Справа №672/947/20
Провадження №2/672/23/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року м.Городок

Городоцький районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої судді Федорук І.М.,

з участю секретаря судового засідання Стебло Л.В.,

позивачки ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 ,

представника ПП «Аграрна компанія 2004» Лозюка С.Ф.,

відповідачки ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПП «Аграрна компанія 2004», ОСОБА_3 про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди землі та скасування державної реєстрації речового права на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання недійсною додаткової угоди від 04.09.2017 до договору оренди землі від 23.02.2015 та скасування державної реєстрації речового права на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що їй на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :05:016:0219 розміром 1,34 га, що знаходиться в с.Мудриголови Городоцького району Хмельницької області, яка перебуває в оренді ПП «Аграрна компанія 2004» згідно договору оренди землі від 23.02.2015. Вказала, що в березні 2019 року звернулася до державного реєстратора і отримала витяг з реєстру речових прав, зі змісту якого дізналася про укладення між нею та ПП «Аграрна компанія 2004» додаткової угоди від 04.09.2017 до договору оренди землі від 23.02.2015, згідно якої строк дії договору оренди належної їй земельної ділянки продовжено до лютого 2027 року. Зазначила, що вказана додаткова угода не відповідає вимогам закону, фактичним обставинам справи, укладена під впливом обману, проти її волі, під впливом хибних відомостей про обставину правочину. Вказала, що відповідачка ОСОБА_3 , шляхом обману, надала їй для підпису незаповнений бланк типографської додаткової угоди та пояснила, що вказана угода укладається на отримання двох центнерів зерна та збільшення коефіцієнта оплати. На вказаному бланку угоди позивачка написала своє прізвище, ім?я, по батькові та підписала останній аркуш бланку. Зазначила, що при підписанні даної угоди в ній не було вказано про продовження строку дії договору оренди землі. Вважає, що додаткова угоди від 04.09.2017 є недійсною відповідно до ст.230 ЦК України, оскільки ОСОБА_3 навмисно ввела її, позивачку, в оману щодо обставин, які мають істотне значення.

В судовому засіданні позивачка, її представник позовні вимоги підтримали. Позивачка дала пояснення про те, що у 2017 році, під час отримання орендної плати ОСОБА_3 надала їй незаповнений бланк додаткової угоди і сказала підписати. Другий примірник додаткової угоди їй не надали. Підписуючи додаткову угоду вважала, що така угода стосується лише збільшення орендної плати до 2 ц зерна. На додатковій угоді вона власноручно зазначила своє прізвище, ім`я та по батькові, а також вчинила підпис. На час підписання угоди приймала антидепресанти, але значення своїх дій розуміла. Про додаткову угоду дізналась в березні 2019 року.

Представник ПП «Аграрна компанія 2004» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , посилаючись на те, що позивачка пропустила строк звернення до суду з даним позовом. Крім того, вказував, що під час укладення додаткової угоди із позивачкою було дотримано вимог чинного законодавства, будь-який тиск чи примус до ОСОБА_1 не застосовувався.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову та пояснила, що на початку вересня 2017 року представник ПП «Аграрна компанія 2004» (конкретної особи не пам`ятає) надав їй примірники додаткової угоди до договору оренди землі. Вона дані додаткові угоди поклала на столі в приміщенні, де орендодавці отримували орендну плату. Коли орендодавці приходили отримувати орендну плату, вони підписували додаткову угоду. Ствердила, що на додатковій угоді, що укладалась із ОСОБА_1 , була відсутня лише дата укладення додаткової угоди, усі інші відомості були вказані. ОСОБА_1 підписала додаткову угоду без будь-якого примусу, не висловлювала заперечення щодо її умов. Після цього позивачка неодноразово телефонувала до неї і з`ясовувала усі спірні питання, що стосуються цієї додаткової угоди.

Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про відмову в позові з наступних підстав.

Згідно частин 1- 4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В силу положень частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

В силу вимог частини 2 статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є ЗК України та Закон України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року №161-XIV з наступними змінами та доповненнями.

Відповідно до частини четвертої статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно з частинами першою та п`ятою статті 6 Закону України «Про оренду землі» (тут і надалі в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно частини 1 статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Iстотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 30 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін.

В силу вимог статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Положеннями статті 204 ЦК України визначено, що правочин вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу ( частина перша та друга статті 215 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Як роз`яснено у п.п.19, 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року за №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійними», відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Тлумачення статті 230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто, при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов`язків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 14.03.2019 року у справі № 755/3903/17.

Судом встановлено, що 23.02.2015 між ОСОБА_1 та ПП «Аграрна компанія 2004» укладено договір оренди землі № 228, згідно якого позивачка надала, а відповідач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :05:016:0219.

04.09.2017 між сторонами укладено додаткову угоду до вказаного договору оренди. Згідно п. 6 даної додаткової угоди договір діє до 28.02.2027.

П.8 вказаної додаткової угоди визначено, що орендна плата нараховується у розмірі 8 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 4983,14 грн.

Аналізуючи зазначену додаткову угоду, вбачається, що вона за формою та змістом відповідає вимогам закону щодо даного виду договору, вчинена у письмовій формі, зареєстрована у встановленому законом порядку.

Спірна додаткова угода підписана ОСОБА_1 власноручно. Вказану обставину підтвердила позивачка в судовому засіданні.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка вказувала, що 04.09.2017 підписала додаткову угоду до договору оренди землі під впливом обману, оскільки у тексті даної додаткової угоди були відсутні відомості щодо істотних умов угоди.

Проте належних та допустимих доказів в підтвердження вказаних обставин позивачка, її представник не надали.

Так, в судовому засіданні не здобуто будь-яких доказів в підтвердження того, що укладення спірної додаткової угоди відбувалось ОСОБА_1 внаслідок умисних неправомірних дій представника ПП «Аграрна компанія 2004», а також в підтвердження того, що позивачкою неправильно сприймались фактичні обставини правочину, що вплинуло на її волевиявлення.

Суд не може взяти до уваги в якості належного доказу в підтвердження вказаних обставин показання свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про те, що позивачка їм говорила про підписання угоди на отримання 2 ц зерна та що її, позивачку, ввели в оману при укладенні додаткової угоди до договору оренди землі. Вказані свідки не були присутні під час укладення спірної додаткової угоди, їм не відомі умови досягнутих між сторонами домовленостей. Крім того, дані свідки не повідомили будь-яких обставин, які б підтверджували наявність умислу в діях повноважних осіб ПП «Аграрна компанія 2004» під час укладення додаткової угоди.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні ствердила, що у тексті додаткової угоди була відсутня лише дата укладення угоди.

Свідок ОСОБА_9 фахівець земельного відділу ПП «Аграрна компанія 2004», дав покази про те, що підписав у керівника та реєстрував договори, які йому надала ОСОБА_3 . Ствердив, що будь-які відомості до спірної додаткової угоди він не вносив.

Крім того, позивачкою не надано доказів того, що відповідач або будь-яка інша особа перешкоджали їй узгодити із відповідачем істотні умови додаткової угоди, і підписати додаткову угоду після досягнення домовленості.

Отже, підписавши додаткову угоду до договору оренди землі, позивачка погодилась з її умовами.

Суд не може взяти до уваги в якості належного доказу в підтвердження вказаних позивачкою обставин і письмові свідчення ОСОБА_10 , оскільки даний свідок не був допитаний в судовому засіданні, не попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

Таким чином, суд, беручи до уваги факт відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини, зазначені позивачкою для обґрунтування її позиції, дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання додаткової угоди, укладеної між сторонами 04.09.2017, недійсною .

Оскільки обставини, наведені позивачкою для визнання недійсною спірної додаткової угоди, не знайшли свого підтвердження, відсутні підстави для задоволення вимог і про скасування державної реєстрації такої додаткової угоди, оскільки ці вимоги є похідними та можуть бути застосовані як наслідки недійсності правочину.

Керуючись ст. 12, 13, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

В позові ОСОБА_1 до ПП «Аграрна компанія 2004», ОСОБА_3 про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди землі та скасування державної реєстрації речового права на нерухоме майно відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду безпосередньо або через Городоцький районний суд Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне підприємство «Аграрна компанія 2004», місце знаходження: 31222, Хмельницька область, Волочиський район, с.Попівці, вул.Шкільна, буд.34А, Код .

Відповідач: ОСОБА_3 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий 08.02.2001 Городоцьким РВ УМВС України в Хмельницькій області, місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складене 21.12.2021.

Суддя І.М.Федорук