Провадження 4-с/357/9/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Цукуров В. П. ,

секретар судового засідання Чайка О.В., ,

за участю заявника ОСОБА_1 , Головного державного виконавця Рябокінь М.В., заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Біла Церква Київської області скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Токар Юлії Миколаївни, заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання дії державного виконавця неправомірними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною скаргою мотивуючи її тим, що вона та заінтересована особа ОСОБА_3 є стягувачами по окремих виконавчих провадженнях в яких боржником є заінтересована особа ОСОБА_2 .

Рішеннями Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.04.2018 року та 02.05.2018 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти по 1/6 частині усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на сина ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і до досягнення ними повноліття.

02.05.2018 року скаржнику ОСОБА_1 та 09.01.2019 року заінтересованій особі ОСОБА_3 були видані виконавчі листи відповідно до рішень суду та відкриті виконавчі провадження ВП №56331590, ВП №56221021.

В рамках вище зазначених виконавчих проваджень, старшим державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Токар Ю.М. були винесені постанови від 30.08.2018 року та від 09.01.2019 року про арешт майна боржника, в тому числі на ? частину належній боржнику на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_1 . На даний час вище вказані постанови не скасовані.

30.08.2020 року скаржнику стало відомо, що ? частина квартири яка належить боржнику на праві спільної часткової власності за адресою: АДРЕСА_2 , було передано стягувачу ОСОБА_3 на підставі акту від 26.12.2019 року про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу та постанови від 26.12.2019 року про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу.

Зі змісту постанови вбачається, що 15.05.2019 року ТОВ «Приватна експертна служба» надало висновок щодо вартості майна, а саме квартири АДРЕСА_1 в розмірі 143 050, 00 грн. Потім тричі було проведено електронні торги, які згідно протоколів ДП «Сетам» не відбулися. Таким чином, ? частина квартири перейшла у власність стягувачу ОСОБА_3 .

Всі вищезазначені дії виконавець проводив без належного її повідомлення, жодної постанови вона не отримувала, тому не мала можливості оскаржити їх. Вважає, що такі дії державного виконавця порушили права її дитини.

За таких обставин вона була вимушена звернутися до суду та просила визнати дії старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Токар Ю.М. про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу неправомірною; скасувати постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 26.12.2019 року та акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 26.12.2019 року ВП №56221021 винесену старшим державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Токар Ю.М.

Ухвалою суду від 23.09.2020 року було відкрито провадження у даній справі та зобов`язано старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Токар Ю.М. надіслати суду письмовий відзив на скаргу з доданням відповідних копій матеріалів виконавчого провадження (а.с. 29).

У судовому засіданні заявник підтримала доводи скарги, надала аналогічні викладеним в ній пояснення, просила скаргу задовольнити.

У судовому засіданні представник суб`єкта оскарження головний державний виконавець Рябокінь М.В., у провадженні якого наразі перебуває відповідне виконавче провадження, вимоги скарги не визнав та просив у її задоволенні відмовити. Надав суду письмовий відзив з додатками.

У судовому засіданні заінтересована особа боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_2 доводи скарги підтримав, просив її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи вважається повідомленою належним чином, причини не явки не повідомила, заяв щодо відкладення розгляду скарги на адресу суду не надходило (а.с.36).

Суд, дослідивши матеріали скарги, дійшов висновку про те, що її вимоги не ґрунтуються на законі та вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області знаходяться виконавчі провадження №56331590, №56221021 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів по 1/6 частині усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на сина ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.450 ЦПК України, якщо суд встановив, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, звільнена з посади (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права чи свободи заявника. Тому, судом було залучено до участі у справі державного виконавця ОСОБА_6 , у провадженні якого перебуває відповідне виконавче провадження.

20.09.2018 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду з заінтересованої особи ОСОБА_2 була стягнута неустойка (пеня) по заборгованості по сплаті аліментів на користь ОСОБА_3 . Рішення набрало законної сили 23.10.2018 року.

31.10.2018 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист.

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 09.01.2019 року, станом на 09.01.2019 рік згідно матеріалів виконавчого провадження заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_2 становить 88 544,67 грн.

В рамках вищезазначених виконавчих проваджень, старшим державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Токар Ю.М. були винесені постанови від 30.08.2018 року та від 09.01.2019 року про арешт майна боржника, в тому числі на ? частину належній боржнику на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_1 . На даний час вище вказані постанови не скасовані.

В ході виконавчих дій, державним виконавцем передано на примусову реалізацію нерухоме майно, а саме: ? квартири яка належить боржнику на праві спільної часткової власності за адресою: АДРЕСА_2 , було передано стягувачу ОСОБА_3 на підставі акту від 26.12.2019 року про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу та постанови від 26.12.2019 року про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу.

04.10.2019 стягувачам ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за вих. №75480 направлено повідомлення про те, що треті торги з реалізації майна 1/4 частини квартири АДРЕСА_3 , що належить на праві власності ОСОБА_2 не відбулися та запропоновано залишити за собою нереалізоване майно - 1/4 частини квартири АДРЕСА_3 , що належить на праві власності ОСОБА_2

07.10.2019 до відділу надійшла письмова згода стягувача ОСОБА_3 про залишення за собою нереалізованого майна - 1/4 частини квартири АДРЕСА_3 , що належить на праві власності ОСОБА_2 в рахунок погашення залишку боргу. Від ОСОБА_1 ніяких заяв стосовно отримання майна не надходило.

Відповідно до ч.10 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження», у разі наявності кількох стягувачів, які виявили бажання залишити за собою нереалізоване майно, воно передається в порядку черговості, визначеної ст.46 цього Закону, у разі наявності застави та/або іпотеки декількох стягувачів щодо такого майна - також з урахуванням відповідних норм Закону України «Про заставу» та/або Закону України «Про іпотеку», а в межах однієї черги, визначеної статтею 46 цього Закону, - у порядку надходження виконавчих документів на виконання.

Згідно з ч.9 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження», стягувачу - ОСОБА_3 передалась у власність за ціною третіх електронних торгів 100 135,00 грн. наступне майно: 1/4 частини квартири АДРЕСА_3 , що належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 27.07.2007 року №46072 Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради Служба приватизації державного житлового фонду.

Майно передано ОСОБА_3 в рахунок погашення залишку суми боргу в розмірі 88 544,67 грн. згідно з виконавчим документом: виконавчий лист № 2/357/259/18 виданий 02.04.2018 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області.

В рахунок погашення боргу по сплаті аліментів яка утворилась станом на 09.01.2019 року та в рахунок часткового погашення неустойки за прострочення аліментів в сумі 11 590 грн. згідно виконавчого листа №2/357/2757/18 виданого 31.10.2018 року Білоцерківським міськрайонним судом.

Станом на 27.08.2020 року залишок неустойки за прострочення аліментів становить 15 112,76 грн.

26.12.2019 року стягувачу ОСОБА_3 , боржнику та Організатору електронних торгів за вих. № 03038 направлено акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу видано на підставі протоколу проведених електронних торгів від 26.09.2018 року за №359385 та постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, спрямованих на примусове виконання рішень судів.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Главою 4 цього Закону визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до ч.1 ст.52 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стаття 44 цього Закону передбачає черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна.

Відповідно до ч.5 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» нереалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому ст.57 цього Закону.

У разі повторної не реалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

Частиною 6 ст.61 цього ж Закону встановлено, що у разі не реалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

Відповідно до ч.9 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження», майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

Згідно з ч.7 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 заборгованість станом на дату опису майна (19.02.2019) становила 15532,83 грн. і не перевищувала 20 розмірів мінімальної заробітної плати.

Твердження ОСОБА_1 що торги по реалізації майна були незаконні, оскільки арешт майна по постанові від 30.08.2018 року є безпідставними, тому що накладення арешту є одним із заходів примусового виконання, і ніяким чином не впливає на реалізацію майна, а навіть навпаки направлений на заборону відчуження майна на час реалізації.

Також твердження ОСОБА_1 щодо винесення постанови про передачу майна в рахунок погашення боргу після шестимісячного строку з дня визначення вартості майна, є безпідставними тому що, ч.6 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання.

Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

Майно передано на реалізацію 09.07.2019 року, дата оцінки описаного майна 15.05.2019 року, інших строків чинне законодавство не встановлює.

Таким чином, правових підстав для задоволення скарги у суду немає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.14, ст.19, ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 260, 261, 353, 447-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Токар Юлії Миколаївни, заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця неправомірними та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Київського апеляційного суду безпосередньо або через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяВ. П. Цукуров