Провадження № 22-ц/812/2259/21
Доповідач в апеляційній інстанції Лисенко П.П.
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 грудня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегія суддів судової палати в цивільних справах суду в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Колосовою О.М.,

з участю:

представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» - Боровської К.А.,

відповідача ОСОБА_1 ,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва, постановлену 04 серпня 2021 року, у приміщенні того ж суду, під головуванням судді Павлової Ж.П., у цивільній справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ,

у с т а н о в и в :

29 липня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , яке обґрунтовував наступним.

У нього на виконанні перебуває виконавче провадження № 65075471 з примусового виконання виконавчого листа №2/487/2182/2015 виданого 28 серпня 2015 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» заборгованості за кредитним договором № 84/08/02-Nv від 04.07.2008 року в розмірі 20 998,43 долари США, що становить 442 202 гривень 35 копійок, з яких:

- поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів - 18 289,31 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 385 151 гривень 45 копійок;

- прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 2411,92 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 50 792 гривень 21 копійка;

- поточна заборгованість за нарахованими процентами - 297,20 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 6 258 гривень 68 копійок;

- а також пеню за кредитним договором № 84/08/02-Nv від 04.07.2008 року в сумі -19 449 гривень 18 копійок.

Ухвалою суду замінено стягувача на ТОВ «ФК «ВЕСТА». Протоколом загальних зборів учасників ТОВ «ФК «ВЕСТА» від 06.08.2019 перейменовано на ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА». Рішення набрало законної сили 06 серпня 2015 року.

08 квітня 2021 року постановою приватного виконавця Куліченка Д.О. відкрито виконавче провадження. Станом на теперішній час рішення суду боржником не виконано.

Посилаючись на викладені обставини, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. просив тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 серпня 2021 року в задоволені подання відмовлено.

Не погодившись з зазначеною ухвалою, ТОВ «ФК «ВЕСТА» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду положенням чинного законодавства, просило ухвалу скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити подання приватного виконавця та обмежити боржника у праві виїзду за кордон.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи та дослідивши матеріали цивільної справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду першої інстанції - без змін, оскільки суд постановив її з додержанням норм матеріального й процесуального права.

Так, відмовляючи в задоволені подання приватного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що законних підстав для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України не вбачається, оскільки не доведено ухилення боржником виконання рішення суду.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду, погоджується з обставинами та правовідносинами, встановленими судом першої інстанції, вважає їх вірними, обґрунтованими й законними.

Так, в силу ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону).

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до положень п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець зобов`язаний звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Положеннями п. 2 розділу XIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду, має обов`язково містити, зокрема, обґрунтування наявності фактів ухилення боржника - фізичної особи від виконання своїх зобов`язань.

Згідно з положеннями ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 липня 2008 року між АКБ Форум (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 84/08/02-Nv, а в наступному - додатковий договір №1 та додатковий договір №2 відповідно 27 вересня 2010 року і 19 квітня 2013 року. За умовами договору Банк надав відповідачці 50 000 доларів США кредиту строком до 01 липня 2033 року, зі сплатою 13 % річних за користування кредитними коштами (т.1 а.с. 9-10, 11, 12) .

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальником по договору, між Банком та ОСОБА_3 , а також між Банком і ОСОБА_2 були укладені договори поруки, відповідно № 181-84/08/02Nv та № 182-84/08/02Nv (т.1 а.с. 19, 24).

Взявши в кредитні кошти, ОСОБА_1 в установлені договором строки його не повернула, порушуючи при цьому умови договору.

У зв`язку з цим, 21 листопада 2014 року, Банк позов та просив стягнути з ОСОБА_1 і ОСОБА_3 солідарно заборгованість по кредитному договору станом на 15 червня 2014 року в загальному розмірі 20 998,43 долара США, з яких: 18 289,31 доларів США - поточна заборгованість по кредиту; 2 411,92 доларів США - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 297,20 доларів США - поточна заборгованість за нарахованими процентами; а також 19 449 гривень 18 копійок пені та 5 000 гривень штрафу. Таку ж суму Банк просив стягнути в солідарному порядку з позичальника та другого поручителя ОСОБА_2 .

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 червня 2015 року позов задоволено в повному обсязі (т.1 а.с. 103-104).

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 06 серпня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Заводського районного суду м Миколаєва від 17 червня 2015 року, в частині стягнення штрафу скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову ПАТ «Банк Форум» у вимозі про стягнення штрафів. В частині стягнення судових витрат змінено. Стягнуто в дохід держави судовий збір з ОСОБА_1 1 185 гривень 37 копійок, а з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 1 204 гривень 95 копійок з кожного. В іншій частині вказане рішення залишено без змін (т.1 а.с. 140-141).

Ухвалою ВССУз розгляду цивільних та кримінальних справ від 29 жовтня 2015 року, касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Заводського районного суду від 17 червня 2015 року в незмінній частині та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 06 серпня 2015 року залишено без змін (т.1 а.с. 168-169).

Вказані рішення набрали законної сили та перейшли у стадію виконання.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 серпня 2019 року замінено стягувача ПАТ «Банк «Форум» на ТОВ «Фінансова компанія «Веста». Протоколом загальних зборів учасників ТОВ «ФК «ВЕСТА» від 06.08.2019 перейменовано на ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (т.1 а.с. 202-203).

20 жовтня 2020 року приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документу.

У приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О. на виконанні перебуває виконавче провадження №65075471 з примусового виконання виконавчого листа по справі №2/487/2182/2015, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 28 серпня 2015 року.

Постановою приватного виконавця від 08 квітня 2021 року відкрито виконавче провадження, яку направлено на адресу боржника.

Вказаною постановою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Відповідно інформації «Укрпошти», рекомендована кореспонденція (постанова про відкриття виконавчого провадження) отримана боржником особисто 12 квітня 2021 року.

08 квітня 2021 року приватним виконавцем винесено постанову арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно що належить боржнику, цінності, та інше майно боржника, що знаходиться на зберіганні в банківській установі, у тому числі в індивідуальному банківському сейфі.

Того ж дня, приватним виконавцем винесено постанову арешт коштів боржника, якою накладено арешт на всі грошові кошти в будь якій грошовій одиниці та валюті, що містяться на всіх рахунках, у всіх банківських та інших фінансових установах.

Вимогу приватного виконавця з`явитись та надати декларацію в строк до 21 квітня 2021 року направлено боржнику. Однак до теперішнього часу боржником не вчинено жодних дій щодо виконання рішення суду.

Згідно відповіді Департаменту з надання адміністративних послуг, боржник зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до відповідей Пенсійного фонду України та державної фіскальної служби України, боржник не працю та не отримує пенсію, а також не має відкритих рахунків у банках та інших фінансових установах.

Реєстрацій сервісний центр в Миколаївській області при УМВС України повідомило приватного виконавця, що за ОСОБА_1 не зареєстровані транспортні засоби.

На запит до Державної прикордонної служби України, листом від 20 травня 2021 року повідомлено про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодноразово перетинала державний кордон (понад 14 разів) (т.2 а.с. 12-18).

20 травня 2021 року приватним виконавцем здійснений вихід за адресою АДРЕСА_1 , за результатами якого складений акт приватного виконавця, відповідно до якого встановлено, що доступ до помешкання не надано, в зв`язку з чим, перевірити майновий стан боржника не виявляється можливим.

Судом встановлено, що приватним виконавцем було здійснено певні дії, які були спрямовані на примусове виконання вимог за виконавчим провадженням з виконання виконавчого документу, за яким боржником є ОСОБА_1 .

Зокрема, приватним виконавцем були здійснені дії, спрямовані за пошук майна боржника та грошові кошти.

Проте, поза увагою приватного виконавця залишилося іпотечне майно, трикімнатна квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ,іпотекодержателем якої є ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА».

Отже, з матеріалів справи не вбачається, що приватним виконавцем вжито всіх можливих заходів щодо примусового виконання рішення суду.

Крім того, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, боржником ОСОБА_1 надано лист-відповідь Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві, в якому зазначено, що згідно даних АСВП у їх відділі здійснювалось виконавче провадження № 48698508 з примусового виконання виконавчого листа №2/487/2182/15, де боржником визначено ОСОБА_3 , та в ході здійснення виконавчого провадження, було реалізовано транспортний засіб, належний боржнику, а саме: автомобіль HYUNDAY SONATA 2,41, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , та кошти, які надійшли на спеціальний рахунок державному виконавцю Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції. перераховано на користь стягувача, у загальному розмірі 129 091 гривню (т. 2 а.с. 118).

Відповідно до наданої квитанції NP17241799 від 11 серпня 2021 року, боржник ОСОБА_1 перерахувала на рахунок приватного виконавця Куліченка Д.О. 3 446 гривень 17 копійок, в рахунок погашення боргу по виконавчому провадженню (т.2 а.с. 117).

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що боржник ОСОБА_1 не ухиляється від виконання рішення суду.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що приватний виконавець передчасно звернувся до суду із поданням про вжиття крайнього заходу забезпечення здійснення виконавчого рішення суду - обмеження боржника у його конституційному праві - праві виїзду за кордон.

Також, з матеріалів справи вбачається, що приватним виконавцем не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов`язань.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною».

Згідно ч. 3 зазначеної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Таким чином, враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно відмови у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з`ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

З урахуванням викладеного та положень ст. 375 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 серпня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий П.П.Лисенко

Судді: Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

_________________________________________________

Повний текст постанови складено 21 грудня 2021 року.