УХВАЛА

21 грудня 2021 року м..Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

при секретарі судового засідання Добровчан К.Ю.,

з участю:

представника позивача за первісним позовом та представника відповідача за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

представника відповідачів за первісним позовом та представника третіх осіб за зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

представника відповідача за первісним позовом та представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне заяву адвоката Шміда Віталія Васильовича про зупинення провадження у справі по цивільній справі № 569/12425/21 за первісним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, пені та 3% річних та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , треті особи на стороні позивача ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання зобов`язань припиненими,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Рівненського міського суду перебуває цивільна справа № 569/12425/21 за первісним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, пені та 3% річних та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , треті особи на стороні позивача ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання зобов`язань припиненими.

21 грудня 2021 року в судовому засіданні адвокатом Шмідом В.В. подано заяву про зупинення провадження у цивільній справі № 569/12425/21 за первісним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, пені та 3% річних та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , треті особи на стороні позивача ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання зобов`язань припиненими до моменту вирішення пов`язаної з нею справи №949/1528/21 за позовом про визнання договору позики № 2 -123/04/2020 від 12 квітня 2020 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , удаваним правочином, вчиненим з метою приховання іншого правочину договору новації боргу, що виник внаслідок невиконання договору позики № 1-19 від 12.04.2019 року, укладеним між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Мотивуючи заявлену заяву зазначив, що ці справи є взаємопов`язані та охоплені єдиним предметом розгляду. Вважає, що вирішення справи № 949/1528/21 та прийняття рішення по суті буде мати приюдиційне значення для розгляду та правильного вирішення справи № 569/12425/21, оскільки предметом розгляду обох справ є правовідносини, які виникли в силу правочинів укладених між сторонами обох справ.

Представник позивача за первісним позовом та представник відповідача за зустрічним позовом - ОСОБА_1 заперечив проти задоволення такої заяви, оскільки вважає, що зупинення справи призведе лише до затягування розгляду справи. Зауважив, що ідентичне клопотання, подане адвокатом Мушкєєвим В.В. вже розглядалося судом на минулому судовому засіданні, в задовленні якого ухвалою суду було відмовлено, а відтак вважає такі дії адвокатів зловживанням своїми процесуальними правами.

В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом та представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5 - підтримав заяву адвоката Шміда В.В. про зупинення провадження у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, вважає, що підстав для задоволення заяви адвоката Шміда В.В. про зупинення провадження у справі немає, з огляду на таке.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Статтями 251, 252 ЦПК України встановлено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.

В силу п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Відповідно імперативних приписів ч. 3 ст. 210 ЦПК України провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 251 та пунктами 1-3 частини першої статті 252 цього Кодексу.

Отже, неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства не входить до вичерпного переліку підстав для зупинення провадження у справі на стадії її розгляду по суті.

Суд зауважує, що для вирішення питання про зупинення провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суду слід у кожному випадку з`ясовувати: як саме пов`язана справа, що розглядається судом, зі справою, яка розглядається іншим судом, чим саме обумовлюється неможливість розгляду справи до розгляду іншої справи іншим судом з метою забезпечення сторонам розумних строків розгляду їх справ.

Так, в силу п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Отже, відповідно до положень ЦПК України, суд зупиняє провадження у справі, коли її неможливо розглянути у зв`язку з тим, що питання про наявність певних фактів, від яких залежить її вирішення, відповідно до чинного законодавства вирішується в іншій цивільній, господарській або кримінальній справі чи у справі, що розглядається в адміністративному порядку. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок.

Окрім цього, слід зауважити, що необґрунтоване зупинення провадження в справі порушує розумні строки судового розгляду, а відтак, і права учасників процесу.

Сторони не позбавлені можливості надати у даній справі докази, що дозволять встановити фактичні обставини у справі.

У свою чергу за умови, коли рішення по іншій справі матиме значення для ухвалення судом іншого рішення, сторони не позбавлені права звернутись до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Щодо твердження адвоката Волошина І.В., що поданням заяви про зупинення провадження адвокат Шмід В.В. вчинив дії, передбачені ст. 44 ЦПК України, як зловживання процесуальними правами, оскільки вже заявлялося ідентичне клопотання адвокатом Мушкєєвим В., і воно було по суті розглянуто судом, то суд не вбачає підстав для визнання таких дій адвоката Шміда В.В., такими, що є зловживанням.

Натомість, суд наголошує учасникам процесу, що за положеннями ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово у своїх рішеннях указував на необхідність дотримання судами держав - учасниць Конвенції принципу розгляду справи судами впродовж розумного строку. Практика ЄСПЛ із цього питання є різноманітною й залежною від багатьох критеріїв, серед яких складність прави, поведінка заявника, судових та інших державних органів, важливість предмета розгляду та ступінь ризику терміну розгляду для заявника тощо (пункт 124 рішення у справі «Kudla v. Poland», пункт 30 рішення у справі «Vernillo v. France», пункт 45 рішення у справі «Frydlender v. France» , пункт 43 рішення у справі «Wierciszewska v. Poland», пункт 23 рішення в справі «Capuano v. Italy» та ін.).

Зокрема, у пункті 45 рішення у справі Frydlender v. France (заява № 30979/96) ЄСПЛ зробив висновок, згідно з яким «Договірні держави повинні організувати свої правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати кожному право на остаточне рішення протягом розумного строку при визначенні його цивільних прав та обов`язків.

Отже, тривале зволікання судами з розглядом цієї справи ставить під загрозу дотримання з боку України пункту 1 статті 6 Конвенції.

За таких обставин необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у справі.

Керуючись ст.ст.251,253,353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви адвоката Шміда Віталія Васильовича про зупинення провадження у справі -відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Г. Кучина