Провадження № 2-о/522/442/21
РІШЕННЯ

Іменем України

17 грудня 2021 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судових засідань Тофан Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання та перебування фізичної особи на утриманні, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області,

встановив:

17 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні у свого чоловіка ОСОБА_2 .

В обґрунтування зазначила, що вона та ОСОБА_2 з 17 вересня 1977 року перебували у шлюбі. Шлюб був зареєстрований у м. Міллерове Ростовської області, про що складений актовий запис № 309 від 17.09.1977 року. Вони з чоловіком прожили разом з 1977 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , вони проживали у спільному будинку, вели спільне господарство, будували сімейні відносини. Чоловік заявниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у віці 68 років ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Луганськ. Причиною смерті став короновірус, вони хворіли одночасно та разом перебували у лікарні. Свідоцтво про смерть, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 15.09.2021 року. У зв`язку з проведенням антитерористичної операції за місцем їхнього постійного проживання, вони з чоловіком вимушені були змінити місце мешкання, та зареєструвались як внутрішньо переміщені особи, ОСОБА_2 у с.м.т.Марківка Луганської області, а заявник у м. Одеса, за місцем проживання її дочки, хоча мешкати однією сім`єю тане припиняли вести спільне господарство, різні місця реєстрації як ВПО пов`язано з тим, що заявниця декілька разів на рік приїжджала до дочки в Одесу , а її чоловік за межи Луганської області не їздив через стан здоров`я. За час сумісного проживання заявниця перебувала на утриманні чоловіка, оскільки розмір його пенсії на момент смерті становив біля 6000 тисяч, що є значно більшим розміром від її пенсії, яка складає 1800 грн. і отримувати пенсію вона почала з 2017 року, а її чоловік був пенсіонером МВС з 2000 року, таким чином пенсійні виплати її чоловіка були постійним та основним джерелом її існування, оскільки він віддавав їх заявниці, а вона, в свою чергу, витрачала її на оплату будинку, комунальні послуги, придбання одягу, продуктів харчування, ліків та інші потреби. За життя її чоловік перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області і отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі приблизно 6000 грн. Заявниця перебуває на пенсійному обліку в Центральному об`єднаному управлінні ПФУ в м.Одесі в Одеській області де отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Після смерті чоловіка вона звернулась до Головного управління ПФУ в Одеській області з заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника та отримала відмову від 09.11.2021, з якої вбачається, що факт перебування на утриманні заявниця має право встановити у судовому порядку, оскільки отримані нею на непідконтрольній українській владі території документи органом пенсійного фонду не можуть бути прийняті до уваги. Таким чином, отримана за місцем проживання довідка про спільне проживання від 04.10.2021за №7214 року, не мають юридичної сили та не створюють правових наслідків, так як видані установами, що не мають відповідних повноважень.

У зв`язку з чим, просить суд встановити факт постійного проживання її з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 з 1977 року до дня смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 , та перебування її на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , до дня його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 18 листопада 2021 року відкрито провадження по справі.

Також, ухвалою суду від 18 листопада 2021 року клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено. Витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області відомості щодо розміру пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за останній місяць до його смерті, а саме за липень 2021 року; Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетинання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 контрольного пункту в`їзду та виїзду «Станиця Луганська» за період з 01.08.2020 року по 01.08.2021 року.

03 грудня 2021 року з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надійшов лист, з якого вбачається, що надати витребувану інформацію не вдається можливим, оскільки в ухвалі суду від 18 листопада 2021 року не зазначено обов`язкового реквізиту щодо громадянства осіб.

Ухвалою суду від 06 грудня 2021 року внесені виправлення в ухвалу суду від 18 листопада 2021 року в частині зазначення громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

13 грудня 2021 року від представника ГУ ПФУ в Одеській області до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності.

14 грудня 2021 року від ГУ ПФУ в Одеській області на виконання ухвали суду від 18 листопада 2021 року надійшли витребувані відомості, з яких вбачається, що ОСОБА_2 на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області не перебуває та раніше не перебував.

16 грудня 2021 року від ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

Також, 16 грудня 2021 року з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України на виконання ухвали суду від 18 листопада 2021 року, з врахуванням ухвали суду від 06 грудня 2021 року про виправлення описки, надійшли витребувані відомості.

В судовому засіданні 17 грудня 2021 року заявник ОСОБА_1 просила суд задовольнити її заяву з підстав, зазначених у ній. Просить встановити факт її проживання разом з чоловіком та факт перебування на утриманні свого чоловіка.

Представник Головного УПФУ в Одеській області до суду не з`явився, причину неявки суду не повідомили.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, її батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, разом проживали за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мати перебувала на утриманні батька, так як останній з 2000 року отримував пенсію, віддавав її матері, яка розпоряджалась родинним бюджетом до дня його смерті. ОСОБА_1 почала отримувати пенсію лише у 2017 року, розмір якої мінімальний, свою пенсію вона отримує в Одесі, тому отримувала гроші лише коли приїжджала до неї в гості.

Свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що заявниця їй добре знайома, оскільки перебувають у дружніх відносинах з її донькою, також їм відомий той факт, що пенсія у її померлого чоловіка була значно більше ніж у заявниці, оскільки померлий чоловік отримував пенсію, як ветеран МВС, пішов на пенсію давно, всі гроші він давав дружині, вона свою чергу дбала про побут родини, сплачувала комунальні послуги, займалась лікуванням та інше, проживала заявниця разом із чоловіком до його смерті у м.Луганську, неодноразово бачила їх разом по відеозв`язку коли приходила в гості до своєї подруги.

Свідок ОСОБА_6 також пояснила суду, заявницю знає більш10 років, вона є подругою її доньки, що раніше вона проживала у м. Луганськ, а з 2014 року періодично туди їздить, неодноразово була в гостях у батьків своєї подруги, особисто бачила, що заявниця та її померлий чоловік весь час були подружжям, проживали разом, вели спільне господарство, ОСОБА_1 не працювала, займалась сімейним побутом, а її чоловік утримував обох, так як вже тривалий час був пенсіонером МВС і отримував хорошу пенсію. Після 2014 року, а саме після початку бойових дій на сході України ОСОБА_1 періодично почала їздити у м. Одесу, куди уїхала її дочка, а її чоловік не їздив по стану здоров`я, але більшість часу вона жила у Луганську разом із чоловіком до дня його смерті.

Заслухавши заявницю, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягаю задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 дійсно був чоловіком заявниці по справі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 та згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Луганськ

Заявниця ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_2 були пенсіонерами та перебували на обліку у Головному УПФУ Луганської області та ЦОУ ПФУ в м. Одесі Одеської області.

Розмір пенсії ОСОБА_2 складав 5 857 гривень 69 копійок.

Розмір пенсії ОСОБА_1 за період з 01.08.2020 року до 01.08.2021 року складав з 1712 грн. до 1854 грн., що підтверджується матеріалами справи.

З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що розмір пенсії померлого ОСОБА_2 перевищував розмір пенсії заявниці.

Відповідно до довідки від 04.10.2021 року, запису у домовій книзі, свідоцтва про право власності, довідки з лікарні, медичного свідоцтва про смерть, відомостей з прикордонної служби України про перетин КПВВ «Станиця-Луганська» проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 ..

На звернення ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Одеської області із заявою про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника листом 1500-0308-8/139708 від 09.11.21 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області їй було відмовлено через відсутність документу, що засвідчує факт перебування на утриманні.

Таким чином, пенсія покійного чоловіка була основним джерелом засобів для існування та проживання заявниці.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 2 частини 1статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262 право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї загиблих, померлих або таких, що пропали безвісті військовослужбовців, осіб які б мають право на пенсію за цим законом, які перебували на їх утриманні.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються:

б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" або є особами з інвалідністю;

Згідно із статтею 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262 - «Члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Відповідно до пункту 10 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402 до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються: заява, копія про смерть годувальника, копія свідоцтва про шлюб, довідка уповноважених органів з місця проживання про перебування членів сім`ї на утриманні померлого годувальника або рішення суду про перебування на утриманні, копія документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків…, довідка ВАТ «Ощадбанк» або інший документ що підтверджує відкриття рахунку, назву та номер відділення ВАТ «Ощадбанк» та копія паспорту.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 8 постанови від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення "Пленуму Верховного Суду України, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні. Така довідка оцінюється судом за правилами ст. 62 ЦПК України.

Частиною 2 ст.256 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, крім тих, що передбачені ч. 1 зазначеної статі, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 та отримувала пенсію, розмір якої значно менший пенсії, яку отримував її чоловік.

Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

З огляду на зазначене, встановивши, що допомога, яка надавалась ОСОБА_1 була для заявниці хоч і не єдиним, проте постійним і основним джерелом засобів до існування, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість задоволення заяви.

Така ж позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17.

Суд, оцінюючи інформацію, яка міститься у довідці з місця проживання, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Під час розгляду вказаної справи, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v.the Republic of Moldova and Russia", "Ilacu and Others v. Moldova and Russia"), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також значення, яке має встановлення даного юридичного факту для реалізації прав заявника, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні має для заявниці юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Керуючись ст.ст. 81-84, 259, 263-265, 273, 315-319, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання та перебування фізичної особи на утриманні, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з 1977 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити факт перебування ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Посний текст рішення підписано та складено 21 грудня 2021 року.

Суддя Л. М. Чернявська