Справа № 265/9118/18
Провадження № 4-с/265/8/21
У Х В А Л А

25 лютого 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

при секретарі Дрьомовій О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 265/9118/18 за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця, зацікавлені особи: Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),

за участі заявника Осадчого І. А.,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду зі скаргою на постанову державного виконавця, в обґрунтування якої посилався на те, що постановами старшого державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 14 січня 2021 року при примусовому виконанні судового наказу № 265/9118/18, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області, з метою забезпечення виконавчого було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках боржника. Натомість, вважав вказану постанову такою, що підлягає скасуванню, оскільки на картку АТ «ПУМБ» йому нараховується зарплата, внаслідок чого він з родиною позбавлений права на своєчасне одержання винагороди за працю. Таким чином, оскільки законодавством передбачений окремий порядок здійснення відрахувань із заробітної плати боржника, то просив суд зняти арешт, накладений постановами старшого державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 14 січня 2021 року на грошові кошти, що містяться на рахунку боржника, відкритому в АТ «ПУМБ».

Представник Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Трушкіна А. Ю., не визнаючи заявлені у скарзі ОСОБА_1 вимоги, надала письмові заперечення, за якими вказувала, що на виконанні в Лівобережному відділі державної виконавчої служби міста Маріуполь перебуває виконавче провадження ВП 58662957 з примусового виконання виконавчого документа № 265/9118/18, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , 2003 р. н., аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття, в рамках якого 28 травня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника у КП «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства». Натомість станом на 14 січня 2021 року жодних утримань із зарплати боржника не було, а самостійно боржником аліменти та заборгованість по аліментам не сплачувались. У зв`язку з виникненням заборгованості по аліментам 14 січня 2021 року з метою забезпечення виконання виконавчого документа, керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, в межах суми звернення стягнення з урахуванням витрат виконавчого провадження у розмірі 83743,00 грн. Арешт накладено на грошові кошти, боржника що містяться на всіх рахунках, зокрема, в АТ «ПУМБ». Документи з АТ «ПУМБ» на підтвердження того, що на кошти, які знаходяться на рахунку у такому банку, заборонено звертати стягнення не надходило. Отже, вважала, що законних підстав для зняття арешту з коштів боржника немає, оскільки до теперішнього часу до відділу ДВС документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання або звернення стягнення на кошти заборонено законом не надходило, як й відсутні дані щодо погашення суми боргу за виконавчим документом боржником. На підставі викладеного просила відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 у повному обсязі.

В судовому засіданні заявник, ОСОБА_1 , підтримуючи заявлені ним вимоги, просив суд скасувати арешт з рахунку, на який він у АТ «ПУМБ» отримує зарплату, оскільки вона є єдиним джерелом для існування його родини.

Представник Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Трушкіна А. Ю., у судове засідання не з`явилась, надавши заяву з проханням вирішити скаргу у її відсутність.

Суд, вивчивши матеріали скарги, дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За ст. 447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, порушено їхні права чи свободи.

На підставі п. «а» ч. 1 ст. 449 ЦПК скаргу може бути подано до суду у 10-денний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Натомість за ч. 2 ст. 449 ЦПК пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ ЦПК (в редакції змін від 17 липня 2020 року на підставі Закону України від 18 червня 2020 року) під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами ЦПК, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Враховуючи наведені положення закону та посилання ОСОБА_1 про момент отримання ним копії оскаржуваної постанови у Лівобережному відділі державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), то враховуючи запроваджені на території України заходи по запобіганню поширенню корона вірусної хвороби, суд вважає можливим на підставі ч. 2 ст. 449 ЦПК поновити ОСОБА_1 строки для подання скарги на постанову державного виконавця від 14 січня 2021 року.

Судом також встановлено, що на примусовому виконанні Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з 19 березня 2019 року перебуває судовий наказ № 265/9118/18 від 27 листопада 2018 року, виданий Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , 2003 р. н., аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття.

За вказаним виконавчим провадженням № 58662957 державним виконавцем 28 травня 2020 року звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 за місцем його роботи в КП «МВУ ВКГ».

Також 14 січня 2021 року для забезпечення виконання судового наказу державним виконавцем було накладено арешт на кошти боржника, що містяться на всіх рахунках у низці банківських установ, зокрема, в АТ «ПУМБ», що підтверджується відповідною постановою від 14 січня 2021 року, де також зазначено, що через відсутність погашення боржником заборгованості за таким судовим наказом накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 на відкритих рахунках та рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладання арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, в сумі 83743 грн.

Цю постанову направлено на виконання АТ «ПУМБ» та прийнято банком без застережень.

Суд натомість зазначає, що відповідно до довідки про доходи від 9 лютого 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 дійсно працює в КП «МВУ ВКГ», із заробітної плати якого за січень 2021 року було відраховано на сплату аліментів грошові кошти в сумі 3816,46 грн.

Також на підставі довідки від 23 лютого 2020 року відділення № 9 АТ «ПУМБ» вбачається, що у АТ «ПУМБ» дійсно відкритий поточний рахунок № НОМЕР_1 на ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_2 , який використовується боржником, крім іншого, для зарахування на нього заробітної плати ОСОБА_1 , яку останній отримує за місцем роботи в КП «МВУ ВКГ», що підтверджується випискою з такого рахунку від 23 лютого 2021 року, наданого таким банком.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника та накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом).

На підставі змісту ч. 1-3 ст. ст. 56 Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, який накладається виконавцем шляхом винесення, зокрема, постанови про арешт майна (коштів) боржника та у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

За ч. 3 ст. 52 Закону не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

За ч. 5 ст. 59 Закону в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

На підставі ч. 1 ст. 70 Закону розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

При цьому за ч. 2 ст. 70 Закону із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості, за загальним правилом, якщо інше не передбачено законом, - 20%.

Згідно із ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Суд, оцінює ступінь втручання у права і свободи заявника на підставі положень ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за якими кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном та ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Судом було встановлено, що арешт коштів на рахунку AT «ПУМБ», відкритому на боржника та на який ОСОБА_1 нараховується, зокрема, заробітна плата не дозволяє заявнику скористатись отриманим ним доходом від своєї праці, що позбавляє його конституційного права на працю та одержання винагороди за неї.

Отже, в такому разі можна стверджувати, що втручання у права ОСОБА_1 у даному випадку не є пропорційним переслідуваній меті.

Суд також зазначає, що рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати, є рахунками зі спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень банку та виконавчої служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 червня 2019 року по справі № 916/73/19, від 10 жовтня 2019 року по справі № 916/1572/19 та від 17 січня 2020 року по справі № 340/1018/19.

Внаслідок наведеного обґрунтування, суд дійшов переконання, що наявні правові підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 в частині скасування арешту, накладеного постановою від 14 січня 2021 року державного виконавця Лівобережного ВДВС у м. Маріуполі з грошових коштів, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «ПУМБ» на ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_2 .

В той же час суд не вбачає підстав для визнання незаконними постанов від 14 січня 2021 року державного виконавця Лівобережного ВДВС у м. Маріуполі та відповідно для їх скасування в іншій частині, оскільки для цього відсутні законні підстави, оскільки такі постанови були прийняті із дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та на теперішній час відсутні дані для їх скасування в цілому.

Керуючись ст. 447-453 ЦПК, -

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на подання до суду скарги на постанову від 14 січня 2021 року державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця, зацікавлені особи: Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений в рамках ВП 58662957 постановою від 14 січня 2021 року державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства Юстиції України (м. Харків):

з грошових коштів, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «ПУМБ» на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 .

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.

Повний текст ухвали складено та підписано 25 лютого 2021 року.

Суддя