Справа № 127/6156/21
Провадження № 22-ц/801/2601/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 рокуСправа № 127/6156/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Міхасішина І. В., Сопруна В. В.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»

на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 листопада 2021 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

Рішення ухвалив суддя Бойко В. М.

Рішення ухвалено у м. Вінниці

Повний текст судового рішення складено 02 листопада 2021 року,

Встановив:

У березні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 02 червня 2009 року. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Також 02 червня 2009 року відповідачем була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», підписанням якої відповідач підтвердила, що вона ознайомлена із фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів.

На підставі цього договору банком відкрито картковий рахунок та видано відповідачу кредитну картку із встановленим початковим кредитним лімітом, розмір якого зазначено у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, який в подальшому було збільшено до 7000,00 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 15 лютого 2021 року склалася заборгованість в загальній сумі 23 260,39 грн., із яких: 6050,00 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 12 851,74 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 4358,65 грн. нарахована пеня.

Пославшись на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, і що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в загальній сумі 19 101,74 грн., із яких: 6050,00 грн. заборгованість за кредитом; 12 851,74 грн.; 200,00 грн. нарахована пеня.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 листопада 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 02 червня 2009 року у розмірі 6050,00 грн. та судовий збір у розмірі 719,00 грн.

В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач АТ КБ «Приватбанк», пославшись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, а також на те, що рішення суду в частині незадоволених позовних вимог ухвалене без повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи і без належної оцінки доказів у справі, просить скасувати рішення суду в частині незадоволених вимог про стягнення заборгованості за відсотками і ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вимоги банку в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що судом першої інстанції не враховано, що відповідач власноручно підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна GOLD», в якій зазначено, зокрема, базову відсоткову ставку за користування кредитом 2,5% в місяць, розмір щомісячних платежів, строк внесення щомісячних платежів, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеню за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні. Із виписки про рух коштів прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, а також факт використання відповідачем коштів через банкомати, що свідчить про отримання нею кредитної картки. Крім того, судом не враховано, що підписавши анкету-заяву відповідач підтвердила свою згоду на те, що ця заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, і умовами такого договору передбачено сплату процентів за користування кредитними коштами.

Відповідач ОСОБА_1 рішення суду не оскаржила та відзиву на апеляційну скаргу позивача не надала.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення суду позивач оскаржує в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків; відповідач рішення суду не оскаржила, а тому суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду лише в оскаржуваній позивачем частині.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

По справі встановлено, що 19 травня 2009 року відповідач ОСОБА_1 підписала заяву, згідно з якою вона просила їй видати кредитну картку: тип карти: НОМЕР_1 із встановленим на неї кредитним лімітом у розмірі 3000,00 грн., зі сплатою базової процентної ставки 30% із розрахунку 360 днів у році (а. с. 25).

Цією заявою передбачено, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки; порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості шляхом як внесення коштів на картку клієнтом, так і списанням банком коштів із дебетової картки.

У цій заяві зазначено, що відповідач ознайомилась і згідна з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами надання послуг (виконання робіт), а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Також вона підтвердила свою згоду на те, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Із зазначеної у цій заяві інформації слідує, що на виконання умов договору позивач 02 червня 2009 року видав відповідачу картку № НОМЕР_2 (а. с. 25 на звороті).

Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» між банком та ОСОБА_1 було підписано кредитний договір № б/н, за яким їй видано кредитну картку № НОМЕР_2 , термін дії 05/13 (а. с. 24).

Згідно із наданим позивачем розрахунками заборгованості за договором № б/н від 02 червня 2009 року, станом на 15 лютого 2021 року відповідач ОСОБА_1 має заборгованість в загальній сумі 23 260,39 грн, із яких: 6050,00 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 12 851,74 грн. заборгованість за простроченими відсотками 4358,65 грн. заборгованість по пені. Заборгованість до стягнення 19 101,74 грн., із яких: 6050,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 12 851,74 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 200,00 грн. заборгованість по пені (а. с. 4-14, 15).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками (в оскаржуваній позивачем частині), суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що в самій анкеті-заяві про приєднання до умов і правил надання банківських послуг процентна ставка, а також будь-які інші умови надання банківських послуг не зазначені. Натомість всі умови надання відповідачу банківських послуг, якими обґрунтовуються позовні вимоги, містяться у тарифах банку, умовах і правилах надання банківських послуг у Приватбанку, які не підписані відповідачем і не ідентифіковані як частини укладеного договору про надання банківських послуг.

Апеляційний суд не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 1056-1 ЦК України в редакції, що була чинною на час укладення договору, визначено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Із матеріалів справи вбачається, що у підписаній 19 травня 2009 року відповідачем ОСОБА_1 заяві, зазначено розмір базової процентної ставки 30% із розрахунку 360 днів на рік. Тобто сторони погодили умови договору щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

По справі встановлено, що сторони погодили умови договору щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зокрема, погодили розмір процентної ставки 30% на рік та погодили порядок погашення заборгованості щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості, а також те, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки.

Згідно наданих банком розрахунків заборгованості відсотки за користування кредитом нараховані банком за період з 07 липня 2009 року до 15 лютого 2021 року в загальній сумі 12 851,74 грн. (а. с. 4-15).

Відповідно до наданої позивачем довідки ОСОБА_1 було видано картку № НОМЕР_2 , термін дії якої 05/13 (травень 2013 року) (а. с. 24).

Таким чином, строк повернення кредиту відповідає строку дії кредитної картки до травня 2013 року включно. У межах цього строку позичальник зобов`язаний був повернути банку кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами. З червня 2013 року право кредитора нараховувати проценти за кредитним договором припинилось.

За наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача проценти за користування кредитом за період з 07 липня 2009 року до 31 травня 2013 року в загальній сумі 342,76 грн., у зв`язку з чим рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення процентів підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову в цій частині.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення пені позивач не оскаржив, а тому в цій частині оскаржуване рішення апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із пунктами 1, 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами підлягає до скасування із ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позову, стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом за період з 07 липня 2009 року до 31 травня 2013 року в загальній сумі 342,76 грн.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно матеріалів справи позивач АТ КБ «Приватбанк» при поданні позову сплатив судовий збір в сумі 2270,00 грн. (а. с. 44); при поданні апеляційної скарги на рішення суду в сумі 3405,00 грн. (а. с. 87).

Пропорційно до розміру задоволених позовних вимог до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору в загальній сумі 1953,42 грн. (33,47%), із яких: 759,77 грн. сплачених при поданні позову та 1139,65 грн. сплачених при поданні апеляційної скарги на рішення суду.

Відповідно до положень пункту 1 частини 6 статті 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню (пункт 2 частини 3 статті 389 ЦПК України).

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 листопада 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість зі сплати відсотків за кредитним договором № б/н від 02 червня 2009 року в розмірі 342,76 грн. (триста сорок дві гривні сімдесят шість копійок).

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» понесені судові витрати зі сплати судового збору в загальній сумі 1953,42 грн. (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят три гривні сорок дві копійки).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіІ. В. Міхасішин
В. В. Сопрун