ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2846/21 Справа № 213/3305/19 Суддя у 1-й інстанції - Князєва Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання : Євтодій К.С.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мірошниченко Марини Володимирівни на ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 грудня 2020 року про закриття провадження у цивільній справі, постановленої суддею Князєвою Н.В. у м. Кривому Розі, відомості про дату складання повного тексту судового рішення відсутні, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до КП ДОР «Криворізьке БТІ» про визнання запису про реєстрацію права власності на квартиру недійсним.

Ухвалою Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 грудня 2020 року закрито провадження у цивільній справі, на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Не погоджуючись із ухвалою суду, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мірошниченко М.В. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що спір у справі стосується права приватної власності, а саме набуття права власності на нерухоме майно позивачем, оскільки остання не може реалізувати своє право власності без відповідних правовстановлюючих документів, а державний реєстратор не має повноважень спростовувати презумпцію права власності особи. Скасування помилкового запису в реєстрі прав власності на нерухоме майно здійсненого особою КП «КБТІ» ДОР, яка втратила повноваження реєстратора, може бути здійснено лише за судовим рішенням.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався положенням п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України й виходив з того, що оскільки спір не стосується речових прав чи обтяжень на нерухоме майно третіх осіб то він є публічно правовим, а тому позовні вимоги позивача ОСОБА_1 не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства,.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до КП «КБІ» ДОР, третя особа виконком Криворізької міської ради про скасування запису в реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , помилково зареєстрованої реєстратором за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 27.10.1994 року П`ятою криворізькою державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, зареєстрованого у реєстрі за № 3439, яке було видане лише на легковий автомобіль та грошові вклади з відсотками.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 КАС України справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовим є, зокрема, спір в якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Тобто, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Системний аналіз зазначених норм процесуального законодавства дає підстави для висновку, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, коли один з його учасників суб`єкт владних повноважень, здійснює публічно-владні управлінські функції і в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Згідно ст. 21 ЦК України Статтею 21 цього ж Кодексу встановлено загальний порядок визнання судом незаконними та скасування правових актів індивідуальної дії, а також нормативно-правових актів, виданих органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо вони суперечать актам цивільного законодавства і порушують цивільні права або інтереси. Позивачем за цим позовом є власник, право власності якого порушено виданням актів указаним органом. Відповідачем за цим позовом є згідно з положеннями статті 393 ЦК України орган державної влади.

Умовою для подання цього позову є невідповідність актів, прийнятих зазначеним органом, вимогам закону, а також порушення цими актами права власності. Незаконність може полягати як у невідповідності акта компетенції органу, який його прийняв, так і в безпосередньому порушенні права власності виданням такого акта.

Важливе значення для застосування власником такого способу захисту має визначення суду, до якого слід звертатися із заявами про визнання незаконними актів, та виду судочинства.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно - правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно - правових відносин і стосується саме цих відносин.

За приписами статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній установлюються законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до положень статті 3 цього ж Закону державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, що підставою виникнення спірних правовідносин стало скасування рішення державного реєстратора в реєстрі прав власності про реєстрацію нерухомого майна за позивачем ОСОБА_1 .

Тобто, виникнення спірних правовідносин пов`язана з вчиненням відповідачем дій у вигляді скасування державної реєстрації.

Враховуючи викладене, виходячи з того, що спір у цій справі виник між позивачем ОСОБА_1 та КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» стосується виключно проведення державної реєстрації права власності, а не підстав набуття такого права, суд першої інстанції дійшов вірного висновку з приводу того, що даний спір не є спором про право, та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства з огляду на те, що виник внаслідок виконання відповідачем владних управлінських функцій та має публічно - правовий характер.

Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 910/8424/17 (провадження № 12-39гс18)

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 375, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мірошниченко Марини Володимирівни залишити без задоволення.

Ухвалу Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 лютого 2021 року.

Головуючий:

Судді: