ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/3088/21Головуючий у 1-й інстанції Грицай К.М.
Провадження № 22-ц/817/1035/21 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 року м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Костів О. З., Міщій О. Я.,

за участю секретаря Романської К.М.,

сторін :

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Островської Л.Н.,

представника відповідача Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку Міністерства оборони України Гавришка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернопільського апеляційного суду цивільну справу № 607/3088/21 за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 червня 2021 року, ухвалене суддею Грицай К.М., повний текст якого складений 05 липня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку Міністерства оборони України та начальника Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку Міністерства оборони України Бугая Івана Тарасовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Квартирно-експлуатаційний відділ м. Тернопіль про визнання недійсним протоколу № 98 засідання Об`єднання житлової комісії Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку, військового представництва заводу «Оріон», кафедри медицини катастроф і військової медицини Тернопільського державного медичного університету імені І.Я. Горбачевського, військової частини НОМЕР_1 , КЕВ м. Тернопіль від 08.12.2020 року; скасування наказу начальника Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку від 08.12.2020 року; зобов`язання поновити на обліку, -

ВСТАНОВИв:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку Міністерства оборони України та начальника Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку Міністерства оборони України Бугая Івана Тарасовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Квартирно-експлуатаційний відділ м. Тернопіль про визнання недійсним протоколу № 98 засідання Об`єднання житлової комісії Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку, військового представництва заводу «Оріон», кафедри медицини катастроф і військової медицини Тернопільського державного медичного університету імені І.Я. Горбачевського, військової частини НОМЕР_1 , КЕВ м. Тернопіль від 08.12.2020 року; скасування наказу начальника Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку від 08.12.2020 року; зобов`язання поновити на обліку.

В обґрунтування заявлених вимог вказує на наступні обставини. На підставі Наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (по особовому складу) від 09.12.2019 року №58-РС, Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 23.12.2019 року №75 його було звільнено у запас відповідно до п.2 ч.5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «к» - які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжити військову службу під час особливого періоду, з правом носіння військової форми. Крім того, позивача виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Вислуга років ОСОБА_1 у Збройних Силах становить: календарна - 25 років 6 місяців, пільгова - 03 місяці на день виключення зі списків особового складу. 08 грудня 2020 року позивача знято з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, та з черги на отримання житла в першочерговому порядку, що оформлене протоколом №98 засідання Об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , військового представництва заводу «Оріон», кафедри медицини катастроф і військової медицини Тернопільського державного медичного університету імені І.Я. Горбачевського, військової частини НОМЕР_1 , КЕВ м. Тернопіль від 08 грудня 2020 року та оголошеного наказом начальника Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку від 08.12.2020 року №113-АГ «Про оголошення рішення житлової комісії від 08.12.2020 року». Вказані протокол та наказ позивач вважає такими, що порушують його права на житло та суперечать чинному законодавству. Зазначає, що згідно зі ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями. У відповідності до п. 30 «Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцями ЗС України та членам їх сімей житлових приміщень» передбачено перелік випадків за яких військовослужбовці знімаються з квартирного обліку, згідно якого не передбачено, що підлягає знаттю з квартирного обліку військовослужбовець, який звільнений з військової служби у запас. Враховуючи наведене просить задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 червня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано рішення об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , військового представництва заводу «Оріон», кафедри медицини катастроф і військової медицини Тернопільського державного медичного університету імені І.Я. Горбачевського, військової частини НОМЕР_1 , КЕВ М.Тернопіль, оформлене протоколом №98 від 08 грудня 2020 року в частині зняття ОСОБА_1 з 08.12.2020 року зі складом сім`ї одна особа з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання та з черги на отримання житла в першочерговому порядку.

Скасовано п. 1 наказу начальника Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку від 08.12.2020 року №113-АГ «Про оголошення рішення житлової комісії від 08.12.2020 року» в частині зняття ОСОБА_1 з 08.12.2020 року з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання та з черги на отримання житла в першочерговому порядку.

Зобов`язано Тернопільський зональний відділ Військової служби правопорядку в особі об`єднаної житлової комісії поновити прапорщика запасу ОСОБА_1 на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання з 25.05.2002 року та на черзі на отримання житла в першочерговому порядку з 07.06.2019 року.

У решті вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Тернопільський зональний відділ Військової служби правопорядку подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Зокрема зазначає, що відповідно до ч. 9 ст. 12 ЗУ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Згідно з п.30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою КМУ від 3 серпня 2006 р. за № 1081, військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Вказує, що оскільки ОСОБА_1 звільнений із військової служби у запас ЗСУ у зв`язку із закінченням строку дії контракту, а не через стан здоров`я, за віком, скорочення штатів або проведення інших організаційних заходів, тому підстав для залишення його на квартирному обліку при Тернопільському зональному відділі Військової служби правопорядку немає.

Крім того зазначає, що вимога позивача про зобов`язання Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку поновити позивач на обліку не може бути задоволена, оскільки такі питання відносяться до виключної компетенції житлової комісії Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку, яка не залучена для участі у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Островська О.Н. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.

Вказує, що його вислуга років у Збройних Силах становить: календарна 25 років 06 місяців, пільгова - 03 місяці на день виключення зі списків особового складу. Є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_3 , виданого Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_4 16.08.2016 року. Постійним або службовим житлом не забезпечувався.

Зазначає, що частина 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначає, що військовослужбовці, які перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас залишаються на такому обліку.

Питання постановлення та зняття військовослужбовців з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов регулюються ПОРЯДКОМ забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від З серпня 2006 р. N1081 (далі - Порядок), та ІНСТРУКЦІЄЮ з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою Наказом Міністерства оборони України 31 липня 2018 року № 380, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 р. за № 1020/32472 (далі Інструкція).

Згідно п.3 Порядку військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Відповідно до п.29 Порядку військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.

Пунктом 30 Порядку передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі:

- поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла;

- засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження;

- звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем;

- подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік;

- в інших випадках, передбачених законодавством.

Вказує, що пункт 30 Порядку не містить такої підстави для зняття з обліку як звільнення військовослужбовця з військової служби в запас.

Щодо залучення до участі у справі житлової комісії у якості співвідповідача чи/або третьої особи на стороні відповідачів, то ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до частини другої ст. 48 Цивільного процесуального кодексу України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Житлова комісія не є юридичною особою, а тому не може бути залучена до участі у справі за його позовом у якості співвідповідача чи/або третьої особи на стороні відповідачів.

Вказує, що відповідно до п.7 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року №470, визначено, що керівники підприємств, установ, організацій та голови профспілкових комітетів несуть персональну відповідальність за стан квартирного обліку і правильність надання жилих приміщень, у зв`язку з чим вважає, що позивачем правильно визначено склад відповідачів.

В судовому засіданні представник зонального відділу Військової служби правопорядку Міністерства оборони України просив апеляційну скаргу задовольнити з підстав, викладених у ній.

Представник позивача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.

Судова колегія, заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення сторін у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дане рішення в повній мірі відповідає вимогам закону.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі Наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (по особовому складу) від 09.12.2019 року №58-РС, Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 23.12.2019 року №75 ОСОБА_1 було звільнено у запас відповідно до п.2 ч.5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «к» - які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжити військову службу під час особливого періоду, з правом носіння військової форми одягу. 23 грудня 2019 року позивача було виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Вислуга років ОСОБА_1 у Збройних Силах на день виключення зі списків особового складу становить: календарна 25 років 06 місяців 00 днів, пільгова 03 місяці 00 днів, що підтверджується Витягом з Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по строковій частині) № 75 від 23 грудня 2019 року.

У відповідності до витягу з протоколу № 4 спільного засідання житлової комісії та командування в/ч НОМЕР_5 від 25.05.2002 року, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_5 , ОСОБА_1 зараховано на квартирний облік з 25.05.2002 року із складом сім`ї 1 особи в тому числі ОСОБА_1 . Постановлено включити в Книгу обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання житлових приміщень в житловій комісії А2170 за № 44 на підставі п.п. 6 п. 13 Правил обліку громадян, п. 6 ст. 34 ЖКУ.

Згідно витягу з протоколу № 31 засідання об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , військового представництва заводу «Оріон» та кафедри медицини катастроф і військової медицини Тернопільського державного медичного університету імені І.Я. Горбачевського від 19 грудня 2013 року на квартирний облік було зараховано прапорщика ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з Наказу начальника Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку № 306 від 26 грудня 2018 року, оголошено до зарахування на квартирний облік прапорщика ОСОБА_1 зі складом сім`ї з 1 особи у загальній черзі з 25.05.2002 року.

07 червня 2019 року прапорщика ОСОБА_1 включено в списки осіб, які мають право на першочергове отримання жилих приміщень, що підтверджується протоколом №91 від 07.06.2019 року засідання Об`єднаної житлової комісії Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку, військового представництва заводу «Оріон», кафедри медицини катастроф і військової медицини Тернопільського державного медичного університету імені І.Я. Горбачевського, військової частини НОМЕР_2 , КЕВ м. Тернопіль, оголошеного наказом начальника Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку від 07.06.2019 року №80-АГ.

Надалі, 08 грудня 2020 року прапорщика запасу ОСОБА_1 знято з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, та з черги на отримання житла в першочерговому порядку, що оформлено протоколом №98 засідання Об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , військового представництва заводу «Оріон», кафедри медицини катастроф і військової медицини Тернопільського державного медичного університету імені І.Я. Горбачевського, військової частини НОМЕР_1 , КЕВ м. Тернопіль від 08 грудня 2020 року та оголошеного наказом начальника Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку від 08.12.2020 року №113-АГ «Про оголошення рішення житлової комісії від 08.12.2020 року».

Позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_3 , яке видане Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_4 16.08.2016 року.

Суд встановив, що у період з 12 травня 2016 року по 27 червня 2016 року ОСОБА_1 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції м. Старобільськ Луганської області, що підтверджується довідкою від 12.11.2019 року №186.

Крім того, як вбачається з посвідчення серії НОМЕР_6 , виданого Тернопільським обласним військовим комісаріатом 25.06.2020 року ОСОБА_1 є ветераном військової служби.

Згідно довідки № 136 від 08 лютого 2021 року позивач з 24 грудня 2019 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області, як пенсіонер Міністерства оборони України та отримую пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Як вбачається з довідки № 12 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернопіль від 30.01.2019 року, прапорщик ОСОБА_1 під час проходження служби у АДРЕСА_1 та в/ч НОМЕР_7 у період з 23.06.1994 року по 27.09.2013 року не отримував жиле приміщення.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з абзацом 1 частини першої статті 12 цього Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 4 частини першої статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (Порядок).

Відповідно до пункту 24 цього Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла (пунктом 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Аналогічні положення закріплені також і в пункті 29 Порядку.

При цьому дія пункту 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» безпосередньо пов`язується із тим, з яких саме підстав військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку.

21 жовтня 2013 року позивач був звільнений із військової служби у запас на підставі пункту «а» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із закінченням строку контракту.

На момент звільнення позивача його вислуга років у Збройних Силах України становила 25 років 6 місяців, пільгова - 03 місяці.

Рішенням об`єднаної житлової комісії Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку, військового представництва заводу «Оріон», кафедри медицини катастроф і військової медицини Тернопільського державного медичного університету імені І.Я. Горбачевського, військової частини НОМЕР_1 , КЕВ м. Тернопіль від 08 грудня 2020 року, оформленим протоколом №98 ОСОБА_1 був знятий з квартирного обліку.

Пунктом 30 Порядку передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Тлумачення зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а, отже, і на залишення на обліку до отримання ними житла, у тому числі і в разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку.

Пунктом 3 Порядку встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

На момент зарахуванні позивача у 2002 році на квартирний облік діяв наказ Міністерства оборони України від 03 лютого 1995 року № 20 «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України», який втратив чинність 10 листопада 2006 року, відповідно до пункту 13 якого військовослужбовці перебувають на квартирному обліку у військовій частині та квартирно-експлуатаційних частинах району до отримання житла, за винятком: поліпшення житлових умов, переміщення до нового місця служби, засудження до позбавлення волі на термін понад 6 місяців та надання відомостей, які не відповідають дійсності.

Суд першої інстанції правильно встановив відсутність вищевказаних винятків щодо позивача.

Крім того, відповідно до абзацу 1 пункту 2.17 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30листопада 2011 року № 737 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за № 24/20337 (діючої на момент звільнення позивача з військової служби), військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, за неможливості використання на військовій службі, а також після закінчення строку контракту при досягненні 20 років вислуги на військовій службі в календарному обчисленні, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання житла.

Згідно з пунктом 2.19 цієї ж Інструкції військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов, унаслідок чого зникла потреба в наданні житла; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, які не зазначені в абзаці 1 пункту 2.17 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 01 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.18 цього розділу); обрання для місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством.

Отже, наведені норми цієї Інструкції також передбачають підстави для залишення позивача на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, з огляду на його звільнення у запас у зв`язку з закінченням строку дії контракту та наявністю у нього більше 20 років календарної вислуги.

Пунктом 1 частини другої статті 40 ЖК Української РСР визначено, що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.

Таким чином, оскільки вислуга позивача на військовій службі складає більше ніж 20 років, останній перебував на квартирному обліку з 2002 року і знятий з квартирного обліку у зв`язку зі звільненням з військової служби в запас (закінчення строку контракту), суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для зняття позивача з квартирного обліку у військовій частині.

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 25 березня 2019 року у справі № 359/2295/17 (провадження № 61-10403св18); від 08 квітня 2020 року у справі № 683/2197/18 (провадження № 61-14634св19).

Що стосується доводів апелянта про незалучення до розгляду справи житлової комісії Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку, то вони є необґрунтованими.

Відповідно до п.3 ч. 3 Розділу ІІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 31 липня 2018 року №380, у разі прийняття рішення про утворення об`єднаних житлових комісій обов`язково визначається командир військової частини, який відповідає за організацію роботи об`єднаної житлової комісії та організовує проведення загальних зборів військовослужбовців військових частин (підрозділів), для забезпечення яких створюється (об`єднана житлова комісія), де обираються члени об`єднаної житлової комісії.

Пунктом 8 вказаної Інструкції визначено, що рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) оформлюється протоколом, підписується членами комісії, які були присутні на засіданні житлової комісії, та протягом двадцяти робочих днів затверджується командиром військової частини та оголошується в наказі. Рішення об`єднаної житлової комісії затверджується командиром військової частини підрозділу, який відповідає за організацію роботи об`єднаної житлової комісії, та оголошується в наказі командиром військової частини за місцем проходження військової служби.

Тобто, житлова комісія не є юридичною особою у розумінні ч. 2 ст. 48 ЦПК України, відповідно до якої позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Крім того слід зазначити, що повноваження суб`єкта владних повноважень не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до їхнього вчинення у судовому порядку. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові у справі №819/570/18 від 11.09.2019 року.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія судді в приходить до висновку, що, вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права. А відтак, підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 372, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2021 року.

Головуючий

Судді