Провадження № 2/638/2419/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретаря Подосокорської А.О.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

12.08.2020 позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що у шлюбі з ОСОБА_2 у нього народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб з відповідачем розірвано. Судовим наказом Московського районного суду м. Харкова стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частина з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 12.12.2019 та до досягнення дитиною повноліття. Окрім того, відповідно до посвідчення дитині інваліду ОСОБА_6 призначено державну допомогу, яка становить 2061,40 грн. згідно з довідкою №26/2175 від 30.07.2020 з позивача на користь відповідача стягнуто аліментів на загальну суму 34327,79 грн. Позивач зазначає, що його мати ОСОБА_7 перебувала на обліку та лікуванні у КНП «Обласний центр онкології» з 22.06.2017 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Увесь цей час позивач опікувався питаннями лікування, забезпечення харчування і догляду за хворою матір`ю, на що витрачав багато часу і фінансів. Лікування матері відбувалось у значній мірі за власні кошти, на що він позичив 250 000 грн, які зараз поступово сплачує кредиторам. З березня по листопад 2018 лікарями матері було прописано ліки, вартість яких становить 52589 грн, що за 9 місяців склало 473 301 грн. На теперішній час позивач опікується життєзабезпеченням баби ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є дитиною війни, пенсіонером, переміщеною особою, проживає у м. Харкові. Сукупність вказаних обставин впливає на майновий стан позивача, на його можливість одночасно утримувати бабу та дитину у визначеному судовим розмірі. У зв`язку з чим позивач просить зменшити розмір аліментів з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів заробітку позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

12.11.2020 відповідачем ОСОБА_2 подано відзив, у якому зазначено, що розмір аліментів може бути зменше у разі наявності доведених у судовому порядку підстав, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення стану здоров`я. наявність боргів по розпискам за минулий період не є беззаперечною підставою для зменшення розміру аліментів. Крім того, відповідач не була обізнана про такі розписки та не давала згоди на отримання позики, також позивачем не надано доказів того, що кошти , отримані у борг, використанні в інтересах сім`ї. Довідка з КНП «Обласний центр онкології» свідчить лише про те, що матір позивача проходила лікування, жодних доказів на оплату лікування не надано. Окрім того, матір відповідача надавала кошти на лікування матері позивача. Той факт, що баба позивача є пенсіонером та переміщеною особою не є доказом погіршення матеріального стану ОСОБА_4 і не є підставою для зменшення розміру аліментів. Також відповідач вказує, що вона несе витрати на придбання продуктів харчування, ліків, предметів побуту, одягу, взуття для дитини інваліда, спортивне та медичне обладнання, витрати на лікування, навчання, про що свідчить довідка щодо оплати лінз у сумі 16885 грн, договір про медичні послуги, про оплату послуг заняття з фізичним реабілітологом у розмірі 10000 грн. з вказаних документів вбачається. Що відповідач витрачає значно більше ніж отримані аліменти. Кошти, які отримуються як аліменти використовуються виключно на утримання сина. Цільове використання коштів підтверджується висновком Служби у справах дітей по Шевченківському району. Державна допомога, яку отримує відповідач на дитину інваліда, виплачується незалежно від одержання нею інших видів допомоги. Обов`язок піклуватись про здоров`я дитини , її фізичний, духовний та моральний розвиток, утримувати дитину до досягнення нею повноліття у батьків, а не у Держави. Після розірвання шлюбу позивач самоусунувся від участі у житті сина. У зв`язку з хворобою сина ОСОБА_2 вимушена самостійно доглядати за сином, що фізично, матеріально та морально дуже складно. З огляду на викладене відповідач вважає, що позивач не довів обґрунтованості пред`явленого позову, у зв`язку з чим просить відмовити у його задоволенні.

18.01.2021 позивачем подано відповідь на відзив, у якій викладені доводи, аналогічні доводам викладеним у позовній заяві. Окрім того, позивач просить відзив відхилити та враховувати його зміст під час ухвалення рішення, позов задовольнити.

01.02.2021 відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, зокрема, що позивачем не надано доказів обґрунтованості позову.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов, просив задовольнити, з підстав, викладених у ньому.

Відповідач та її представник заперечували проти позову, просили відмовити у його задоволенні, з підстав, викладених у відзиві, запереченнях. Окрім того, відповідач зазначила, що дитина мешкає з нею та знаходиться повністю на її утриманні. Дитина інвалід, самостійно не ходити. В середньому у місяць на утримання дитини потрібно 20 000 грн.

Суд, представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи приходить до наступного:

Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_9 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 , яке видано Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції від 16.06.2011.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2019 у справі №643/5817/19 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 розірвано, після розірвання шлюбу позивачу залишено прізвище « ОСОБА_11 ». Рішення набрало законної сили 01.04.2019.

Судовим наказом Московського районного суду м. Харкова від 16.12.2019 у справі №643/20812/19 стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів щомісячно, починаючи з 12.12.2019 та до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ набрав законної сили 16.12.2019.

Зазначений судовий наказ було пред`явлено ОСОБА_2 до виконання.

Відповідно до ч. 2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Положенями статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За правилами статті 192 СК України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Як зазначено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що має боргові зобов`язання, опікується життєзабезпеченням баби та у період з 22.06.2017 по 22.03.2019 витратив значні кошти на лікування матері, яка перебувала на обліку та лікуванні у КНП «Обласний центр онкології».

На підтвердження цих обставин позивач надав довідку про доходи за період з лютий 2020 по липень 2020, повідомлення заступника генерального директора з медичної частини КНП «Обласний центр онкології» про те, що ОСОБА_7 перебувала на лікуванні та які дослідження їй призначались, копії розписок про отримання ОСОБА_4 у борг грошових коштів у сумі 10 000 доларів США та 120 000 грн, довідка про взяття на облік, переміщеної особи ОСОБА_8 .

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підтвердження своїх посилань про погіршення матеріального стану позивачем не надано квитанцій щодо сплати лікарських засобів, не доведено яким чином він утримує бабу, копії розписок про отримання у борг грошових коштів, також не можуть бути беззаперечним доказом погіршення матеріального стану.

Окрім того, позивач не надав доказів , що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є його матір`ю та бабою.

Отже, позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану.

Разом з тим, відповідачем ОСОБА_2 надано довідку про сплату лінз, оправи та послуг майстра за виготовлення окулярів для дитини ОСОБА_6 , довідку медичного центру «Офтальміка», з якої вбачається, що дитині ОСОБА_6 встановлено діагноз та призначено ряд рекомендацій, договір, укладений між інститутом клінічної реабілітації та ОСОБА_2 , предметом якого є надання дитині ОСОБА_6 медичних послуг, квитанцію про сплату ОСОБА_2 10 000 грн за заняття з фізичної реабілітації

Тобто, відповідачем доведено, що у разі зменшення розміру аліментів буде погіршено становище дитини, яка є інвалідом та потребує постійного стороннього догляду, додаткових занять та додаткового лікування.

Також з висновку за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину вбачається, що одержувач аліментів ( ОСОБА_2 ) забезпечує потреби дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів, розмір яких становить понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку.

Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок погашення своїх боргових зобов`язань та утримання родичів.

Також, при вирішенні питання по суті справи судом враховано, що утримання дитини потребує значних матеріальних витрат, тим паче дитини, якій присвоєно групу інвалідності, також суд враховує, що позивач працездатна особа і не позбавлений можливості вжити заходів, спрямованих на збільшення своїх доходів.

Визначений судовим наказом Московського районного суду м. Харкова 16.12.2019 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має боргові зобов`язання, утримує бабу та витрачав значні кошти на лікування матері, що не доведено жодним доказам.

Системно аналізуючи норми матеріального права та надані сторонами докази, з огляду на не доведеність існування обставин, які підтверджують зміну матеріального становища позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням положень ст.ст.182,192 СК України, враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

За вимогами ст. 141 ЦПК України судові витрати відносяться за рахунок позивача.

Керуючись ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, ст. ст. 180,181,182,192 Сімейного Кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 25.02.2021.

СУДДЯ І.В. СЕМІРЯД