінченому виконавчому провадженні

встановив:

В грудні 2021 року заявник ОСОБА_3 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із скаргою на бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту з майна у закінченому виконавчому провадженні, в обґрунтування якої вказав, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.06.2014 у справі № 686/6040/14-ц з заявника на користь ОСОБА_2 стягнуто 140394 грн. 77 коп. боргу. На виконання цього судового рішення за заявою стягувача 30.09.2014 року державним виконавцем Першого ВДВС міста Хмельницького ГТУЮ у Хмельницькій області Шершелюком А.Ю. було відкрито виконавче провадження № 44889224, в рамках якого державним виконавцем було накладено арешт на все майно заявника. Постановою державного виконавця від 30.07.2015 виконавче провадження було завершено з поверненням виконавчого листа стягувачу, проте до цього часу арешт з майна заявника не скасований, що позбавляє його конституційного права на розпорядження належним йому майном, у зв`язку з чим просить визнати протиправною бездіяльність державного виконавця , яка проявилась у не знятті арешту з майна заявника у закінченому виконавчому провадженні № 44889224, зобов`язати Перший ВДВС міста Хмельницького Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в рамках виконавчого провадження № 44889224 зняти арешт з майна ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представник заявника вимоги скарги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Стягувач ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги скарги не визнав, вказав, що рішення суду боржником не виконано, виконавчий лист не отримував і про те що вказаний виконавчий лист йому повернуто не знав, просить в задоволенні скарги відмовити.

Представник Першого ВДВС міста Хмельницького Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд скарги за відсутності представника та відзив на скаргу, де зазначив, що підстав для скасування арешту не має, оскільки рішення суду не виконано, просить в задоволенні скарги відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.06.2014 у справі № 686/6040/14-ц з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто 140 394 грн. 77 коп. боргу.

Рішення суду вступило в законну силу 27.08.2014 року.

На виконання судового рішення за заявою стягувача 30.09.2014 року державним виконавцем Першого ВДВС міста Хмельницького ГТУЮ у Хмельницькій області Шершелюком А.Ю. було відкрито виконавче провадження № 44889224, в рамках якого державним виконавцем було накладено арешт на все майно ОСОБА_3 ..

Постановою державного виконавця від 30.07.2015 виконавче провадження № 44889224 було завершено з поверненням виконавчого листа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Станом на дату розгляду скарги виконавчий лист № 686/6040/14-ц щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на виконанні не перебуває.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і дали в редакції на час виникнення спірних правовідносин), виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії (або ліквідатору) у разі ліквідації боржника - юридичної особи; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Частинами першою та другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаний з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналогічні приписи містить ч. 1 ст. 40 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» в редакції чинній на час розгляду скарги.

Водночас необхідно врахувати, що згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнутих з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Як встановлено судом, державним виконавцем винесено постанову не про закінчення виконавчого провадження (стаття 49 наведеного вище Закону), а про повернення виконавчого листа стягувачу (стаття 47 вказаного Закону), а не суду.

Крім того, державному виконавцю не надано право на зняття арешту з майна боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, оскільки відповідно до положень статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження не є закінченим, а рішення суду є невиконаним, що заявником не оспорюється.

Частиною третьою статті 451 ЦПК України передбачено, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 447-451, 353 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту з майна у закінченому виконавчому провадженні - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в 15-денний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата виготовлення повного тексту ухвали 22.12.2021.

Суддя: