Справа № 219/1106/19
Провадження № 2/219/71/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 року Артемівський міськрайониий суд Донецької області у складі: головуючого судді Дубовика Р.Є., за участю секретаря судового засідання Зубенко Т.А., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Бахмуті цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Артемсіль» про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та застосування заходів матеріального впливу, стягнення недоплаченої премії, одноразової винагороди за вислугу років та винагороди за загальні результати роботи, а також стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

04 лютого 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до Державного підприємства «Артемсіль», в якій просила: визнати протиправним та скасувати наказ Державного підприємства «Артемсіль», підписаний в.о. директора В.О. Зеленим, від 06 листопада 2018 року № 403к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та застосування заходів матеріального впливу» в частині притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), до дисциплінарної відповідальності та позбавлення її премій та винагород; стягнути з Державного підприємства «Артемсіль» (ідентифікаційний код юридичної особи 00379790) на користь ОСОБА_1 недоплачену премію за листопад та грудень 2018 року у розмірі 21120,00 грн., недоплачену одноразову винагороду за вислугу років за 2018 рік у розмірі 5280,00 грн., недоплачену винагороду за загальні результати роботи за 2018 рік у розмірі 14784,00 грн., моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн., а також судовий збір у розмірі 1768,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивачка ОСОБА_1 з 27 вересня 2013 року перебувала з відповідачем у трудових відносинах на умовах безстрокового трудового договору, працюючи на посадах інженера відділу маркетингу (з 27 вересня 2013 року), інженера 2 категорії відділу маркетингу (з 31 жовтня 2016 року), інженера 1 категорії відділу маркетингу (з 18 січня 2018 року). З 15 листопада 2018 року позивачку переведено на посаду діловода (кур`єра) рудника № 4. 06 листопада 2018 року (під час перебування позивачки на попередній посаді) відповідачем було видано наказ № 403к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та застосування заходів матеріального впливу», який підписано в.о. директора В. О. Зеленим, згідно з яким відділом ЕБ проведено службове розслідування щодо стану роботи відділу маркетингу з січня по жовтень 2018 року й складено відповідний акт. Перевіркою встановлено, зокрема, що позивачкою, на думку відповідача, порушено п. п. 2.1, 2.5, 3.3 посадової інструкції ПІ 21.04-2018 від 24 квітня 2018 року. Вищезазначені обставини стали можливими завдяки відсутності контролю з боку начальника відділу маркетингу ОСОБА_4 за організацією та плануванням роботи відділу, що може завдати значну шкоду підприємству в вигляді штрафів за порушення Закону України «Про захист економічної конкуренції». Іншого обґрунтування у зазначеному наказі не наведено. Відповідно до п. 1 даного наказу, позивачці оголошено догану та позбавлено премії за листопад 2018 року на 100%, позбавлено 50% одноразової винагороди за вислугу років за 2018 рік та 100% винагороди за загальні результати роботи за 2018 рік.

Позивачка із зазначеним наказом в частині, що стосується притягнення її до дисциплінарної відповідальності та застосування до неї заходів матеріального впливу, не погоджується та вважає, що він підлягає скасуванню у відповідній частині з таких підстав. Згідно з оскаржуваним наказом, порушення позивачкою п. п. 2.1, 2.5, 3.3 посадової інструкції може завдати значну шкоду підприємству у вигляді штрафів за порушення Закону України «Про захист економічної конкуренції». Тобто на час видання оскаржуваного наказу діями чи бездіяльністю позивачки шкода позивачу завдана не була. Згідно з п. п. 2.1 та 2.5 Посадової інструкції інженера І категорії (з маркетингу) відділу маркетингу № ПІ 21.04-2018 від 24 квітня 2018 року, до функцій інженера І категорії (з маркетингу) відділу маркетингу належить проведення анкетування та аналіз ступеню задоволеності кінцевих споживачів; забезпечення своєчасного надходження інформації про ринкову ситуацію першому заступнику директора. Згідно з п. 3.3 Посадової інструкції інженера І категорії (з маркетингу) відділу маркетингу № ПІ 21.04-2018 від 24 квітня 2018 року, до обов`язків інженера І категорії (з маркетингу) відділу маркетингу належить приймання участі в розробці рекламної і презентаційно-сувенірної продукції підприємства. Позивачка також посилається на те, що співставлення переліку наведених у Законі України «Про захист економічної конкуренції» порушень законодавства про захист економічної конкуренції та функцій і завдань позивачки, визначених в п. п. 2.1, 2.5, 3.3 її посадової інструкції, вказує на те, що ці функції та завдання жодним чином не стосуються питань порушення чи захисту економічної конкуренції. Тобто причина, яка зазначена в оспорюваному наказі як підстава для притягнення до дисциплінарної відповідальності, у даному випадку фактично відсутня.З наведеного видно також те, що у даному випадку не настали наслідки та відсутня можливість їх настання, з якими відповідач пов`язує притягнення позивачки до відповідальності, що вказує на відсутність вини позивачки, а, відтак, на відсутність складу дисциплінарного правопорушення та унеможливлює притягнення її до дисциплінарної відповідальності. Крім того, позивачка не погоджується також з твердженням відповідача про фактичну наявність з її боку порушень, про які йдеться в оскаржуваному наказі, а саме: позивачка заперечує своє недбале відношення до виконання нею п. п. 2.1, 2.5, 3.3 посадової інструкції та їх порушення з огляду на таке. Вказуючи на згадані порушення, відповідач у спірному наказі не вказує, що означає в даному випадку вживане ним поняття «недбалість» та в чому конкретно це проявляється стосовно позивачки. Вважає, що власник або уповноважений ним орган відповідача не забезпечив створення необхідних організаційних умов, тобто відповідачем не встановлено конкретних порядків, положень, рекомендацій, інструкцій, інших регламентуючих локальних документів, які б визначали процедури, строки, етапність, періодичність, систему тощо стосовно кожної з наведених функцій та задач, що покладені на позивачку. Саме через неврегульованість відповідачем на рівні локальних нормативних актів відповідних виробничих процесів зумовило виконання позивачкою відповідних функцій та завдань способами, методами та в порядку, визначеними самостійно, виходячи з власної оцінки виробничої ситуації та за вказівкою та погодженням безпосереднього керівника начальника відділу маркетингу. Позивачка стверджує, що періодично проводила анкетування кінцевих споживачів з метою аналізу ступеню їх задоволеності, про що доповідала безпосередньому керівникові та надавала йому відповідну інформацію за наслідками проведення цієї роботи.ю а також періодично на вимогу першого заступника директора нею готувалась інформація про ринкову ситуацію, яку вона надавала своєму безпосередньому керівникові начальнику відділу, який надалі за своїм підписом направляв її першому заступнику директора. Отже, позивачкою забезпечувалось надходження інформації про ринкову ситуацію першому заступнику директора. Відповідачем взагалі не з`ясовувалась та не досліджувалась роль, ступінь участі та рівень виконання кожного працівника відділу під час розробок рекламної і презентаційно-сувенірної продукції підприємства. Відділом маркетингу періодично розробляються відповідні товари, в тому числі, за участю позивачки. Таким чином, позивачкою не порушувались п. п. 2.1, 2.5, 3.3 Посадової інструкції інженера І категорії (з маркетингу) відділу маркетингу № ПІ 21.04-2018 від 24 квітня 2018 року, що могло завдати шкоди відповідачу в вигляді штрафів за порушення Закону України «Про захист економічної конкуренції», у зв`язку з чим притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності було безпідставним. Також вважає, що відповідачем в оскаржуваному наказі взагалі не зазначається, коли та за яких обставин позивачкою вчинено кожний проступок, у вчиненні якого вона обвинувачується, що свідчить про невизначення відповідачем зазначених обставин. Між тим, вся робота, здійснювана позивачкою, проходила під керівництвом та з відома її безпосереднього керівника начальника відділу маркетингу, який завжди був обізнаний зі станом виконання нею виробничих функцій та завдань безпосередньо в момент їх виконання. З оскаржуваного наказу видно, що він підписаний в.о. директора В.О. Зеленим. Однак, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2018 року № 91-р «Про погодження тимчасового покладення виконання обов`язків директора державного підприємства «Артемсіль» на ОСОБА_5 », тимчасове виконання обов`язків директора покладено на ОСОБА_5 , у зв`язку з чим ОСОБА_6 не мав права накладати на позивачку дисциплінарне стягнення. За таких обставин, оскаржуваний наказ в частині притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності є незаконним.

Оскільки внаслідок незаконного притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності її позбавлено також премії та винагород, то позбавлення її цих виплат також вважає незаконним. Так, згідно з розрахунком позивачки, розмір недоплаченої позивачці премії у розмірі 100% за листопад та грудень становить: 10560,00 грн. * 100% * 2 = 21120,00 грн., де 10560,00 грн. посадовий оклад позивачки. Розмір недоплаченої позивачці одноразової винагороди за вислугу років за 2018 рік у розмірі 50%: 10560,00 грн. * 50% = 5280,00 грн. Розмір недоплаченої позивачці винагороди за загальні результати роботи за 2018 рік у розмірі 100% становить: 10560,00 грн. * 1,4 = 14784,00 грн., де 1,4 коефіцієнт виплати винагороди згідно з Положенням про виплату винагороди працівникам ДП «Артемсіль» за загальні результати роботи за рік на 2016-2018 роки (додаток № 15 до Колективного договору між адміністрацією та первинною профспілковою організацією державного підприємства «Артемсіль» на 2016-2018 роки). Таким чином, загальна сума недоплачених позивачці премій та винагород, яка підлягає стягненню з відповідача на її користь, становить: 21120,00 грн. + 5280,00 грн. + 14784,00 грн. = 41184,00 грн.

Крім того, неправомірними діями відповідача, який, порушивши вимоги вищенаведених норм законодавства, вчинив незаконне та безпідставне притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності, позивачці завдано також моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнає у зв`язку з протиправною поведінкою роботодавця відносно неї як працівника. Зазначені моральні страждання полягають у виникненні та тривалості у позивачки неприємних тяжких відчуттів, за яких вона наразі переживає емоційний дискомфорт та стрес, що викликано незаконними діями відповідача, які завдали позивачці душевних страждань, яких вона зазнає у зв`язку з безпідставним накладенням на неї стягнення, що підсилюється триваючим характером даного порушення, а також викликало у позивачки відчуття глибокої образи та незахищеності від незаконної поведінки роботодавця. Крім того, через наявність дисциплінарного стягнення позивачка під час реорганізації відділу маркетингу у зв`язку із затвердженням нового штатного розпису втратила можливість претендувати на заняття вакантної посади у відповідному відділі, що відповідає її освіті та кваліфікації та змушена була задовольнятись переведенням на посаду діловода (кур`єра), що є очевидно менш оплачуваною відносно попередньої займаної нею посади та менш престижною. Водночас, допущені відповідачем порушення вимагають від позивачки додаткових зусиль для організації свого життя в частині вчинення додаткових дій та заходів, матеріальних і часових витрат та емоційного навантаження для відновлення своїх порушених прав та відновлення свого попереднього становища у сфері праці. З урахуванням наведених обставин, враховуючи характер допущеного відповідачем порушення трудового законодавства, дотримуючись балансу інтересів обох сторін, застосовуючи принцип справедливості, позивачка вважає за необхідне визначити завдану їй моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн.

Ухвалою суду від 11 лютого 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

18 квітня 2019 року від відповідача ДП «Артемсіль» надійшов відзив на позовну заяву, підписаний в.о. директора Товстокоренком Ю.В., в якому відповідач просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачка умисно не прийняла до уваги, що метою проведення розслідування, яка чітко визначена в акті службового розслідування від 06 листопада 2018 року, було «встановлення об`єктивних даних щодо подання Антимонопольного комітету України з попередніми висновками по справі № 126-26.13/146-16, в тому числі, перевірка роботи відділів маркетингу та збуту з питань організації роботи в поточному (2018 році) та дотримання вимог локальних актів ДП «Артемсіль». Таким чином, метою проведення службового розслідування була перевірка роботодавцем додержання найманими працівниками своїх посадових обов`язків, а спричинило її проведення подання Антимонопольного комітету України, що є беззаперечним правом роботодавця, реалізованим згідно з затвердженим Положенням «Про порядок проведення службових розслідувань в ДП «Артемсіль». Твердження позивачки про недоведеність в акті розслідування зв`язку між невиконанням посадових функцій та завдань позивачки й порушенням підприємством вимог Закону України «Про захист економічної конкуренції» є хибним, оскільки це не було метою й предметом проведення розслідування. Відповідач зазначив, що акт службового розслідування ґрунтується на підставі ретельного аналізу й співставлення вимог посадових інструкцій та реального їх виконання. З цією метою були опитані працівники не тільки відділу маркетингу, але й збуту. Оригінал матеріалів службового розслідування на 300 аркушах буде надано суду для огляду. Також вважає, що посилання позивача на факт виконання нею посадових функцій, передбачених п. п. 2.1, 2.5, не мають підтвердження як документального, так і згідно з поясненнями посадових осіб підприємства, а посилання, як на підтвердження належного виконання функцій, на факт підготовки та передання необхідної інформації безпосередньому керівнику відділу маркетингу має критичні зауваження та документально необґрунтовані. Більш того, керівник відділу фактично відсторонився від покладених на нього посадових обов`язків, в першу чергу, від контролю за роботою підпорядкованих посадових осіб, за що, наказом від 06 листопада 2018 року № 403к був притягнутий до дисциплінарної відповідальності та до нього застосовані заходи матеріального впливу. Крім цього, вважає посилання позивача на ту обставину, що «жодного регламентуючого документа щодо періодичності, порядку, форми тощо надання такої інформації відповідачем не затверджено», навпаки вказує на неналежне виконання посадових прав та обов`язків як керівником відділу, так і позивачкою, якій згідно з п. п. 4.1, 4.2 посадової інструкції № ПІ 21.04-2018 інженера І категорії відділу маркетингу, надано право запитувати і використовувати в роботі інформацію усіх структурних підрозділів підприємства, необхідну для виконання своїх функцій і обов`язків та вносити пропозиції начальнику відділу по вдосконаленню роботи, пов`язаної з обов`язками, передбаченими даною інструкцією. Таким чином, відповідач вважає, що усі складові дисциплінарного проступку мають місце. Позивач також вказує, що «з оскаржуваного наказу вбачається, що він підписаний в.о. директора В.О. Зеленим. Однак відповідно до розпорядження КМУ від 14.02.2018 р. № 91-р «Про погодження тимчасового покладання обов`язків директора державного підприємства «Артемсіль» на ОСОБА_5 тимчасове покладення обов`язків покладено на ОСОБА_5 , у зв`язку з чим ОСОБА_6 не мав права накладати дисциплінарне стягнення. За таких обставин оскаржуваний наказ в частині притягнення позивача до відповідальності є незаконним». Вважає таку позицію помилковою, оскільки згідно з роз`ясненнями Міністерства соціальної політики України від 21 липня 2011 року № 590/13/84-11, Міністерства юстиції України від 17 липня 2014 року № 108-78-0-26-14/10.3, тимчасовим заступництвом вважається виконання службових обов`язків за посадою тимчасово відсутнього працівника, коли це викликано виробничою необхідністю. Тимчасове виконання обов`язків за посадою відсутнього працівника покладається на іншого працівника наказом (розпорядженням) підприємства, установи чи організації. При цьому, обов`язковість внесення відповідних змін до ЄДРПОУ не передбачено. Додатково повідомив, що повноваження ОСОБА_6 надані відповідно до п. п. 9.1.3. 10.5.11 Статуту ДП «Артемсіль» й оформлені наказом № 399к від 05 листопада 2018 року. Крім того, наказом № 403к від 06 листопада 2018 року позивача, крім оголошення догани, з посиланням на колективний договір, позбавлено премії за листопад 2018 року на 100%, 50% одноразової винагороди за вислугу років за 2018 рік, та 100% винагороди за загальні результати роботи за 2018 рік. Згідно з ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди», положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства. Пункт 3.4 Додатку 14 розділу V колективного договору між адміністрацією та первинною профспілковою організацією державного підприємства «Артемсіль» на 2016-2018 роки передбачає право роботодавця повністю або частково позбавити премії за порушення трудової дисципліни, невиконання посадових обов`язків. Пункт 11.5 Додатку 15 розділу V колективного договору передбачає, що «працівникам, які мають дисциплінарні стягнення за порушення трудової дисципліни, винагорода за результати роботи за рік зменшується частково або не виплачується зовсім». Пункт 3.14 Додатку 17 розділу V колективного договору передбачає, що «керівникам підприємства і виробничих одиниць надається право знижувати, не більше ніж на 50% працівникам розмір одноразової винагороди при порушенні ними трудової або виробничої дисципліни». Таким чином, вважає твердження позивача суб`єктивними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Службове розслідування й оголошення догани проведено ДП «Артемсіль» з суворим додержанням вимог законодавства України, на підставі об`єктивних даних, що будуть підтверджені як показаннями свідків в судовому засіданні, так і письмовими доказами, доданими до цього відзиву. Відповідач, керуючись вимогами ч. 3 ст. 149 КЗпП, при обранні виду стягнення врахував ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, здійснював дії, спрямовані на відкритість й прозорість при проведенні службового розслідування, що підтверджується матеріалами службового розслідування. Щодо стягнення моральної шкоди, то відповідач вважає, що позивачем жодним чином не доведено наявність шкоди, протиправність дій відповідача та причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та шкодою (т.с. 1, а.с. 38-42).

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представники ОСОБА_2 , ОСОБА_7 позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того, зазначили, що порушені матеріальні права позивачки та їй спричинена моральна шкода, яка полягає у приниженні честі, гідності та ділової репутації позивачки, їй було погано та вона зверталася до медпункту. У спірному наказі зазначено, що дії позивачки можуть (але не створили) призвести до наслідків, це є головним, тобто відсутня складова дисциплінарного проступку, оскільки це припущення. Передбачені наказом порушення не мають ніякого відношення до Закону України «Про захист економічної конкуренції». Ніякого порушення вона не вчиняла, недбалість не розшифрована, не встановлені чіткі критерії такої недбалості. Таким чином, не було регламенту подачі звітів першому заступнику директора, хоча статтею 29 КЗпП України передбачено організацію робочого процесу. Функції позивачки не конкретизовані: як, коли і до якого числа вона повинна проводити анкетування, тобто чітко не регламентовані ці моменти та питання. У наказі сказано, що недбале ставлення до вимог п. 2.1 її інструкції, однак, вона це робила у свій спосіб та доповідала своєму безпосередньому керівнику. Те ж саме й по п. 2.5 та п. 3.3 інструкції. Також посилається на те, що спірний наказ підписано ОСОБА_6 , проте, виконання обов`язків покладено на ОСОБА_5 . Згідно зі статутом ДП «Артемсіль», на посаду директора призначається особа Мінагрополітики та КМУ. Тобто ОСОБА_6 повинен був бути призначений також, як і ОСОБА_5 , а останній не мав права передавати свої повноваження будь-кому. ОСОБА_6 є неповноважною особою, оскільки ОСОБА_5 лише перебував у відрядженні у м. Києві, а не був відсутній взагалі. Тому не можна покладати на нього обов`язки директора. Також відповідачем не була врахована характеристика позивачки та її попередня трудова біографія. Вважають, що відповідачем не доведено, коли саме вчинено правопорушення, оскільки від цього залежать строки притягнення до дисциплінарної відповідальності як 1 місяць, так і 6 місяців. Крім цього, у спірному наказі не зазначено, у чому конкретно кожне порушення позивачки, а тільки зазначено про недбалість у її роботі. Позивачка пояснила, що з вересня 2013 року вона працювала у відділі маркетингу, у неї було підвищення за посадою. Свої посадові обов`язки вона виконувала добросовісно, однак, наприкінці жовтня 2018 року їх по черзі стали запрошувати для обговорення листа Антимонопольного комітету України. Потім їм сказали, що є акт та ознайомили весь відділ з ним. Їй дали тільки 15 хвилин для підготовки заперечень до акту. Вважає, що зауваження до неї висували необґрунтовано, що вона не проводить анкетування. Вона не має ніякого відношення до дилерських обов`язків, однак, комісія це не прийняла до уваги та документи у неї не прийняла. Всі акти були наявні у неї, з ними все було гаразд. Також її обвинувачували у тому, що вона не проводила зустрічей з дилерами. Були всі протоколи. Проте це не її компетенція та це не входить до її посадових обов`язків. Крім того, її обвинувачували також у тому, що вона не надавала інформації керівнику, проте, це нічим не підтверджено, оскільки це може бути у будь-якій формі, конкретно це не регламентовано. Також їй висунуто порушення у тому, що вона не замовляла рекламну продукцію. Їх відділ приймає участь у розробці рекламної продукції, а не купує її, це обов`язок відділу постачання. Вони дійсно розробляли рекламну продукцію та вона була. Вона намагалася донести свою позицію ОСОБА_5 , але він її не прийняв до уваги. Наказ про дисциплінарне стягнення щодо неї та інших працівників відділу був виготовлений через п`ятнадцять хвилин після ознайомлення їх з актом службового розслідування. Період у листі Антимонопольного комітету України та період у акті розслідування є різними та вона не має до нього ніякого відношення. У неї відбирали пояснення тільки ті, що були необхідні відповідачу. Усні її пояснення комісія не взяла до уваги та не надала їй часу подати письмові пояснення.

Представники відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_8 у судовому засіданні проти позовних вимог ОСОБА_1 заперечували та просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Пояснили, що ОСОБА_6 мав право підписувати спірний наказ щодо позивачки ОСОБА_1 , оскільки має на це право згідно зі статутом ДП «Артемсіль» та був внутрішній наказ по підприємству № 399к від 05 листопада 2018 року про покладення на нього обов`язків у період з 05 листопада до 07 листопада 2018 року. Крім того, було роз`яснення Міністерства соціальної політики від 21 липня 2011 року № 590/13/84-11 щодо виконання тимчасових обов`язків іншою особою. Підставою перевірки було звернення Антимонопольного комітету України, а перевірялися всі відділи на предмет порушень інструкцій робітників відділу, які могли призвести до порушень, викладених Антимонопольним комітетом України. Пояснення відбиралися від позивачки, вона все пояснювала та підписувала, з актом її ознайомили, проте, вона говорила, що пояснення будуть через три дні. Та це вже було пізно. Позивачка нічим не підтвердила свою правоту та не спростувала висновків комісії. Завдання моральної шкоди позивачці не доведено, не обґрунтовано та не підтверджено.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що він працює заступником начальника відділу економічної безпеки та у 2018 році згідно з поданням Антимонопольного комітету України щодо ДП «Артемсіль» були призначені штрафні санкції та направлені зауваження за позиціями. Це санкції до юридичної особи. У зв`язку із цим, керівництвом було прийнято рішення про перевірку причин цього подання. На підставі наказу була утворена комісія для проведення службового розслідування. Він особисто опитував працівників відділу маркетингу, які відповідали за роботу та підстави подання Антимонопольного комітету України. У працівників відділу маркетингу були свої посадові інструкції. Позивачка була ознайомлена з положенням про проведення службового розслідування та наказом про його проведення. Він задавав їй питання за її посадовою інструкцією згідно з зауваженнями Антимонопольного комітету України. Він просив позивачку надати йому звіти, що стосуються її діяльності, але вона повідомили, що усно повідомляла начальника. Анкетування вона проводить на ярмарках, але наказів про відрядження (1 виставка) не було, тобто вона не була присутньою на ній. Також вона повинна була організовувати зустрічі із дилерами, але вона зустрічі не проводила, оскільки не було вказівок від керівництва. У акті розслідування зазначено, що необхідно притягнути до відповідальності працівників відділу маркетингу, проте, як саме це не справа комісії. Перевірку вони проводили без здійснення тиску та з дотриманням прав працівників. Ніяких заперечень до акту перевірки не було з боку позивачки, вона сама надавала пояснення. Ніяких документів з відділу маркетингу йому надано не було. Особисто він запитував документи та звіти за її інструкцією, але вона нічого не надала. Сказала, що усно доповідає або за вимогою керівника. Тобто доказів належного виконання нею своїх посадових обов`язків, зокрема, доказів аналізу ринку солі, звіти про проведену нею роботу, програми проведених зустрічей із дилерами позивачкою не надано ані під час опитування, ані після нього та після завершення розслідування, тобто через два тижні після опитування, та, навіть, після ознайомлення з актом розслідування.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він працює начальником відділу економічної безпеки у ДП «Артемсіль» та він приймав участь у службовому розслідуванні, але не опитував позивачку. Він вивчав всі документи, ознайомлював працівників відділу маркетингу з результатами службового розслідування. Було засідання членів комісії, на яке запрошувалися працівників відділу маркетингу для надання пояснень, заперечень. За наслідками засідання комісії нею було ухвалено рішення про наявність порушення посадових інструкцій, зокрема, ОСОБА_1 . За п. 2.1. посадової інструкції (анкетування) вона пояснила, що проводить анкетування на ярмарках, але була проведена одна ярмарка, де її не було, звітів про це надано не було. За п. 2.2 посадової інструкції (складання програм зустрічей із дилерами та протоколів зустрічей), за її словами, програми не готувалися. Коли та з ким були зустрічі, вона не знала та не володіла цією інформацією. За п. 2.5 посадової інструкції (доведенні інформації до керівництва) вона пояснила, що доповідала в усній формі своєму безпосередньому керівнику начальнику відділу маркетингу, але підтверджень цього йому надано не було. За п. 3.8 посадової інструкції, вона не приймала участі у виставках та ярмарках. За п. 3.3 посадової інструкції, не зрозуміло, яку участь вона приймала у розробці сувенірної продукції. Ніяких відомостей з цього приводу нею надано не було. За наслідками цього розслідування комісія дійшла висновку про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, а наказ № 403к від 06 листопада 2018 року було видано за наслідками службового розслідування. Комісія була утворена для розслідування подання Антимонопольного комітету України. Була витребувані всі матеріали та документи з відділу маркетингу, однак, спростувати висновки комісії вона не могла. Він не пам`ятає, до яких саме порушень антимонопольного законодавства призвели дії ОСОБА_1 , але перевірялася робота відділу маркетингу у цілому. Пояснив, що ОСОБА_1 не мала відношення до дилерських контрактів, але зустрічей із дилерами вона не проводила, протоколів переговорів та засідань вона не вела. Це має опосередковане відношення до мети розслідування. Порядок проведення анкетування, періодичність, форма звітності, порядок її проведення не регламентовані ніякими нормативними актами, зокрема, він не пам`ятає, аби був такий документ. Своєчасне надходження інформації про ринкову ситуацію не передбачено чіткого порядку, як саме та яким способом, тобто особисто чи через свого начальника, доповідати про ринкову ситуацію керівництву. Інформація запитувалася від всіх працівників, але позивачка не надала нічого на своє виправдання. Комісія відмовила у наданні додаткового часу для надання заперечень, оскільки була надана лише одна доба для цього. Всі погодилися, але нічого надано не було. Він голосував «утримався», оскільки у нього були сумніви технічні особистого характеру.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що вона працює на посаді бухгалтера-ревізора відділу економічної безпеки у ДП «Артемсіль» та пам`ятає, що у 2018 році керівництвом було видано наказ про проведення службового розслідування на підставі подання АМКУ про перевірку маркетингового відділу. Вона була у її складі, перевіряла первинні документи, звіти, накази, переговорну документацію. Вона особисто з ОСОБА_1 не спілкувалася, особисто її не перевіряла. Вони затребували всі документи відділу маркетингу щодо його діяльності, але їх не було, та їм нічого не надали. На останньому засіданні вони ознайомили всіх з проєктом розслідування, вказали кожному на його порушення та недоліки, надали одну добу для надання заперечень та їх підтверджень. На наступний день ОСОБА_4 попросив ще три дні, але їх не надали для уникнення фальсифікації та складання документів «задніми числами». За наслідками розслідування були надані рекомендації про притягнення всіх до дисциплінарної відповідальності. По ОСОБА_1 вона ніяких документів не бачила, ОСОБА_1 говорила, що всі відомості вона надавала своєму начальнику відділу. За всіма пунктами порушень вона не бачила, аби ОСОБА_1 щось надавала у своє виправдання. Для службового розслідування запитували звіти, звіти дилерів у цілому по відділу: плани роботи відділу, плани виставок, плани зустрічей із дилерами, звіти, аналізи виконання планових завдань, переписку із дилерами, договори. Якими нормативними документами передбачено ведення всього цього, вона не може пояснити. Вважає, що все це прописано в її посадовій інструкції. Щодо інших документів їй нічого не відомо. ОСОБА_1 ознайомили з її порушеннями напередодні, а на наступний день затвердили акт службового розслідування. Вона особисто спілкувалася з ОСОБА_4 , а з ОСОБА_1 особисто не спілкувалася. Вона вважає, що договори із дилерами повинні були бути у відділі маркетингу, хоча ОСОБА_4 сказав, що їх немає у відділі маркетингу і вони не повинні там бути. Вона не знає, чи були взагалі зустрічі із дилерами, їй не відомо про це.

Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини та надавши оцінку зібраним у справі доказам, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 27 вересня 2013 року перебувала з відповідачем Державним підприємством «Артемсіль» (далі ДП «Артемсіль») у трудових відносинах на умовах безстрокового трудового договору, працюючи на посадах інженера відділу маркетингу (з 27 вересня 2013 року), інженера ІІ категорії відділу маркетингу (з 31 жовтня 2016 року), інженера І категорії відділу маркетингу (з 18 січня 2018 року), діловода (кур`єра) рудника № 4 (з 15 листопада 2018 року).

24 квітня 2018 року в.о. директора ДП «Артемсіль» Товстокоренком Ю.В. затверджено посадову інструкцію позивача посадову інструкцію № ПІ 21.04-2018 інженера І категорії (з маркетингу). Вказану посадову інструкцію позивачка ОСОБА_1 отримала тільки 25 квітня 2018 року, у той час як працювала на цій посаді з 18 січня 2018 року (т. с. 1, а. с. 8-9).

03 жовтня 2018 року за вх. № 258 першим заступником директора ДП «Артемсіль» на ім`я в.о. директора ДП «Артемсіль» Товстокоренка Ю.В. складено службову записку про те, що до ДП «Артемсіль» з Антимонопольного комітету України надійшло подання з попередніми висновками у справі № 126-26.13/146-16 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді зловживання монопольним становищем, у зв`язку із чим, просить за даним фактом організувати та провести службове розслідування (т. с. 1, а. с. 129). Однак, копії вищевказаного подання Антимонопольного комітету України в матеріалах справи не міститься.

Згідно з матеріалами справи, 09 жовтня 2018 року на підставі наказу № 415 створена комісія та розпочато службове розслідування. 01 листопада 2018 року службове розслідування завершено.

06 листопада 2018 року в.о. директора ДП «Артемсіль» В.О. Зеленим затверджено «Акт службового розслідування щодо встановлення об`єктивних даних за поданням Антимонопольного комітету України по справі № 126-26.13/146-16 щодо не пред`явлення санкцій контрагентам за невиконання в повному обсязі вимог дилерських контрактів від 01 листопада 2018 року» (далі акт службового розслідування), згідно з яким 24 липня 2018 року на підприємство надійшло подання з попереднім висновком у справі № 126-26.13/146-16 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. З метою встановлення об`єктивних даних щодо подання Антимонопольного комітету України з попередніми висновками по справі № 126-26.13/146-16 за порушення законодавства «Про захист економічної конкуренції» в виді зловживання монопольним положенням в ДП «Артемсіль», а саме не пред`явлення санкцій контрагентам за невиконання в повному обсязі вимог дилерських контрактів, на підставі наказу № 415 від 09 жовтня 2018 року, комісією у складі: в.о. заступника директора з правових питань та економічної безпеки Стратіло В.І., членів комісії: начальника управління з правових питань та економічної безпеки Сагунова І.М., начальника відділу економічної безпеки Бабкіна О.М., заступника начальника відділу економічної безпеки Великанда В.М., заступника начальника відділу економічної безпеки Вальтер В.В., начальника юридичного відділу Якушева Ю.В., бухгалтера-ревізора ревізійної служби Котової Н.М., проведено службове розслідування, яким встановлено, зокрема, таке. За попередніми висновками Антимонопольного комітету України ДП «Артемсіль» дійсно у період 2015 року березень 2017 року (включно) займало монопольне і зловживало монопольним становищем на ринку шляхом застосування різних цін до рівнозначних угод із суб`єктами господарювання без об`єктивно виправданих на те причин, а саме отримання дилерських знижок, незважаючи на систематичне невиконання обов`язків за дилерськими контрактами: невиконання зобов`язань щодо обсягів придбання та реалізації солі, закупівлі широкого асортименту солі; невиконання зобов`язання щодо звітування; невиконання зобов`язання щодо рекламування (маркетингу) товару; невиконання зобов`язання щодо наявності логістичної інфраструктури і транспорту для перевезення товару від ДП «Артемсіль» до покупців. З метою з`ясування причин, що призвели до порушень, зазначених у поданні АМКУ, проведено перевірку роботи відділів маркетингу та збуту з питань організації роботи в поточному році та дотримання вимог діючого законодавства України, локальних актів ДП «Артемсіль». Під час проведення розслідування проведено аналіз попередніх планів по відвантаженню дилерів у 2018 році з серпня по жовтень. Контроль за дотриманням дилерами умов контракту покладено на відділ маркетингу, працвіники якого керуються діючим законодавством України, а також локальними актами ДП «Артемсіль», зокрема, Положенням про дилера на території України ДП «Артемсіль», Положенням про відділ маркетингу (СТП 03.21:2018), посадовими інструкціями. У ході перевірки організації роботи відділу маркетингу встановлено, що функції та обов`язки працівників, зазначені у вказаних нормативних документах та посадових інструкціях, виконуються не належним чином (т.с. 1, а.с. 10-15).

Зокрема, перевіркою встановлено, що інженер І категорії відділу маркетингу ОСОБА_1 не належним чином дотримується виконання службових обов`язків, що у значній мірі сприяло порушенням антимонопольного законодавства, зокрема, зазначених і у поданні АМКУ. Серед пунктів посадової інструкції ПІ 21.04-2018 від 24 квітня 2018 року, які порушила ОСОБА_1 , зазначені такі: 1) п. 2.1 проводить анкетування та аналізує ступінь задоволеності кінцевих споживачів; 2) п. 2.2 складає програми зустрічей дилерів і веде протоколи переговорів з дилерами, веде протоколи засідання комітету зі збуту та маркетингової політики ДП «Артемсіль»; 3) п. 2.5 забезпечує своєчасне надходження інформації про ринкову ситуацію першому заступнику директора; 4) п. 3.3 приймає участь в розробці рекламної і презентаційно-сувенірної продукції підприємства; 5) п. 3.8 бере участь в організації у виставках і ярмарках. Також акті зазначено, що виходячи з її пояснення, анкетування споживачів вона проводить особисто під час проведення ярмарок. Однак встановлено, що з 2017 року по теперішній час проведений один ярмарок у м. Київ «Агро-2018», де вона не була присутня. Звіт про анкетування відсутній, звіти минулих років комісії не надано. Крім того, вона пояснила, що програма зустрічей дилерів з керівництвом нею не готувалася. Також вона не знає Положення про дилерів, в п. 2.2. якого передбачено, що «Після спливу кожних 90 календарних днів, починаючи з дати укладання дилерського договору, керівництво підприємства проводить збори дилерів, на яких розглядаються результати їх роботи за минулий період, а також після закінчення календарного року аналогічним чином проводяться збори за рік». Коли відбувались зустрічі в 2018 році та з ким, вона не володіє інформацією. Програму зустрічей з дилерами вона не розробляла. Регламентуючий звіт, аналіз ринкової ситуації солі, а також періодичність доповідей відсутні. З її пояснень, звіт надається начальнику в усній формі. Звітів за попередні роки комісії не надано. Крім календарів та щоденників, відділ маркетингу ніякої іншої рекламної та презентаційно-сувенірної продукції не замовляє (т. с. 1, а. с. 11-12).

При цьому, суд звертає увагу, що комісією передбачалося проведення перевірки роботи відділів маркетингу та збуту з питань організації роботи в поточному році, тобто у 2018 році, однак, у акті комісією бралася до уваги також і інформація про проведення ярмарків з 2017 року та звіти минулих років, тобто до 2018 року, коли позивачка ще не перебувала на посаді інженера І категорії відділу маркетингу.

Згідно з актом службового розслідування, проведеним службовим розслідуванням встановлено, що начальником відділу маркетингу ОСОБА_4 допущено порушення вимог вказаних пунктів його посадової інструкції. Зазначені вище порушення та недоліки в організації та контролю роботою відділу стали можливими внаслідок неналежного виконання останнім своїх службових обов`язків. Комісія рекомендувала притягнути до дисциплінарної відповідальності інженера І категорії відділу маркетингу ОСОБА_1 , інженера І категорії відділу маркетингу ОСОБА_12 , провідного інженера відділу маркетингу ОСОБА_13 , заступника начальника відділу маркетингу ОСОБА_14 та начальника відділу маркетингу ОСОБА_4 . З актом службового розслідування ознайомлені всі вищезазначені особи під підпис. Начальником відділу маркетингу ОСОБА_4 зроблено допис про те, що з актом службового розслідування ознайомлений, заперечення до акту надано окремими додатками впродовж трьох робочих днів, 06 листопада 2018 року (т. с. 1, а. с. 14-15).

Наказом Державного підприємства «Артемсіль», підписаним в.о. директора В.О. Зеленим, від 06 листопада 2018 року № 403к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та застосування заходів матеріального впливу» притягнуто інженера І категорії відділу маркетингу ДП «Артемсіль» ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани та позбавлення її премії за листопад 2018 року на 100%, позбавлення 50% одноразової винагороди за вислугу років за 2018 рік та 100% винагороди за загальні результати роботи за 2018 рік. За змістом преамбули даного наказу, відділом ЕБ проведено службове розслідування щодо стану роботи відділу маркетингу з січня по жовтень 2018 року й складено відповідний акт. Перевіркою встановлено недбале відношення до своїх трудових обов`язків працівників відділу маркетингу, зокрема, що ОСОБА_1 порушено п. п. 2.1, 2.5, 3.3 посадової інструкції ПІ 21.04-2018 від 24 квітня 2018 року. Вищезазначені обставини стали можливими завдяки відсутності контролю з боку начальника відділу маркетингу ОСОБА_4 за організацією та плануванням роботи відділу, що може завдати значну шкоду підприємству в вигляді штрафів за порушення Закону України «Про захист економічної конкуренції» (т. с. 1, а. с. 16).

При цьому, у наказі також зазначено, що зазначений дисциплінарний проступок виявлений адміністрацією 19 жовтня 2018 року, однак, яким чином він виявлений та коли вчинений, у наказі та в матеріалах справи відомостей немає.

09 листопада 2018 року за вх. № 323 від в.о. директора Товстокоренка Ю.В. на ім`я ОСОБА_1 надійшов лист, в якому зазначено, що з метою з`ясування причин, що призвели до порушень, зазначених у поданні АМКУ, а також дотримання вимог діючого законодавства України, локальних актів ДП «Артемсіль» в поточному році працівниками відділу маркетингу, 09 жовтня 2018 року на підставі наказу № 415 створена комісія та розпочато службове розслідування. 01 листопада 2018 року службове розслідування завершено. Наступного дня 02 листопада 2018 року позивачці та іншим працівникам відділу маркетингу повідомлено про майбутню дату і місце ознайомлення з актом службового розслідування, а саме: 05 листопада 2018 року. Разом з тим, 05 листопада 2018 року о 10-00 годині членами комісії з проведення службового розслідування: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 позивачку та інших працівників відділу маркетингу ознайомлено з актом службового розслідування, з наданням можливості зробити необхідні виписки для складання можливих зауважень. У той же день, о 14-30 годині на засіданні комісії позивачкою підтверджено про ознайомлення з актом та на прохання надано додатковий час для підготовки зауважень, на що комісією прийнято рішення про надання необхідного часу для підготовки зауважень до акту, а саме до 12-00 години 06 листопада 2018 року. Наступного дня 06 листопада 2018 року о 15-00 годині на засіданні комісії з зазначених питань позивачкою та іншими працівниками відділу зауваження до акту службового розслідування не надані, у акті після підписання його у той же день зроблено дописку про те, що зауваження до акту надамо окремим додатком впродовж трьох днів. З урахуванням того, що наданий час для підготовки заперечень сплив, комісією прийнято рішення про передачу матеріалів службового розслідування до керівника ДП «Артемсіль» для прийняття відповідного рішення. В той же день в.о. директора ОСОБА_6 , після ознайомлення з матеріалами службового розслідування, підписав акт службового розслідування з зазначених питань та видано наказ № 403к від 06 листопада 2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та застосування заходів матеріального впливу» до працівників відділу. Одночасно роз`яснено, що позивачка та інші працівники відділу відмовилися ознайомитися з цим наказом, який оголошено позивачці та іншим працівникам відділу у присутності членів комісії, про що о 16-25 годині складено акт від 06 листопада 2018 року. Також зазначено, що доводи позивачки про надання 06 листопада 2018 року занадто мало часу (15 хвилин) для ознайомлення належним чином з важливим документом, не відповідають дійсності, як і твердження позивачки про те, що наказ № 403к від 06 листопада 2018 року підготовлено 06 листопада 2018 року за 10 хвилин після оголошення про закінчення службового розслідування. Зазначено, що 08 листопада 2018 року всім працівникам відділу маркетингу надано копії акту службового розслідування під підпис. Наказ про проведення службового розслідування знаходиться в матеріалах службового розслідування та видача його не передбачена, як і можливість ознайомлюватися з матеріалами справи. Додатком до листа була копія наказу № 403к від 06 листопада 2018 року (т. с. 1, а. с. 17).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначає Кодекс законів про працю України (далі КЗпП України).

Загальний порядок та підстави застосування дисциплінарних стягнень передбачені главою Х КЗпП України.

Згідно зі ст. 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудовій і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ст. 140 КЗпП України, трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення та сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

Власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

Разом з тим, власник або уповноважений ним орган відповідача не забезпечив створення необхідних організаційних умов.

У провину позивачки ставиться недбале відношення до проведення анкетування та аналізу ступеню задоволеності кінцевих споживачів, забезпечення своєчасного надходження інформації про ринкову ситуацію першому заступнику директора, участі в розробці рекламної і презентаційно-сувенірної продукції підприємства.

Між тим, відповідачем не встановлено конкретних порядків, положень, рекомендацій, інструкцій, інших регламентуючих локальних документів, які б визначали процедури, строки, етапність, періодичність, систему тощо стосовно кожної з наведених функцій та задач, що покладені на позивачку.

Саме через неврегульованість відповідачем на рівні локальних нормативних актів відповідних виробничих процесів зумовило виконання позивачкою відповідних функцій та завдань способами, методами та в порядку, визначеними самостійно, виходячи з власної оцінки виробничої ситуації та за вказівкою та погодженням безпосереднього керівника начальника відділу маркетингу.

Статтею 147 КЗпП України встановлено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Догана захід дисциплінарного впливу морально-психологічного характеру, що містить негативну оцінку конкретних дій працівника і виконує оцінювальний, попереджувальний і мотиваційний вплив на нього.

Підставою для застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права. Особливе значення при визначенні діяння працівника як дисциплінарного проступку має наявність у вчиненні цього діяння вини працівника, під якою розуміється певне психічне ставлення особи до своїх протиправних дій і їх шкідливих наслідків. Здебільшого дисциплінарним проступком визнаються діяння, що пов`язуються з невиконанням чи неналежним виконанням працівником своїх обов`язків без поважних причин. Тобто, наявність поважних причин у такому разі свідчить про відсутність вини працівника.

Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків.

Відповідно до статті 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Отже, дисциплінарне стягнення це передбачена законом міра примусу, що застосовується певним органом до працівника, який порушив трудову дисципліну, тобто вчинив дисциплінарний проступок.

Так, пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.

Разом з тим, правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 19 жовтня 2016 року по справі 6-2801цс15.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем були надані пояснення з приводу проблем, які були висвітлені відповідачем 01 листопада 2018 року в акті службового розслідування.

Так, згідно з поясненнями ОСОБА_1 від 23 жовтня 2018 року, записаними з її слів заступником начальника відділу економічної безпеки ДП «Артемсіль» Великандою В.М., вона працює з 2013 року у ДП «Артемсіль», на теперішній час перебуває на посаді інженера І категорії відділу маркетингу. До її посадових обов`язків належить: аналіз анкетування кінцевого споживача, збір інформації про нові види продукції, вона веде табельний облік, веде протоколи засідань зустрічей з партнерами, потенційними партнерами, вона є секретарем комітету зі збуту та маркетингової політики. Аналіз ступеню задоволеності кінцевих споживачів полягає у виявленні ступеню незадоволеності кінцевого споживача продукцією ДП «Артемсіль». Це відбувається на ярмарках. Вона бере анкети та проводить вибірку 50 будь-яких споживачів відвідувачів ярмарки та проводить опитування, в ході якого проводить аналіз. Останній ярмарок відбувався у Сорочинцях наприкінці серпня 2017 року. Опитування вона проводить особисто. Про звіти вона нікому не доповідає, але звіти переглядаються на відповідність стандартам якості по ISO. Про кінцеві результати анкетування вона доповідає начальнику відділу маркетингу ОСОБА_4 . Згідно з посадовою інструкцією, вона складає програми зустрічей із дилерами, однак, періодичність та час, коли повинна відбутися зустріч, вирішує на начальник відділу маркетингу, а директор підприємства, який підписує запрошення на зустріч. Хто визначає періодичність зустрічей їй не відомо. Останні зустрічі із дилерами проводилися на свято «День шахтаря». Хто їх запрошував їй не відомо, але це був не начальник відділу ОСОБА_4 . Якщо пошта надходить їм до відділу, то вони її пересилають електронним листом до канцелярії, яка у подальшому її реєструє, як і всю іншу вхідну кореспонденцію. Роботи з договорами вони не ведуть. Вона готує інформаційний матеріал, збирає інформацію про нові види продукції в мережі Інтернет, а також під час анкетування виявляє готовність кінцевого споживача використовувати харчову добавку. У збільшенні об`ємів нових видів продукції вона рішення не приймає, оскільки його приймає хтось інший та це є стратегічним планом підприємства. Начальник відділу маркетингу також не приймає рішення про збільшення об`ємів нових видів продукції. Регламентованої форми звітності про ринкову ситуацію І заступнику директора підприємства немає. В усній формі нею здійснюється звіт без прив`язок до календарних дат. Залежно від необхідності її подання вони її надають І заступнику директора. У 2018 році участі у переговорах вона не приймала, відповідно і протоколи зустрічей з потенційними споживачами вона не складала. На ринку солі ДП «Артемсіль» займало та займає домінуюче становище. Вважає, що є бар`єри, що заважають роботі підприємства, такі як брак залізничних вагонів та високі тарифи на залізничні перевезення вантажів. Оскільки вона не здійснювала та не здійснює контроль за дилерськими контрактами, то і цією інформацією вона не володіє. Вона не знає та не володіє інформацією, аби хтось із відділу маркетингу здійснював контроль за дилерськими контрактами. Їй не відомо, чи застосовуються штрафні санкції до дилерів за невиконання ними своїх обов`язків. Згідно з положенням про комітет зі збуту та маркетингової політики, комітетом приймається рішення про укладення договорів купівлі-продажу відповідно до вимог заявки. Вимоги до заявки вони, тобто підприємство, виносили у загальний доступ на офіційний сайт підприємства, де можна дізнатися, як заповнити заявку та на яку електронну адресу її надіслати. Випадків відмови в укладенні договорів потенційним споживачам вона не пам`ятає. Заявки на укладення договорів надходять до канцелярії, а після резолюції керівника (І заступника або директора підприємства) надходять до їх відділу, а потім вже до комітету зі збуту, де приймається рішення про укладення договору. Відділ збуту укладає договір, а про подальші дії з договором вона не володіє інформацією, оскільки не знає та робота відділу збуту їй не відома (т.с. 1, а.с. 165-170).

Однак, з тексту оскаржуваного наказу від 06 листопада 2018 року № 403к видно, що при прийнятті рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивачки відповідачем у повному обсязі не враховувалися її пояснення.

При цьому, під час судового розгляду, сторона відповідача не обґрунтувала, як саме були враховані викладені у поясненнях позивачки обставини, при притягненні її до дисциплінарної відповідальності.

Отже, суд погоджується з доводами позивачки про те, що відповідачем при вирішенні питання про притягнення її дисциплінарної відповідальності не враховувалися надані нею пояснення.

Також, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника.

Об`єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб`єкта (працівника), шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає у порушенні трудових обов`язків, закріплених нормами загального та спеціального законодавства про працю, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень власника, уповноваженої ним адміністрації.

Таким чином, при наданні оцінки правомірності порядку накладання на позивача дисциплінарного стягнення та законності обставин його накладення, слід виходити із загальних правил притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, передбачених КЗпП України.

З викладеного вбачається, що наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин.

Разом із тим, ознакою порушення працівником трудової дисципліни, яка може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у формі оголошення догани, є наявність вини в його діях чи бездіяльності, шкідливі наслідки та причинний зв`язок між ними і поведінкою правопорушника.

Підставами притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності згідно із наказом від 06 листопада 2018 року № 403к зазначено: відділом ЕБ проведено службове розслідування щодо стану роботи відділу маркетингу з січня по жовтень 2018 року й складено відповідний акт. Перевіркою встановлено недбале відношення до своїх трудових обов`язків працівників відділу маркетингу, зокрема, що ОСОБА_1 порушено п. п. 2.1, 2.5, 3.3 посадової інструкції ПІ 21.04-2018 від 24 квітня 2018 року. Вищезазначені обставини стали можливими завдяки відсутності контролю з боку начальника відділу маркетингу ОСОБА_4 за організацією та плануванням роботи відділу, що може завдати значну шкоду підприємству в вигляді штрафів за порушення Закону України «Про захист економічної конкуренції».

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року у справі № 664/2820/15-ц (провадження № 61-19602св18) зроблено висновок про те, що ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року в справі № 572/1644/17-ц (провадження № 61-42575св18) зазначено, що порушенням трудової дисципліни визнається невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, тобто для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Як видно зі змісту оскаржуваного наказу про оголошення позивачці догани та застосування заходів матеріального впливу, він не відповідає по формі та змісту вимогам трудового законодавства, зокрема, у ньому не міститься конкретних даних, коли саме і які порушення посадових обов`язків були допущені позивачкою, в чому вони проявлялися; такий наказ не містить зафіксованих порушень, не міститься жодних доказів того, що є вина і у чому є вина саме позивачки, а містить лише перелік пунктів 2.1, 2.5, 3.3 посадової інструкції інженера І категорії відділу маркетингу ПІ 21.04-2018 від 24 квітня 2018 року без зазначення змісту цих пунктів та конкретних порушень.

Крім того, в акті службового розслідування зазначено про порушення позивачкою п`яти пунктів її посадової інструкції, а саме: п. п. 2.1, 2.2, 2.5, 3.3. та 3.8, в той час як в оспорюваному наказі йдеться лише про порушення позивачкою трьох пунктів її посадової інструкції п. п. 2.1, 2.5 та 3.3.

У той же час, зазначені пункти посадової інструкції мають загальний характер або ж передбачають цілий перелік прав та обов`язків.

Відсутність в наказі про оголошення догани викладення конкретних обставин та фактів порушень трудової дисципліни ОСОБА_1 з визначенням строку таких порушень, позбавляє можливості перевірити та дати оцінку обґрунтованості таких фактів та своєчасності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 16 жовтня 2019 року у справі № 488/2913/16-ц (провадження № 61-30164св18).

Наказ про накладення на позивача дисциплінарного стягнення не відповідає вимогам трудового законодавства, у ньому відсутні обов`язкові елементи складу дисциплінарного правопорушення. Відсутність в діях позивача складу дисциплінарного правопорушення є підставою для визнання наказу про оголошення догани протиправним та його скасування.

Відтак, на думку суду, факт порушення позивачкою трудової дисципліни належними доказами відповідачем не підтверджено.

Дисциплінарним проступком є винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Оскільки згідно з оскаржуваним наказом підставою для притягнення позивачки до адміністративної відповідальності стало порушення позивачкою п. п. 2.1, 2.5, 3.3 посадової інструкції, що може завдати значну шкоду підприємству у вигляді штрафів за порушення Закону України «Про захист економічної конкуренції», то дотримання чи недотримання вказаних положень посадової інструкції слід розглядати з точки зору співвідношення даних положень посадової інструкції з положеннями вказаного Закону.

Співставлення переліку наведених у Законі України «Про захист економічної конкуренції» порушень законодавства про захист економічної конкуренції та функцій і завдань позивачки, визначених в п. п. 2.1, 2.5, 3.3 її посадової інструкції, вказує на те, що ці функції та завдання жодним чином не стосуються питань порушення чи захисту економічної конкуренції.

Зокрема, здійснення чи нездійснення проведення анкетування та аналіз ступеню задоволеності кінцевих споживачів, забезпечення своєчасного надходження інформації про ринкову ситуацію першому заступнику директора, участь в розробці рекламної і презентаційно-сувенірної продукції підприємства ніяким чином не перетинається (не сприяє, не спонукає, не створює підстави, не є причинами тощо) із вчиненням відповідачем антиконкурентних узгоджених дій, зловживанням монопольним становищем, не впливає на можливість виконання відповідачем рішення, попереднього рішення органів Антимонопольного комітету України, не спонукає відповідача до примушування інших суб`єктів господарювання до порушення конкурентного законодавства, не призводить до неправомірного використання відповідачем монопольного становища на ринку, не створює перешкоди у господарській діяльності іншим суб`єктам, не призводить до концентрації суб`єктів господарювання, не перешкоджає поданню у встановлені строки інформації Антимонопольному комітету України чи його територіальному відділенню, не створює перешкоди Антимонопольному комітету України чи його територіальному відділенню у проведенні перевірок, не містить в собі рекомендацій іншим суб`єктам, що схиляють до вчинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції чи сприяють вчиненню таких порушень.

Отже, виконання чи невиконання позивачкою положень п. п. 2.1, 2.5, 3.3 її посадової інструкції не могло навіть потенційно мати наслідком завдання значної шкоди підприємству у вигляді штрафів за порушення Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Тобто причина, яка зазначена в оспорюваному наказі як підстава для притягнення до дисциплінарної відповідальності, у даному випадку фактично відсутня.

Разом з тим, саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що дисциплінарне стягнення на позивачку накладено відповідачем із порушенням вимог трудового законодавства та за відсутності в її діях складу дисциплінарного проступку.

Отже, наказ відповідача ДП «Артемсіль» від 06 листопада 2018 року № 403к в частині оголошення догани позивачці є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того, цим же наказом відповідача від 06 листопада 2018 року № 403к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та застосування заходів матеріального впливу» позивачку ОСОБА_1 також позбавлено премії за листопад 2018 року на 100%, позбавлено 50% одноразової винагороди за вислугу років за 2018 рік та 100% винагороди за загальні результати роботи за 2018 рік. У зв`язку із цим, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь недоплачену премію за листопад та грудень 2018 року у розмірі 21120,00 грн., недоплачену одноразову винагороду за вислугу років за 2018 рік у розмірі 5280,00 грн., недоплачену винагороду за загальні результати роботи за 2018 рік у розмірі 14784,00 грн.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Суд вважає, що оскільки внаслідок незаконного притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності її позбавлено також премії та винагород, то позбавлення її цих виплат також є протиправним.

Зміст порушеного права позивачки вказує на те, що у даному випадку належним способом захисту її трудових прав в частині відновлення її попереднього становища є скасування наказу про притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності та застосування до неї заходів матеріального впливу та стягнення з відповідача на її користь суми недоплачених матеріальних винагород та премій.

Згідно з розрахунком позивачки ОСОБА_1 , розмір недоплаченої позивачці премії у розмірі 100% за листопад та грудень становить: 10560,00 грн. * 100% * 2 = 21120,00 грн., де 10560,00 грн. посадовий оклад позивачки; розмір недоплаченої позивачці одноразової винагороди за вислугу років за 2018 рік у розмірі 50%: 10560,00 грн. * 50% = 5280,00 грн.; розмір недоплаченої позивачці винагороди за загальні результати роботи за 2018 рік у розмірі 100% становить: 10560,00 грн. * 1,4 = 14784,00 грн., де 1,4 коефіцієнт виплати винагороди згідно з Положенням про виплату винагороди працівникам ДП «Артемсіль» за загальні результати роботи за рік на 2016-2018 роки (додаток № 15 до Колективного договору між адміністрацією та первинною профспілковою організацією державного підприємства «Артемсіль» на 2016-2018 роки). Таким чином, загальна сума недоплачених позивачці премій та винагород, яка підлягає стягненню з відповідача на її користь, становить: 21120,00 грн. + 5280,00 грн. + 14784,00 грн. = 41184,00 грн.

Однак, суд не погоджується з такими розрахунками позивачки, оскільки відповідно до довідки ДП «Артемсіль» від 23 липня 2019 року № 98, згідно з наказом № 403к від 06 листопада 2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та застосування заходів матеріального вливу» інженер відділу маркетингу ОСОБА_1 у листопаді 2018 року позбавлена премії у розмірі 1082,40 грн., зменшена одноразова винагорода за вислугу років за 2018 рік на 50% у розмірі 5808,00 грн., позбавлена винагороди за загальні результати роботи за 2018 рік на 100% у розмірі 9241,00 грн. У грудні 2018 року у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 знаходилася на лікарняному згідно з листком непрацездатності серії АДП № 750642 з 03 грудня 2018 року до 28 грудня 2018 року та згідно з листком непрацездатності серії АДК № 972616 з 29 грудня 2018 року до 11 січня 2019 року, премія не нараховувалася (т. с. 2, а. с. 129).

Згідно з довідкою ДП «Артемсіль» від 28 квітня 2020 року № 52, ОСОБА_1 перебувала на лікарняному згідно з листками непрацездатності: серії АДК № 963211 з 28 серпня 2018 року до 24 вересня 2018 року; серії АДК № 963542 з 25 вересня 2018 року до 12 жовтня 2018 року (т. с 2, а. с. 130).

За таких підстав, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню: невиплачена премія за листопад 2018 року у розмірі 1082 грн. 40 коп.; недоплачена одноразова винагорода за вислугу років за 2018 рік у розмірі 5808 грн. 00 коп.; невиплачена винагорода за загальні результати роботи за 2018 рік у розмірі 9241 грн. 00 коп.

При цьому, суд вважає хибними доводи позивачки та її представників щодо того, що ОСОБА_6 не мав права накладати на позивачку дисциплінарне стягнення, зважаючи на таке.

Згідно з наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 15 лютого 2018 року № 21-п «Про тимчасове покладення виконання обов`язків директора на ОСОБА_5 », відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2018 року № 91-р «Про погодження тимчасового покладення виконання обов`язків директора державного підприємства «Артемсіль» на ОСОБА_5 », тимчасове виконання обов`язків директора державного підприємства «Артемсіль» покладено на ОСОБА_5 (т. с. 2, а. с. 121).

Листом від 05 листопада 2018 року № 37-25-13/24480 Міністерство аграрної політики та продовольства України погодило відрядження заступнику директора рудника з виробництва загальнорудничного персоналу рудника № 1, 3 державного підприємства «Артемсіль» ОСОБА_5 до Міністерства аграрної політики та продовольства України у м. Київ на період з 05 листопада 2018 року до 07 листопада 2018 року (т. с. 2, а. с. 119), у зв`язку із чим видало наказ від 05 листопада 2018 року № 414 про відрядження ОСОБА_5 до м. Києва терміном на три дні з 05 листопада 2018 року до 07 листопада 2018 року (т. с. 2, а. с. 120).

Крім того, наказом в.о. директора ДП «Артемсіль» Товстокоренка Ю.В. від 05 листопада 2018 року № 399 к «Про покладення обов`язків» на час відрядження ОСОБА_5 до м. Києва у період з 05 листопад 2018 року до 07 листопада 2018 року покладено виконання обов`язків в.о. директора ДП «Артемсіль» на ОСОБА_6 заступника директора з комплаєнс політики, кадрових та соціальних питань у період з 05 листопад 2018 року до 07 листопада 2018 року (т. с. 2, а. с. 122).

У матеріалах справи також є копія посвідчення про відрядження № 414, виданого в.о. директора ОСОБА_5 , відрядженому до м. Києва до Асоціації «Укрсіль» Міністерства аграрної політики та продовольства України для участі у нараді стосовно обговорення прогнозних показників фінансово-господарської діяльності ДП «Артемсіль» та ситуації забезпечення підприємства рухомим складом, в якому є позначки про прибуття до пуктів призначення та вибуття з них: вибув з м. Соледар 05 листопада 2018 року, прибув до м. Києва 06 листопада 2018 року, вибув з м. Києва 06 листопада 2018 року, прибув до м. Соледар 07 листопада 2018 року (т. с. 2, а. с. 131).

Згідно з листом Міністерства соціальної політики України від 21 липня 2011 року № 590/13/84-11, виконання службових обов`язків за більш відповідальною посадою тимчасово відсутнього працівника, коли це пов`язане з розпорядчими функціями, працівником, який працює на тому ж підприємстві, в установі, організації, - є тимчасовим замісництвом. Тимчасове виконання обов`язків за посадою відсутнього працівника покладається на іншого працівника наказом (розпорядженням) по установі. Працівник, який заміщує тимчасово відсутнього працівника, на період замісництва звільняється від виконання обов`язків, обумовлених трудовим договором за основним місцем роботи.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України від 17 липня 2014 року № 108-78-0-26-14/10.3 «Щодо правового регулювання призначення працівника виконуючим обов`язки за вакантною посадою», тимчасовим заступництвом вважається виконання службових обов`язків за посадою тимчасово відсутнього працівника, коли це викликано виробничою необхідністю. Тимчасове виконання обов`язків за посадою відсутнього працівника покладається на іншого працівника наказом (розпорядженням) підприємства, установи чи організації.

Щодо вимог позивачки про стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди у розмірі 100000,00 грн. суд зазначає таке.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст. 237-1 КЗпП України.

Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

За змістом вказаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

Кодекс законів про працю України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а ст. 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин.

Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, а має самостійне юридичне значення, тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема, у вигляді одноразової грошової виплати.

Позивачкою на обґрунтування моральних страждань зазначено, що завдана їй моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнає у зв`язку з протиправною поведінкою роботодавця відносно неї як працівника. Зазначені моральні страждання полягають у виникненні та тривалості у позивачки неприємних тяжких відчуттів, за яких вона наразі переживає емоційний дискомфорт та стрес, що викликано незаконними діями відповідача, які завдали позивачці душевних страждань, яких вона зазнає у зв`язку з безпідставним накладенням на неї стягнення, що підсилюється триваючим характером даного порушення, а також викликало у позивачки відчуття глибокої образи та незахищеності від незаконної поведінки роботодавця. Крім того, через наявність дисциплінарного стягнення позивачка під час реорганізації відділу маркетингу у зв`язку із затвердженням нового штатного розпису втратила можливість претендувати на заняття вакантної посади у відповідному відділі, що відповідає її освіті та кваліфікації та змушена була задовольнятись переведенням на посаду діловода (кур`єра), що є очевидно менш оплачуваною відносно попередньої займаної нею посади та менш престижною. Водночас, допущені відповідачем порушення вимагають від позивачки додаткових зусиль для організації свого життя в частині вчинення додаткових дій та заходів, матеріальних і часових витрат та емоційного навантаження для відновлення своїх порушених прав та відновлення свого попереднього становища у сфері праці.

Отже, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне відшкодувати позивачці ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10000 грн., що є обґрунтованою компенсацією за притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани та застосування заходів матеріального впливу, враховуючи лише часткову втрату нею життєвих зв`язків у професійній сфері та необхідність додаткових зусиль для організації свого життя у зв`язку із зміною роботи на іншу нижчеоплачувану посаду, а в іншій частині вважає за необхідне відмовити. При цьому, суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 грн. визначено судом без утримання податків й інших обов`язкових платежів, оскільки такі утримання є обов`язком податкового агента, яким є відповідач.

Відповідно до статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги ОСОБА_1 є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, у зв`язку із чим з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню: невиплачена премія за листопад 2018 року у розмірі 1082 грн. 40 коп.; недоплачена одноразова винагорода за вислугу років за 2018 рік у розмірі 5808 грн. 00 коп.; невиплачена винагорода за загальні результати роботи за 2018 рік у розмірі 9241 грн. 00 коп., а також моральна шкода у розмірі 10000 грн. 00 коп. з подальшим утриманням з цих сум податку та інших обов`язкових платежів.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 1768,40 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державного підприємства «Артемсіль», підписаний в.о. директора В.О. Зеленим, від 06 листопада 2018 року № 403к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та застосування заходів матеріального впливу» в частині притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани та позбавлення її премії за листопад 2018 року на 100%, позбавлення 50% одноразової винагороди за вислугу років за 2018 рік та 100% винагороди за загальні результати роботи за 2018 рік.

Стягнути з Державного підприємства «Артемсіль» (ідентифікаційний код юридичної особи 00379790) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , невиплачену премію за листопад 2018 року у розмірі 1082 (одна тисяча вісімдесят дві) грн. 40 коп.; недоплачену одноразову винагороду за вислугу років за 2018 рік у розмірі 5808 (п`ять тисяч вісімсот вісім) грн. 00 коп.; невиплачену винагороду за загальні результати роботи за 2018 рік у розмірі 9241 (дев`ять тисяч двісті сорок одна) грн. 00 коп., а також моральну шкоду у розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Артемсіль» (ідентифікаційний код юридичної особи 00379790) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 1768 (одна тисяча сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Повний текст рішення виготовлено 22 грудня 2021 року.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.Є. Дубовик

22.12.2021