Справа № 438/1871/20
Номер провадження 2/438/149/2021
24 лютого 2021 року м. Борислав
Бориславський міський суд Львівської області в складі:
головуючого судді - Хемич О.Б.,
за участю секретаря судового засідання - Валькович Г.К.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, в м. Бориславі, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном, -
Позивач ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном.
Ѕ будинку АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_4 , однак згідно Договору купівлі - продажу частки праві спільної часткової власності від 02.04.2018 року посвідченого приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Кучеренко Т.О, зареєстровано в реєстрі за №263, вона стала власником частки на даний житловий будинок.
В будинку АДРЕСА_1 зареєстрована, але не проживає дочка колишньої власниці ОСОБА_5 - ОСОБА_2 , її місце проживання невідоме, її речей та поштової кореспонденції в будинку немає. Відповідно до акту обстеження від 24.11.2020 року складеного працівниками ПП «Борислав комфорт» ОСОБА_2 не проживає в будинку з 2010 року, її особистих речей та поштової кореспонденції за місцем реєстрації не виявлено. Оскільки, відповідач не набула самостійного права на житло з підстав, передбачених законом, то з припиненням права власності її матері ОСОБА_5 на будинок АДРЕСА_1 відповідачка також втратила право користування цим приміщенням, так як її право є похідним від колишнього власника квартири. Тому викладені обставини змусили її звернутися до суду з даною позовною заявою, якій вона просить суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди в користуванні будинком АДРЕСА_1 та визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді від 25.01.2021 року було відкрите провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.
Позивачка ОСОБА_1 , до суду не з`явилась, 09.02.2021 року через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі щодо винесення заочного рішення судом не заперечувала.
Відповідачка ОСОБА_2 до суду не з`явилась. Причини її неявки суду невідомі. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом розміщення на офіційному сайті Бориславського міського суду Львівської області повідомлення про виклик, направлення судової повістки разом з копією ухвали про відкриття провадження у справі та копією позовної заяви з копіями доданих до неї документів.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору ОСОБА_3 , до суду не з`явився, 09.02.2021 року через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі фактичні обставинип справи.
За даними відділу реєстрації Бориславської міської ради ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 06.10.2003 року.
Актом від 24.11.2020 року складеного працівниками ПП «Борислав комфорт» встановлено, що в будинку АДРЕСА_1 з 2010 року ОСОБА_2 не проживає її особистих речей та поштової кореспонденції не виявлено.
Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно із частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні та розпорядженні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Верховний Суд України в постанові від 16 листопада 2016 року в справі №6-709цс16 зазначив, що за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.
У відповідності з ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховний Суд України в постанові від 16 листопада 2016 року в справі №6-709цс16.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Судом встановлено, що в зазначеному будинку зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , членом сім`ї позовача вона не є, а вселена була з дозволу колишньої власниці будинку.
Фактично, в зазначеному будинку відповідачка за адресою: будинок АДРЕСА_1 , не мешкає з 2010 року та особистих речей не має, що підтверджується актом, складеним 24.11.2020 року, підписаним працівниками ПП «Борислав комфорт» та сусідами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , витрат на його утримання не несе, за комунальні послуги не сплачує .
Суд вважає встановленим, що реєстрація відповідача в будинку позивача створює перешкоди останньому в користуванні будинком, оскільки позбавляє можливості в повній мірі використовувати об`єкт права власності, а тому є підстави для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 2, 11, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим у будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області шляхом подання в 30 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повне найменування учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Опака, Дрогобицького р-н., Львівської обл., РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 24.02.2021 року.

Суддя О.Б.Хемич