Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2021 р.

м. Київ

справа № 755/20221/21

провадження № 2/755/9231/21

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Проценко Н.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення заборгованості за договором страхування,-

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) на його користь грошові кошти в сумі 14 314,51 грн., які складаються з: інфляційних втрат в розмірі 4 753,99 грн., 3% річних в розмірі 933,00 грн. та пені в розмірі 8 627,52 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 14.11.2015 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хюндай», державний номер НОМЕР_1 , та автомобіля «БМВ», державний номер НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб «БМВ», державний номер НОМЕР_2 . Цивільно-правова відповідальність винного в ДТП водія транспортного засобу «Хюндай», державний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП було забезпечено на підставі Договору обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № АІ/5670319 ПрАТ «СК Україна». Розмір завданого збитку позивачу становив 44 010,73 грн.16.11.2015 року було подано заяву до ПрАТ «СК Україна» про виплату страхового відшкодування. У строк, визначений п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «СК Україна» не здійснило виплату страхового відшкодування, тому з 14.02.2016 року у ПрАТ «СК Україна» крім обов`язку виплатити страхове відшкодування також виник обов`язок виплачувати позивачу пеню, передбачену п. 36.5 ст. 36 Закону, інфляційних втрат та 3% річних у порядку статті 625 ЦК України. 02.03.2018 року Господарським судом м. Києва було порушено справу про банкрутство ПрАТ «СК Україна», та 17.07.2019 року прийнято рішення про ліквідацію ПрАТ «СК Україна». 20.08.2019 року позивачем було подано до МТСБУ заяву про виконання зобов`язання за договором страхування. 28.11.2019 року Листом МТСБУ повідомило позивачу про виплату лише частини зобов`язання в розмірі 18 436,92 грн., які було сплачено на користь позивача. 20.10.2021 року позивачем було надіслано до МТСБУ заяву про виконання зобов`язання та здійснення оплати інфляційних втрат, 3% річних та пені. Однак, листом від 27.10.2021 року МТСБУ повідомило позивачу про те, що ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено покладення на МТСБУ обов`язку виконувати інші зобов`язання неплатоспроможного страховика, тому позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення заборгованості за договором страхування, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача МТСБУ, отримавши 02.12.2021 року ухвалу про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з додатками (а.с. 60, 61, 62), не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 02 грудня 2020 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріалисправи, оцінивши наявні у справі докази, приймаючи до уваги письмові заяви сторін щодо предмета спору, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що 14 листопада 2015 року, приблизно о 08 год. 47 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Хюндай», д/н НОМЕР_1 , по вул. Микільсько-Слобідська, 1-А, в м. Києві, виїжджаючи на дорогу двору будинку, не надала дорогу автомобілю «БМВ», д/н НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , що призвело до зіткнення та пошкодження обох транспортних засобів, чим водій ОСОБА_2 порушила вимоги п. 10.2 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2016 року у справі № 755/707/16-п ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с. 9-10)

Відповідно до частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене та відповідно до положення частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2016 року у справі № 755/707/16-п та відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні ДТП, що не спростовано відповідачем по справі МТСБУ та не підлягає доказуванню, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві.

Згідно даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 13.12.2007 року транспортний засіб «БМВ», державний номер НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_1 . (а.с. 11-12)

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно вимог п.п. 33.1.4 п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Хюндай», номерний знак НОМЕР_1 , була забезпечена ПрАТ «СК Україна» на підставі Договору обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів Поліс № АІ/5670319 від 29.04.2015 року, з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну ману 50 000,00 грн. (а.с. 13)

16.11.2015 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 14.11.2015 року за участю автомобіля «БМВ», державний номер НОМЕР_2 . (а.с. 31)

Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку № 394, складеного ТОВ «Сальватор» від 01.04.2016 року, вартість матеріального збитку без врахування втрати товарної вартості, заподіяної власнику транспортного засобу «БМВ», державний номер НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 19 298,29 грн., вартість відновлювального ремонту - 44 010,73 грн. (а.с. 14-30)

ПрАТ «СК «Україна» в порушення умов Договору (полісу) № АІ/5670319 від 29.04.2015 не здійснило на користь ОСОБА_1 виплату грошового зобов`язання.

Відповідно до положення статті 982 Цивільного кодексу України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, яка діяла на час вчинення ДТП), у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно положень частин 4, 5 статі 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом; обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Постановою Господарського суду м. Києва від 07.09.2018 року у справі № 910/842/18, припинено процедуру розпорядження майном Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (02140, м. Київ, вул. Ревуцького, 42-Г; ідентифікаційний код 30636550). Припинено повноваження розпорядника майна Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» арбітражного керуючого Тищенко Оксани Іванівни. Визнано Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» (02140, м. Київ, вул. Ревуцького, 42-Г; ідентифікаційний код 30636550) банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру. (а.с. 32-35)

17.07.2019 ухвалою Господарського суду м. Києва у справі № 910/842/18, ліквідовано банкрута - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» (02140, м. Київ, вул. Ревуцького, 42-Г; ідентифікаційний код 30636550) як юридичну особу в зв`язку з банкрутством. (а.с. 36-43)

На підставі заяви ОСОБА_1 від 20.08.2019 року МТСБУ здійснило на його користь виплату у розмірі 18 436,92, 00 грн., що не спростовано обома сторонами спірних правовідносин, що не підлягає доказуванню згідно принципу інституту доказування за відсутності у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. (а.с. 44, 45)

22.10.2021 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на адресу МТСБУ надіслано Заяву про виконання МТСБУ зобов`язання ліквідованого ПрАТ «СК «Україна» за Договором АІ/5670319 в повному обсязі та здійснити доплату ОСОБА_1 4 753,99 грн. - розмір інфляційних втрат, 8 627,52 грн. - розмір пені; 933,00 грн. - 3% річних. (а.с. 46)

Листом від 27.10.2021 року МТСБУ повідомлено представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про неможливість проведення заявлених виплатна підставі п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України. (а.с. 47-48)

Відповідно до пункту 9.1 статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Наслідки прострочення страховиком відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну, визначені нормами статті 36 Закону, згідно з пунктом 36.5 якої за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до вимог частини другої статті 530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у разі, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк з дня пред`явлення вимоги.

Грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Зокрема, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 20 липня 2020 року у справі № 910/14293/19, за змістом викладених норм правовідношення, в якому страховик, у разі настання страхового випадку, зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням, на суму якого у разі прострочення його виконання страховиком нараховуються суми, передбачені законом і договором страхування (зокрема, пеня, 3 % річних, інфляційні втрати).

При цьому Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 30.01.2018 року у справі № 910/17993/15, яка викладена з посиланням правову позицію Верховного Суду України у постанові від 01.06.2016 року у справі №910/22034/15.

Правовідносини за договором страхування в процедурі ліквідації страховика і після її завершення врегульовані Законом та Законом про банкрутство.

За загальним правилом, викладеним в пункті 3 статті 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Норми статті 87 Закону про банкрутство (відповідно до приписів якого здійснювалось провадження у справі № 910/842/18 про банкрутство ПАТ «СК «Україна») не регулюють наслідки незадоволення вимог кредиторів в процедурі банкрутства страховика через недостатність у нього майна, а норма частини п`ятої статті 45 Закону про банкрутство встановлює, що вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.

Натомість спеціальні норми Закону встановлюють виняток з цього правила щодо страховиків та визначають порядок задоволення вимог кредиторів страховика, що не були задоволені у процедурі банкрутства страховика через недостатність майна страховика.

Зокрема, відповідно до пункту 20.3 статті 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Підпунктом "ґ" пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

За змістом викладених норм, що регулюють правила переходу від ліквідованого страховика до МТСБУ обов`язків за договором страхування, МТСБУ виконує обов`язки цього страховика відповідно до умов договору страхування в повному обсязі.

При цьому преамбула статті 41 Закону - щодо відшкодування МТСБУ шкоди на умовах, визначених цим Законом, не може тлумачитись без взаємозв`язку із положеннями підпункту "ґ" пункту 41.1. цієї статті та із положеннями пункту 20.3 статті 20 Закону, пункту 3 статті 20 Закону України «Про страхування». Зазначені нормативні акти в цілому та наведені норми, зокрема, не передбачають винятків із загального правила про майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені) та відповідно до статті 625 ЦК України - сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

Оскільки спірні відносини виникли з договірних відносин, і позивач продовжує реалізовувати їх в межах договірних зобов`язань, має місце винятково договірний характер обов`язку чи то страховика, чи то МТСБУ щодо відшкодування шкоди потерпілому, у зв`язку з чим неправильним є застосування норми статті 1166 ЦК України, яка регулює позадоговірну (деліктну) відповідальність за завдану майнову шкоду. (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 20 липня 2020 року у справі № 910/14293/19)

В спірних правовідносинах акцент потрібно ставити не на відшкодуванні шкоди, яка відшкодовується МТСБУ у випадках, передбачених статтею 41 Закону, а саме не переході до МТСБУ обов`язків за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності тих страховиків, які ліквідовані, що передбачено положеннями пункту 20.3 статті 20 та статтею 41 Закону.

Моторно-транспортне страхове бюро України (МТСБУ) не звільняється від обов`язку сплачувати за страховика, що допустив прострочення виплати суми страхового відшкодування, встановлені законом (частина друга статті 625 ЦК України та пункт 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») суми трьох процентів річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування, оскільки ці нарахування є невід`ємною (складовою) частиною боргу зі сплати страхового відшкодування за договором страхування. (Постанова КГС ВС від 20.07.2020 року у справі № 910/14293/19).

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись нормами вищенаведеного законодавства, діючого на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача МТСБУ на користь позивача ОСОБА_1 заявлених ним та перевірених судом сум пені у розмірі 8 627,52 грн., інфляційних втрат у розмірі 4 753,99 грн. та 3% річних у розмірі 933,00 грн., - оскільки страховик ПрАТ «СК «Україна» після настання страхового випадку у встановлений законом строк не виконав зобов`язання щодо здійснення страхової виплати на користь позивача/страхувальника, таким чином допустив прострочення грошового зобов`язанням, внаслідок чого на суму цього зобов`язання страховиком нараховуються суми, передбачені законом і договором страхування (зокрема, пеня, 3 % річних, інфляційні втрати). (правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 20 липня 2020 року у справі № 910/14293/19, в постанові від 30 січня 2018 року у справі № 910/17993/15)

При цьому, з огляду на ліквідацію ПрАТ «СК «Україна» на підставі ухвали Господарського суду м. Києва від 17.07.2019 у справі № 910/842/18 та недостатність коштів та майна ліквідованого страховика, відповідно до пункту 20.3 статті 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язок виконання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності прийняло на себе МТСБУ, яке не звільняється від обов`язку сплачувати за страховика ПрАТ «СК «Україна», що допустив прострочення виплати позивачу ОСОБА_1 суми страхового відшкодування, встановлені законом (частина друга статті 625 ЦК України та пункт 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») суми трьох процентів річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування, оскільки ці нарахування є невід`ємною (складовою) частиною боргу зі сплати страхового відшкодування за договором страхування. (Постанова КГС ВС від 20.07.2020 року у справі № 910/14293/19).

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення заборгованості за договором страхування є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи повне задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджений сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн., докази понесення позивачем інших судових витрат в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 530, 625, 982, 990 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 9. 20 Закону України «Про страхування», ст.ст. 1, 3, 9, 20, 22, 28, 29, 33, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1, 38, 41, 45, 46 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст.ст. 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення заборгованості за договором страхування, - задовольнити.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (, м. Київ, Русанівський бульвар, 8) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) грошові кошти в сумі 14 314,51 грн. та судовий збір у розмірі 908,00 грн., а всього на загальну суму 15 222 (п`ятнадцять тисяч двісті двадцять дві) гривні 51 копійку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 22 грудня 2021 року.

Суддя: В.І. Галаган