Справа № 523/3239/21
Провадження №2-з/523/6/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2021 р.

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Далеко К.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м.Одеси з заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову, в якій просить:

- вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках заповідача ОСОБА_2 у Публічному акціонерному товаристві Акціонерний Банк «Південний» у розмірі 1000,02 євро за діючим депозитним договором № 759782/2005 від 29.05.2020 року у євро, які приймаються у спадщину ОСОБА_3 .

Свою заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що має намір протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову пред`явити позов до ОСОБА_3 , як до спадкоємиці, про стягнення боргу витрат на поховання спадкодавця ОСОБА_2 . Також заявник зазначає, що з розмови з нотаріусом йому стало відомо, що ОСОБА_3 має намір отримати свідоцтво про право на спадщину, а тому виникає реальна небезпека, що вона витратить успадковані кошти на власні потреби.

Сторони до суду не викликались, в порядку ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, в провадженні якого перебуває справа, без виклику учасників справи.

Вивчивши матеріали заяви, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Крім того, ст. 150 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне вчинення таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є спадкоємцями майна ОСОБА_2 , визначеного у свідоцтві про право на спадщину від 12.02.2021 року (спадкова справа №23/2020), а саме грошових вкладів що знаходяться в ПАТ Акціонерному Банку «Південний».

ОСОБА_1 є стороною договору замовлення на організацію та проведення поховання ОСОБА_2 від 11.08.2020 року та договору замовлення з надання послуг з копання могили для поховання померлого ОСОБА_2 від 12.08.2020 року.

Разом з тим, вказані обставини самі по собі не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову в спосіб, визначений позивачем.

В заяві ОСОБА_1 відсутні будь-які фактичні дані, які б обґрунтовували необхідність застосування вказаних в ній заходів забезпечення позову а також те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Посилання заявника, як на підставу задоволення заяви про забезпечення позову, на те що ОСОБА_3 може отримати свідоцтво про право на спадщину, та витратити успадковані грошові вклади на власні потреби, хоча обіцяла відмовитись від спадщини на користь заявника, не може бути прийнято судом до уваги.

Так, заява ОСОБА_1 не містить доказів ухилення ОСОБА_3 від сплати витрат на поховання ОСОБА_2 . Можливе отримання ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частку спадкового майна, є її правом, гарантованим законом. Відповідно, мотиви подання заяви ґрунтуються лише на припущеннях. Заявником не доведено та не надано доказів імовірності утруднення виконання або невиконання майбутнього рішення суду в разі невжиття зазначених заходів забезпечення позову, а також того, що застосування заходів забезпечення позову до подачі позову є ефективним захистом прав заявника.

Реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення майбутнього позову, на даний час суд не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, а також принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову до подачі позову із вимогою позову з якою заявник має намір звернутися до суду, суд приходить до висновку, що заява не достатньо обґрунтована. Підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду не вбачаються. Висновок про обґрунтованість припущення щодо намірів ОСОБА_3 не здійснювати відшкодування витрат на поховання, витратити успадковані грошові вклади, є передчасним, а відтак заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню до подачі позову до суду, та виходячи з наведеного в ній обґрунтування.

Керуючись ст.ст.149-153, 259-260, 353-355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повного тексту ухвали. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала складена 25.02.2021 року.

Суддя