Справа № 333/9042/21
Провадження № 2/333/4950/21
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

21 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Варнавська Л.О., розглянувши матеріли позовної заяви ОСОБА_1 до Спільного Українсько Естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма Фарм, ЛТД», про припинення трудових відносин, стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги, компенсації за порушення встановлених строків виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Федоров М.Д., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Спільного Українсько Естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма Фарм, ЛТД» відповідно до якого просить суд:

- визнати припиненим з 08.11.2021 року трудові відносини ОСОБА_1 з Спільним Українсько Естонським підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма Фарм, ЛТД» шляхом розірвання трудового договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України;

- зобов`язати Спільне Українсько Естонське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма Фарм, ЛТД» внести запис про звільнення до трудової книжки ОСОБА_1 : «звільнений з посади комірника сектору збирання АС за власним бажанням, відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України», повернути ОСОБА_1 трудову книжку;

- стягнути з Спільного Українсько Естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма Фарм, ЛТД» на користь ОСОБА_1 : 7576,90 грн. невиплаченої заробітної плати за період з березня по серпень 2021 року, 37988,40 грн. вихідної допомоги, 18361,06 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 18361,06 грн. середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки з вини власника, 100000 грн. моральної шкоди;

- стягнути з Спільного Українсько Естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма Фарм, ЛТД» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу.

Розглянувши вказаний вище позов, приходжу до наступного висновку.

Згідно вимогам ч. 2 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Всупереч зазначеної норми, позивачем не надано копії всіх документів, що додаються до позовної заяви для відповідача.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору.

Згідно з ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Представником позивача ОСОБА_2 відповідно до позовної заяви заявлено три вимоги немайнового характеру та п`ять вимог майнового характеру.

У своєму позові представник позивача посилається на те, що останній звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Проте, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - лише у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до правового висновку, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18) пільги не поширюються і на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 відповідно до заявлених вимог у позовній заяві звільнений від сплати судового збору лише за вимогу про стягнення з відповідача на його користь 7576,90 грн. невиплаченої заробітної плати за період з березня по серпень 2021 року, та 37988,40 грн. - суми вихідної допомоги.

Інші вимоги підлягають сплаті судового збору відповідно до ставок визначених ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 1 січня 2021 року установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 2270 гривень.

Вимоги, за визнання припиненим трудових відносин, шляхом розірвання трудового договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, внесення запису про звільнення до трудової книжки, та повернення трудової книжку, відноситься до вимог немайнового характеру.

Відповідно до вимог пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За пред`явлення вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, підлягає сплаті судовий збір відповідно до пункту 1.1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», а саме 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2021 року, та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За пред`явлення вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки з вини власника, підлягає сплаті судовий збір відповідно до пункту 1.1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», а саме 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2021 року, та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того пунктом 2.2. Узагальненого науково-консультативного висновку стосовно визначення належності позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди до вимог майнового чи немайнового характеру, викладеного в Листі ВАСУ від 01 січня 2015 року. Зазначено, що майновий чи немайновий характер позовної вимоги про відшкодування (компенсації) моральної шкоди залежить від наступного. Згідно з частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою. Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою. Дана правова позиція повністю узгоджується з постановою Верховного Суду у справі №761/11472/15-ц від 28 листопада 2018 року та відповідно пунктом 2.2. Узагальненого науково-консультативного висновку стосовно визначення належності позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди до вимог майнового чи немайнового характеру, викладеного в Листі ВАСУ від 01 січня 2015 року.

Тобто, вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а отже, судовий збір підлягає сплаті як за вимогу майнового характеру у розмірі 1% від ціни позову, але неменше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 6 цього Закону у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог майнового або немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу.

Таким чином позивачу необхідно сплатити судовий збір за три вимоги немайнового характеру та три вимоги майнового характеру відповідно до ставок визначених ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» і надати суду відповідне підтвердження.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, якщо позовна заява подана без додержання вимог, передбачених ст. ст. 175,177 ЦПК України, вона підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя.

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Спільного Українсько Естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма Фарм, ЛТД», про припинення трудових відносин, стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги, компенсації за порушення встановлених строків виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Копію ухвали направити позивачу та представнику позивача.

Роз`яснити, що якщо у визначений строк недоліки не будуть усунені, позовна заява на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України буде вважаться неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська