П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2021 року м. Київ

справа № 369/13004/20

провадження № 22-ц/824/303/2021

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Іванової І.В. (суддя-доповідач), Сліпченка О.І., Пікуль А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 листопада 2020 року у складі судді Волчка А.Я., про відмову у видачі судового наказу у справі за заявою ОСОБА_1 , боржник - ОСОБА_2 , про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 жовтня 2020 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 листопада 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі судового наказу на підставі ч.9 ст. 165 ЦПК України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою заявник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали не були враховані положення ч. 1 ст. 28 та ст. 162 ЦПК України.

Крім того,ОСОБА_1 зазначає, що у заяві про видачу судового наказу нею було вказано адресу реєстрації боржника у м. Кривий Ріг, а не у м. Києві або Київській області.

Боржник ОСОБА_2 правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно із ч.2 ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду, яка зазначена в п.1 ст. 353 ЦПК України (щодо відмови у видачі судового наказу), розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у видачу судового наказу, суд керувався ч. 9 ст. 165 ЦПК України та зазначив, що із заяви ОСОБА_1 і наданих до неї документів неможливо встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи-боржника.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 ЦПК України; із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги (ч.1,2 ст. 160); судовий наказ може бути видано, якщо, зокрема, заявлено вимогу про стягнення аліментів на одну дитину - однієї четверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Згідно ч.5 ст. 165 ЦПК України у разі, якщо боржником у заві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Так, на виконання вказаної норми, судом першої інстанції було витребувано інформацію про місце реєстрації боржника ОСОБА_2 з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, який 30 жовтня 2020 року на запит суду надав відповідь про відсутність зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання боржника в межах м. Києва та Київської області (а.с.14).

Разом з тим, суд, в порушення вимог процесуального закону, не звернувся до відповідного органу реєстрації місця проживання (перебування) боржника, враховуючи, що ОСОБА_2 зареєстрований у АДРЕСА_1 (а.с.8).

Крім того, відмовляючи у видачі судового наказу суд першої інстанції не звернув уваги на наступне.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності.

Відповідно до ч.1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у видачі судового наказу з підстав передбачених ч. 9 ст. 165 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381, 389 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 листопада 2020 рокускасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: