Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3435/21
Провадження № 2/553/1555/2021
У Х В А Л А

Іменем України

21.12.2021 рокум. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Парахіна Є.В., розглянувши матеріали позовної заяви адвоката ХВОРОСТ Дарії Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ДАНИЧ Оксана Федорівна, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області РАЙДА Олександр Сергійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2021 року адвокат Хворост Д.М. в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 15.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинено виконавчий напис № 17547, яким стягнуто з ОСОБА_2 , який є Боржником за Кредитним договором № 012-16104-081113 від 08.11.2013 року, укладеним з ПАТ "Дельта банк", правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", заборгованість за період з 12.06.2017 року по 01.06.2021 року в сумі 7966 грн. 46 коп., з яких: 4608 грн. 20 коп. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 3358 грн. 26 коп. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 ЗУ "Про нотаріат" стягнуто плату зі стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Таким чином, загальна сума, яка стягується за виконавчим написом, дорівнює 9166 грн. 23 коп. У вищевказаному виконавчому написі нотаріуса зазначено, що строк платежу за Кредитним договором № 012-16104-081113 від 08.11.2013 року настав. Даний виконавчий напис пред`явлено до примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Райди О.С.

Вважає, що виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, оскільки заборгованість за період з 12.06.2017 року по 01.06.2021 року в сумі 9166 грн. 23 коп., яку нарахував нотаріус, не підтверджена жодними доказами, нарахування заборгованості по відсоткам суперечить п. 54 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року по справі № 444/9519/12; нотаріусом не перевірено факт безспірності заборгованості, на що звертає увагу Верховний суд в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16; нотаріусом не надано жодних документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, в тому числі і кредитного договору з усіма його невід`ємними частинами, зокрема із Акцептом банку, Правилами та Тарифами Банку; відсутня виписка з особового рахунка, що є обов`язковою для вчинення виконавчого напису; нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався п. 2 Переліку, який постановою Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017 визнано незаконним та нечинним; вчинення виконавчого напису на нотаріально не посвідченому договорі суперечить висновкам Верховного Суду, що викладені в п. 83 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 по справі № 910/10374/17, позиції Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 та від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц.

Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 17547 від 15.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною, яким стягнуто з громадянки України ОСОБА_2 на користь ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" заборгованість за Кредитним договором № 012- 16104-081113 від 08.11.2013 року в сумі 9166 грн. 23 коп.; стягнути судові витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

В порушення вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України позивачем не додано до позовної заяви документ, що підтверджує сплату судового збору, розміри ставок якого встановлені Законом України "Про судовий збір" № 3674-УІ від 08.07.2011 року для позовних вимог немайнового характеру для фізичної особи у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з урахуванням норм Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" становить 908 грн. 00 коп., як не надано доказів того, що позивач звільнена від його оплати.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 вважає себе звільненим від сплати судового збору з підстав, передбачених ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", посилаючися на правовий висновок у постанові Верховного Суду від 26.02.2020 року в справі № 643/2870/18.

Разом з тим, вказані твердження суперечать чинному законодавству.

Закон України "Про захист прав споживачів" регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів та надає визначення поняттю "послуга", закріпленому пунктом 17 статті першої, як діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

За п. 19 ст. 34 Закону України "Про захист прав споживачів", вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про захист прав споживачів" та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно ст. 87 Закону України "Про захист прав споживачів", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відтак, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Враховуючи вищенаведене, на правовідносини, що виникають з приводу визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, норма Закону України "Про захист прав споживачів" не поширюється і тому посилання позивача на ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", відповідно до якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, є безпідставними.

Так, у постанові Верховного Суду в справі № 643/2870/18 від 26.02.2020 року, на яку посилається позивач, зроблено висновок, що позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин. У випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів".

Як встановлено в ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування", споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" № 5 від 12 квітня 1996 року, до відносин, які регулюються Законом України "Про захист прав споживачів", належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

Разом з тим, предметом спору є вимоги про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, яким стягнуто заборгованість за кредитним договором.

Крім того, умови кредитного договору № 012-16104-081113 від 08.11.2013 року, укладеного ОСОБА_2 з ПАТ "Дельта банк", не містять положень, які свідчать про те, що грошові кошти надавались позивачу в кредит в рамках даного договору на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, що є основною ознакою споживчого кредиту.

За вказаних обставин, жодних доказів того, що вказаний спір виник з правовідносин, пов`язаних зі споживчим кредитуванням, позивачем у позові не зазначено та до позову не приєднано.

Враховуючи викладене, посилання позивача на положення Закону України "Про захист прав споживачів" є безпідставними, тим паче, що вказаним законом урегульовані відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, у зв`язку з задоволенням побутових потреб (ст. 1).

Вищевказане узгоджується з правовими висновками, визначеними у постанові Верховного Суду від 12.08.2020 року у справі № 638/6060/18, яка прийнята пізніше, ніж постанова Верховного Суду у справі № 643/2870/18 від 26.02.2020 року.

Також слід зазначити наступне.

Із системного аналізу положень Закону України "Про захист прав споживачів" слідує, що для того, щоб особа була звільнена від сплати судового збору, недостатньо зазначити, що це є позов про захист прав споживачів, оскільки такий позов повинен містити предмет та обставини, які вказують на порушення прав позивача як споживача послуг. Тобто, предмет та підстави позову повинні вказувати на те, що такий позов пов`язаний з порушенням права споживача, з зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених Законом України "Про захист прав споживачів".

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не зазначає про те, яке саме право споживача порушено у відповідності до Закону України "Про захист прав споживачів".

Суд констатує, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов.

Таким чином, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду у відповідності до вимог статті 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України "Про захист прав споживачів", зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до приписів Закону України "Про захист прав споживачів", таким чином надавши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України "Про захист прав споживачів".

Таким чином, оскільки у позовній заяві позивачем не зазначено яким чином порушуються його права, як споживача, то на дані правовідносини не поширюється дія Закону України "Про захист прав споживачів", а отже пільг, передбачених ч. 3 ст. 22 вказаного Закону, позивач не має.

Крім того, суд звертає увагу, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною. Разом з тим, у вступній частині позовної заяви некоректно зазначено відомості про третю особу як ОСОБА_3 .

Як встановлено в ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Позовну заяву адвоката ХВОРОСТ Дарії Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ДАНИЧ Оксана Федорівна, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області РАЙДА Олександр Сергійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали, а саме:

-сплатити судовий збір з позовних вимог немайнового характеру в розмірі 908 грн. 00 коп. та подати суду документ на підтвердження сплати судового збору або документи, які підтверджують підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Попередити позивача, що у разі не усунення недоліків у встановлений судом строк, позовна заява буде визнана неподаною та повернута.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою на офіційному веб-порталі судової влади України: http://court.gov.ua/fair/sud1616/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Є. В. Парахіна