КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 367/2466/16-ц Головуючий у 1-й інстанції суддя: Саранюк Л.П.

23 лютого 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

судді-доповідача - Саліхова В.В.

суддів: Шахової О.В., Вербової І.М.,

секретаря судового засідання: Сидоренко А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 07 грудня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання ВО «Укрдержліспроект» про донарахування та стягнення недоплачених коштів вихідної допомоги при звільненні за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання ВО «Укрдержліспроект» та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила донарахувати та стягнення недоплачені кошти вихідної допомоги при звільненні за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком у розмірі 9 513,96 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 07 грудня 2020 року в задоволенні позовної заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Посилається на порушення судом норм матеріального права.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що при звільненні виплатили шість непроіндексованих окладів вихідної допомоги, а також без урахування доплат та надбавок, на які позивач мала право як на постійні щомісячні доплати. Зазначає, що доплата за вислугу років є доплатою про яку йде мова у додатку 9 до Колективного договору, та на яку мала право позивач.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі з підстав наведених в ній та просила останню задовольнити.

Представник Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання ВО «Укрдержліспроект» - Махнівський М.О. заперечував проти апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3953/2021
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представ6ника позивача перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до даних бухгалтерського обліку ВО «Укрдержліспроект» з ОСОБА_1 при звільненні було проведено повний розрахунок.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 працювала техніком 2 категорії на ВО «Укрдержліспроект» м. Ірпінь Київської області з 26.03.1975 по 29.01.2016.

При звільненні 29.01.2016 з роботи за власним бажанням, їй було видано трудову книжку і проведено розрахунок при звільненні.

При звільнені з роботи 29.01.2016 за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком, вона отримала трудову книжку, в якій було зазначено, що за багаторічну роботу на підприємстві їй виплачено одноразову матеріальну допомогу у розмірі 6 посадових окладів з усіма надбавками і доплатами, як це передбачено колективним договором за 2012-2015, Наказом № К-7 від 15.01.2016 та Галузевою угодою між Державним комітетом лісового господарства України і Профспілкою працівників лісового господарства України на 2013-2015 роки.

Вказує, що насправді їй було виплачено 6 посадових окладів без урахування надбавок і доплат, як це видно з її розрахункового листа за січень 2016 року. Крім того, ці оклади не були проіндексовані у зв`язку з ростом індексу споживчих цін (Розділ V Галузевої угоди, пункт 5.18). Зазначає, що при звільнені на пенсію за віком їй виплачено одноразову матеріальну допомогу без урахування цих доплат і надбавок. 08.02.2016 вона звернулась з листом про порушення свого права до Генерального директора ВО «Укрдержліспроект» Чайки Г.Г. та Вимогою про донарахування і виплату їй недоотриманої вихідної допомоги при звільнені на пенсію. 16.02.2016 їй була направлена відповідь, де зазначено, що вона отримала розрахунок у повному обсязі.

Позивач вказує, що зазначене не відповідає ні дійсності, ні чинному законодавству, про що свідчить її розрахунковий лист за січень 2016 року.

Згідно довідки № 1 від 02.01.2015 її оклад на момент звільнення становив - 2 418,00 грн. Згідно довідки № 640 від 21.11.2016 - вона отримала Одноразову матеріальну Допомогу при звільненні - 14 508,00 грн. Це складає 6 посадови окладів (2418,00х6=14 508). Отже, згідно «бухгалтерського обліку», вона отримала 6 посадових окладів без урахування доплат і надбавок, всупереч вимогам Колективного договору.

Вказує, що винагорода за вислугу років повинна виплачуватись у вигляді 30-ти відсоткової доплати до окладу щомісячно.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 звернулася до суду із відповідним позовом.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні та строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що перевищує шістнадцять календарних днів.

У випадку звільнення працівника з власної ініціативи (ст. 38 КЗпП України), працівник має право на виплату йому заробітної плати.

Відповідно до ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт.

Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими(регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудового колективу органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами,колективними договорами.

Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Аналіз зазначених норм права свідчать про те, що роботодавець при звільненні працівника повинен провести з ним розрахунок та виплатити належну останньому заробітну плату.

Встановлено, що ОСОБА_1 працювала техніком 2 категорії на ВО «Укрдержліспроект» м. Ірпінь Київської області з 26.03.1975 по 29.01.2016.

29.01.2016 ОСОБА_1 було звільнено з роботи за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію за віком.

При звільненні 29.01.2016 з роботи за власним бажанням, їй було видано трудову книжку і проведено розрахунок.

Позивач отримала трудову книжку, в якій було зазначено, що за багаторічну роботу на підприємстві їй виплачено одноразову матеріальну допомогу у розмірі 6 посадових окладів з усіма надбавками і доплатами, як це передбачено колективним договором за 2012-2015, Наказом № К-7 від 15.01.2016 та Галузевою угодою між Державним комітетом лісового господарства України і Профспілкою працівників лісового господарства України на 2013-2015 роки.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що з ОСОБА_1 при звільненні було проведено повний розрахунок.

Щодо вимог позивача про необхідність стягнення доплати за вислугу років (30 відсотків посадового окладу щомісячно), доплат за складність і напруженість (8 відсотків посадового окладу), колегія суддів зазначає наступне.

Додатком 6 до Колективного договору ВО «Укрдержліспроект» на 2013-2015 роки передбачено перелік та розміри доплат і надбавок до тарифних ставок, окладів і посадових окладів працівників ВО «Укрдержліспроект».

Відповідно до абз. 2 п.п. 6.1.2 п. 6.1 Розділу 6 Колективного договору ВО «Укрдержліспроект» на 2013-2015 роки передбачено з врахування соціальної справедливості, при виході на пенсію зі звільненням з роботи надавати за рахунок власних коштів об`єднання шість тарифних ставок (окладів, посадових окладів) з урахуванням надбавок і доплат працівникам, які мають стаж роботи в галузі 25 років і більше - чоловікам і 20 років і більше жінкам.

Відповідно до Додатку 6 до Колективного договору ВО «Укрдержліспроект» на 2013- 2015 роки для працівників, які працюють за персональним комп`ютером більше 4 годин на день (за окремим списком) передбачено доплата за складність та напруженість в роботі 8 відсотків тарифної ставки (посадового окладу).

Встановлено, що доплат за складність і напруженість на момент звільнення у ОСОБА_1 не було, тому були відсутні підстави для виплати відповідних сум. Не нарахування таких надбавок в місяць звільнення позивач не оскаржувала.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що доплата за вислугу років є доплатою, про яку йде мова у додатку 9 до Колективного договору.

Так, виплата винагороди за вислугу років регламентовано Додатком 9 до Колективного договору ВО «Укрдержліспроект» на 2013-2015 роки «Положення про умови виплати винагороди за вислугу років працівникам ВО «Укрдержліспроект».

Разом з тим, вказана винагороди за вислугу років не є надбавкою і доплатою, про які йде мова у абз. 2 п.п. 6.1.2 п. 6.1 Розділу 6 Колективного договору ВО «Укрдержліспроект» на 2013-2015 роки, яка повинна була бути проведена при звільненні, у зв`язку з виходом на пенсію.

Вимоги позивача про необхідність стягнення фіксованого індексу також не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Колективним договором ВО «Укрдержліспроект» на 2013-2015 роки не передбачено таких надбавок і доплат як фіксований індекс у зв`язку з ростом інфляції.

Відповідно до ч. 6 ст. 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Соціальні виплати, що мають цільовий і разовий характер (допомога при народженні дитини, допомога на поховання, матеріальна допомога, одноразова допомога при виході на пенсію тощо), а також допомога у зв`язку з вагітністю і пологами індексації не підлягають.

Таким чином, вимога щодо виплати індексаційних виплат не підлягає задоволенню, оскільки даний вид грошового забезпечення чітко визначений Законом як виплата, яка має цільовий і разовий характер, що не підлягає індексації.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог відповідно до вимог законодавства та Колективного договору.

Отже, при розгляді справи в суді апеляційної інстанції не встановлено порушення відповідачем прав позивача.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновки суду не спростовують.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374, 375, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 07 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 24.02.2021.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: І.М. Вербова

О.В. Шахова