Справа № 646/3255/20
№ провадження 2/646/418/2021
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.02.2021 м.Харків
Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого судді Теслікової І.І.,
за участю секретаря судового засідання Бєлівцової О.А.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3
розглянувши в цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , адвоката Романченка Олексія Михайловича, до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року представник ОСОБА_1 , адвокат Романченко Олексій Михайлович звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, в якому просить визначити місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із своєю матір`ю ОСОБА_1 за її зареєстрованим місцем проживання та стягнути судові витрати у розмірі 840,80 грн.

Позов мотивований тим, що в изначення місця проживання дитини разом з матір`ю буде відповідати законним інтересам дитини, забезпечить належну увагу і турботу до неї з боку матері, а також забезпечить розвиток дитини в спокійному та стійкому середовищі, в атмосфері любові, емоційної стабільності та матеріальної забезпеченості. Мешкаючи разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , дитина залишається проживати у звичайному для неї середовищі, продовжить відвідувати свій дитячий садочок та звертатись у разі необхідності за медичною допомогою до дитячої поліклініки, в якій перебуває на обліку з моменту свого народження. Крім того, визначення місця проживання дитини вирішити питання щодо реєстрації місця проживання дитини, яка з народження не має реєстрації, що є порушенням п.5 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ № 207 від 02.03.2016 року та ЗУ « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.06.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

16.06.2020 року відповідач надав відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позову з посиланням на те, що він надає матеріальну допомогу та звертався до позивача з пропозицією зареєструвати їх спільну дитину у квартирі відповідача, яка належить йому на праві власності. Визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не буде відповідати законним інтересам дитини, оскільки за місцем позивача зареєстровано 5-6 осіб.

Крім того, 16.06.2020 року відповідач ОСОБА_4 в порядку ст. 49, 193 ЦПК України звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини разом з батьком за адресою його мешкання, в якому просить визначити місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_4 за місцем мешкання, а саме АДРЕСА_2 та стягнути судові витрати у розмірі 840,80 грн.

Зустрічний позов обґрунтований тим, що проживання дитини разом з батьком буде відповідати інтересам дитини, яка буде забезпечена належними умовами проживання, виховання, розвитку та не буде позбавлена піклування матері. Відповідач працевлаштований, має постійний дохід, є власником нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_3 , де створені всі умови для гармонічного розвитку дитини.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.06.2020 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини до спільного розгляду із первісним позовом представника ОСОБА_1 , адвоката Романченка О.М. до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини. Об`єднано в одне провадження вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини з первісним позовом представника ОСОБА_1 , адвоката Романченка О.М., до ОСОБА_4 третя особа: Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини.

25.06.2020 року представник позивача за первісним позовом надав відзив на зустрічну позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні зустрічного позову з посиланням на те, що посилання ОСОБА_4 на перешкоджання йому у спілкуванні з дитиною є надуманими, посилання про неможливість ОСОБА_1 забезпечити дитину належними умовами не відповідає дійсності. У матері з дитиною склалися довірливі відносини, вони мають тісний емоційний зв`язок, взаємну прихильність. Мати дитини прикладає всіх зусиль для того, щоб донька зростала в атмосфері ніжності, відчуття материнської любові, адже дитина в силу свого віку є дуже прив`язаною до своєї матері, що є природним та нормальним явищем у такому малолітньому віці. Визначення місця проживання дитини разом з матір`ю буде відповідати законним інтересам дитини.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.01.2021 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 , адвоката Романченка О.М. до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини та за зустрічним зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини до судового розгляду.

Представник позивача та позивач за первісним позовом у судовому засідання позовні вимоги підтримали та просили визначити місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із своєю матір`ю ОСОБА_1 за її зареєстрованим місцем проживання , стягнути судові витрати у розмірі 840,80 грн., проти задоволення зустрічного позову заперечували та просили у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Представник відповідача за первісним позовом проти задоволення первісного позову заперечувала, росила суд відмовити у задоволенні позову, а зустрічний позов задовольнити та визначити місця проживання дитини разом з батьком за адресою його мешкання, а саме АДРЕСА_2 та стягнути судові витрати у розмірі 840,80 грн.

Відповідач за первісним позовом/ позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 у призначене удове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що і було підтвердженого його представником у судовому засіданні, яка просила розглянути справу за його відсутності у зв`язку із зайнятістю останнього.

Представник третьої особи Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради у призначене судове засідання не з`явився.

У поясненнях від 10.09.2020 року директор Департаменту служби у справах дітей Малько О.П. зазначила про підтримання позову ОСОБА_1 про визначити місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із своєю матір`ю ОСОБА_1 , скільки остання створила належні умови для проживання та розвитку дитини та просила розглядати справу без участі представника органу опіки та піклування.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, позивача, дослідивши матеріали справи встановив наступне.

Судом встановлено, що сторони не знаходились в зареєстрованому шлюбі.

Сторонами не заперечувалось, що з 2016 року по серпень 2017 року спільно проживали однією сім`єю.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась їх спільна дитина ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_3 у графі батько зазначин ОСОБА_4 , а в графі мати ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 3статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктом першим статті 3 Конвенції ООН про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (стаття 9 Конвенції ООН про права дитини).

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1ст. 155 СК України, - здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає

Змістом ч. 1ст. 160 СК України, - місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ч. 4, 5ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 мешкає разом з матір`ю за адресою : АДРЕСА_1 без реєстрації.

Вищезазначена квартира належить на праві власності ОСОБА_6 яка є бабусею ОСОБА_1 ( свідоцтво про народження ОСОБА_1 , свідоцтво про народження ОСОБА_7 , свідоцтво про укладання шлюбу (а. с. 105-108, 118-119)

Відповідно до довідки завідувача КЗ « Дошкільний навчальний заклад № 80 ХМР» від 30.04.2020 року № 69 ОСОБА_5 відвідує дошкільний навчальний заклад № 80 з 02.09.2019. Довідка видана ОСОБА_1 ( а с. 10).

Відповідно до відповіді головного лікаря КНП « Міська дитяча поліклініка № 13 ХМР » від 04.05.2020 року № 336 вбачається, що згідно доповідної записки лікаря-педіатра, дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на обліку КНП « Міська дитяча поліклініка № 13 ХМР » з народження і по т.ч. При відвідуванні поліклініки дитина перебуває у супроводі матері. ( а. с. 11).

Відповідно до довідки КНП ХОР « Обласний наркотичний диспансер» від 11.02.2020 року № 393 ОСОБА_1 на диспансерному обліку не перебуває. ( ар спр 12).

Відповідно до висновку ЛКК № 56 КНП « Міського психоневрологічного диспансеру № 3» під час огляду ОСОБА_1 у останньої не виявлено продуктивної психосоматики. ( а. с. 14).

Згідно Інформаційної довідки ст. ДОП Московського ВП ГУПН в Х/о ст. л-нта поліції В. Христенко гр. ОСОБА_1 за місцем мешкання характеризується добре, в зловживанні спиртними напоями та вживання наркотичних засобів помічена не була, громадський порядок не порушує, скарг та заяв відносно останньої від мешканців будинку до Московського ВП ГУНП в Харківській області не надходило. Зафіксованих випадків порушення домашнього арешту виявлено не було. ( а. с. 13).

Відповідно до наказу № 8-к директора ТОВ « Сахарок» ОСОБА_8 від 14.05.2020 року ОСОБА_1 прийнято на посаду завідувача складу з 15.05.2020 року.( ар спр 116) з посадовим окладом згідно штатного розкладу на підприємстві та отримує заробітну плату відповідно про довідки про доходи ( а. с. 117).

Згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 01.07.2020 року по справі № 643/6559/20 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку, але не меньше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 27.04.2020 року. ( а. с. 148).

Відповідно до довідки від 12.02.2020 за № 0103-137 ОСОБА_4 працює на посаді доцента в Харківському національному університеті ім. В.Н. Каразіна та оримує заробітну плату ( а. с. 39).

Відповідно до інформаційної про особу ст. дільничного офіцеру поліції Основ`янського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області О. Лучко від 02.03.2020 року ОСОБА_4 дійсно мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . За місцнм мешкання веде себе задовільно, алкогольні напої та наркотичні речовини не вживає, з сусідами не конфліктує, осіб які ведуть антигромадський спосіб життя, додому не приводить і контакти з такими не підтримає. Скарг чи заяв від сусідів на гр. ОСОБА_4 не надходило, компрометуючі матеріали відсутні.( а. с. 40).

Відповідно до матеріалів справи ( ар спр № 43-80) ОСОБА_4 сплачує аліменти на утримання дитини, що і не заперечувалось позивачем під час розгляду справи.

Відповідно до довідки полковника медичної служби ОСОБА_9 військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 психічних порушень не має. ( а. с. 82).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна ОСОБА_4 належить квартира АДРЕСА_3 . ( а. с. 18).

Відповідно до висновку щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_5 , 20.09.2016 року від 09.09.2020 року № 456 Департаменту служби у справах дітей вбачається наступне.

Мати дитини - ОСОБА_1 .

Батько дитини - ОСОБА_4 .

Батьки дитини у зареєстрованому шлюбі не перебували.

Малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає разом з матір`ю, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , де створені належні умови для проживання та розвитку дитини (акт обстеження від 02.09.2020).

ОСОБА_1 матеріально забезпечена, працює на посаді завідуючою складом у ТОВ «САХАРОК», на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває.

Згідно з інформацією адміністрації КНП «Міська дитяча поліклініка № 13», в якій малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку з народження по теперішній час, при відвідуванні поліклініки дитина перебуває у супроводі матері.

Згідно з інформацією адміністрації Харківського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 80, малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує дошкільний навчальний заклад з 02.09.2019 по теперішній час. ОСОБА_4 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , де умови проживання є задовільними (акт обстеження від 27.02.2020).

ОСОБА_4 матеріально забезпечений, працює на посаді доцента в Харківському національному університеті ім. В.Н. Каразіна, за інформацією старшого дільничного офіцеру поліції Основ`янського ВП ГУ НП в Харківській області, ОСОБА_4 за місцем мешкання веде себе задовільно, алкогольні напої та наркотичні речовини не вживає.

ОСОБА_4 вважає, що проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю, ОСОБА_10 , суперечить інтересам дитини через відсутність у матері можливості надати дитині гідні умови для розвитку та проживання, та відсутність коштів на утримання дитини, про що надав письмові пояснення.

Питання щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було розглянуто на засіданні Комісії, під час якої були вивчені надані сторонами матеріали та пояснення.

Враховуючи вік дитини, надані документи, пояснення батьків та рекомендації Комісії, керуючись ст.ст. 19, 160, 161, 162 СК України, в інтересах дитини, Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю, ОСОБА_1 .

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 02.09.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкає разом з матір`ю , ОСОБА_1 де створені належні умови для проживання та розвитку дитини. Умови проживання задовільни, квартира складається з 3-кімнат, де мешкають крім ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ще ОСОБА_12 та ОСОБА_6 . Для виховання та розвитку дитини створені умови для проживання, розвитку та відпочинку дитини. В наявності іграшки відповідно до віку, одяг та взуття.( а. с. 152)

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 27.02.2020 року за адресою: АДРЕСА_2 . Мешкає ОСОБА_4 . Умови проживання задовільні, квартира однокімнатна, ізольована з усіма комунальними зручностями, обладнана необхідними меблями, побутовою технікою. Для виховання та розвитку дитини створені умови, а саме ліжко, іграшки відповідного віку, мінімум дитячих речей. ( а. с. 17, 42).

Враховуючи особливості правовідносин, що склалися між сторонами, суд вважає за необхідне з однієї сторони розглянути правомірність втручання в їх право на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції, з іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітніх дітей не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції про права дитини).

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає дитині можливість висловлювати свої думки і приділяє їм належну увагу. Розглядаючи справи щодо місця проживання дитини, суди враховують рівність прав матері та батька і беруть до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При вирішенні даного спору суд враховує Постанову

Великої Палата Верховного Суду у склад ВС від 17.10.2-18 року у якій Велика палата ВС застосувала вимоги ст. 141 Сімейного кодексу України про рівність прав матері та батька, частин 1, 2 ст. 161 цього Кодексу щодо вирішення спору судом, з ким із них буде проживати малолітня дитина, та врахування при цьому ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особистої прихильності дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Визначено, що під забороною розлучення дитини з матір`ю в контексті Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989року.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

У постанові зазначено, що з досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема у визначенні місця проживання. Лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу матері, батька, дитини можна досягти миру і згоди.

Велика Палата ВС відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі №6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме ст. 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини про обов`язковість брати до уваги принцип 6 цієї Декларації стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Судді Великої Палати ВС вважають, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини з огляду на вимоги ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року.

Велика Палата ВС зауважує, що Декларація прав дитини не є міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, і не є частиною національного законодавства України. А законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) зроблено висновок, що «Декларація прав дитини не є міжнародним договором у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року та Закону № 1906-IV, а також не містить положень щодо набрання нею чинності. У зв`язку із цим Декларація прав дитини не потребує надання згоди на її обов`язковість Верховною Радою України і не є частиною національного законодавства України. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей».

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_5 , 20.09.2016 року від 09.09.2020 року № 456 Департаменту служби у справах дітей яким визначено місце проживання дитини разом з матір`ю, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце дошкільного закладу, психологічний стан дитини, оскільки дитина тривалий час мешкає з матір`ю, вік дитини, дотриманням балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах та це відповідає інтересам дитини, врахувавши те, що позивач створила належні умови для проживання дитини, які забезпечують сталий та гармонійний фізичний, психічний та емоційний розвиток дитини, піклується про неї, виховує та утримує, проявляє турботу.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини разом з батьком суд зазначає наступне.

Судовим розглядом не встановлено, що ОСОБА_1 не виконує свої батьківські обов`язки щодо дитини, суду не надано беззаперечних доказів щодо неналежного виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків щодо дитини, а тому суд, враховуючи те, що дитина тривалий час мешкає з матір`ю, для неї створені належні умови для проживання, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України

Керуючись 4, 5, 10, 12, 13, 77, 81, 82, 141, 200, 247, 263-265, 354, 430 ЦПК України, ст. 142.155,157,161,160 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , адвоката Романченка Олексія Михайловича, до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини дії задовольнити.
Визначити місце проживання малолітньої дитини- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини- відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн.
Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1
Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2
Третя особа :Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей ХМР, адреса: м. Харків, вул. Р. Плоходько, 3.

Повний текст складений 26.02.2021 року.

Суддя Теслікова І.І.