Ухвала

25 лютого 2021 року

м. Київ

справа №569/283/18

провадження № 61-2128ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 березня 2018 року та постанову Волинського апеляційного суду від 12 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про зобов`язання звільнити з роботи, стягнення вихідної допомоги, відпускних, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про зобов`язання звільнити з роботи, стягнення вихідної допомоги, відпускних, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 березня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов?язано Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Рівненської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» здійснити звільнення з роботи ОСОБА_1 шляхом видачі наказу про звільнення з роботи на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України з 20 грудня 2017 року.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу в розмірі 10 800,00 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку за 49 днів в розмірі 8 871,94 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В стягненні решти сум по позовних вимогах відмовлено.

Постановою апеляційного суду Рівненської області від 17 липня 2018 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» задоволено частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 березня 2018 року в частині зобов`язання здійснити звільнення з роботи ОСОБА_1 шляхом видачі наказу про звільнення з роботи на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України з 20 грудня 2017 року, стягнення вихідної допомоги, відпускних, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та за час затримки видачі трудової книжки, скасовано.

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про припинення трудового договору з 20 грудня 2017 року, стягнення вихідної допомоги, відпускних, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та за час затримки видачі трудової книжки задоволено частково.

Припинено дію безстрокового трудового договору, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» з 20 грудня 2017 року, за частиною третьою статті 38 КЗпП України у зв`язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу в розмірі 11 678,37 грн та судові витрати в розмірі 9 320 грн.

В задоволенні позовних вимог щодо стягнення компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та за час затримки видачі трудової книжки відмовлено.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 березня 2018 року в частині стягнення моральної шкоди залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 23 вересня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову апеляційного суду Рівненської області від 17 липня 2018 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укртелеком» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та затримки видачі трудової книжки, компенсації за невикористану відпустку, судових витрат скасовано.

Передано справу № 569/283/18 в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укртелеком» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та затримки видачі трудової книжки, компенсації за невикористану відпустку, судових витрат на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанову апеляційного суду Рівненської області від 17 липня 2018 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укртелеком» про стягнення вихідної допомоги в розмірі 11 678,37 грн залишено без змін.

Постановою Волинського апеляційного суду від 12 січня 2021 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 березня 2018 року у цій справі в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та час затримки видачі трудової книжки і в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку скасовано та ухвалено у цій частині нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та за час затримки видачі трудової книжки задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки в розмірі 8 871,94 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 362 12 грн.

Вирішено питання щодо судових витрат.

У лютому 2021 року Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 березня 2018 року та постанову Волинського апеляційного суду від 12 січня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та у задоволенні позову відмовити.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України.

У зв`язку з цим заявнику необхідно усунути вказані вище недоліки касаційної скарги та відповідно до вимог пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України надати касаційну скаргу (у новій редакції) та її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 березня 2018 року та постанову Волинського апеляційного суду від 12 січня 2021 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк до 29 березня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Черняк