Справа № 529/928/20
Провадження № 2/529/33/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Кириченко О.С.,

за участі секретаря судового засідання - Бурлиги Н.Л.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Диканської селищної ради Полтавської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житлом, розташованим по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що вона є власником житлового будинку, розташованого за вищевказаною адресою. В цьому житловому будинку, окрім неї зареєстрована також її знайома - відповідач по справі ОСОБА_2 , яка з червня 2014 року і по теперішній час, тобто більше шести років без поважних причин не проживає у вказаному житлі, не цікавиться ним, не здійснює житлово-комунальних платежів за користування житловим приміщенням, не бере участі в його утриманні. Позивач зазначає, що фактичне місце проживання відповідача ОСОБА_2 їй невідоме, адже ніяких стосунків з нею вона не підтримує, відомо лише, що відповідач проживає десь за межами Полтавського району. В добровільному порядку відповідач не знялася з реєстрації, що в свою чергу обмежує її, позивача, права як власника цього будинку у користуванні та розпорядженні ним.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Нагайник М.Г. в судове засідання не з`явилися, надали суду письмові заяви про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи без їхньої участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, ніяких клопотань чи заяв суду не надала. З поштової відмітки на наявному у матеріалах справи рекомендованому листі вбачається, що надісланий судом відповідачу рекомендований лист з копією ухвали про відкриття провадження у справі, копією позову з доданими до нього документами та судовою повісткою відповідачу не було вручено у зв`язку із відсутністю адресата за місцем проживання, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач ОСОБА_2 вважається повідомленою про перебування на розгляді у суді судової справи, учасником якої вона являється. З поштової відмітки на наявному у матеріалах справи рекомендованому листі вбачається, що надісланий судом відповідачу рекомендований лист з копією ухвали про призначення справи до судового розгляду та судовою повісткою відповідачу не було вручено у зв`язку із відсутністю адресата за місцем проживання. Крім цього, відповідач ОСОБА_2 була повідомлена про розгляд справи відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Представник третьої особи - Диканської селищної ради в підготовче засідання не з`явився, до суду надійшло письмове пояснення щодо позову, згідно якого Диканська селищна рада вважає позовні вимоги обґрунтованими, просить їх задовольнити та розгляд справи провести за відсутності її представника.

З огляду на подані учасниками справи письмові заяви, керуючись ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи було проведено за відсутності сторін та третьої особи, на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З наявних у матеріалах справи копій свідоцтва про право на спадщину за заповітом, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, технічного паспорта на житловий будинок, свідоцтв про шлюб вбачається, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 /а.с. 9-18/.

З довідки Диканської селищної ради від 15 грудня 2020 року за вих. № 4261 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 з 15 березня 2005 року значиться зареєстрованою по АДРЕСА_1 /а.с. 20/.

З наявного у матеріалах справи акту обстеження вищевказаного житлового будинку від 21.12.2020 за № 4334, складеного комісією в складі заступника Диканського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Смислової С.П., керуючого справами (секретаря виконавчого комітету) Ворони О.В., секретаря селищної ради Олійника О.О., вбачається, що при обстеженні було встановлено, що у вказаному будинку зареєстрована ОСОБА_2 , яка з червня 2014 року фактично у ньому не проживає, що підтверджують сусіди - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 /а.с. 21/.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно з ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, втручання держави в право власності на житло повинне відповідати критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном у розумінні Конвенції.

Законність виселення, яке по факту є втручанням у право на житло та право на повагу до приватного життя у розумінні статті 8 Конвенції, має бути оцінено на предмет пропорційності такого втручання.

У справі, що розглядається, виселення відповідача в контексті пропорційності застосування такого заходу має оцінюватися з урахуванням порушення права останньої на житло та добросовісності дій сторін щодо житла, яке є предметом спору.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 більше шести років не проживає за місцем своєї реєстрації в будинку по АДРЕСА_1 без поважних причин, не цікавиться житлом за вказаною адресою, не здійснює житлово-комунальних платежів за користування житловим приміщенням, не бере участі в його утриманні, постійно проживає в іншому місці, що свідчить про втрату нею інтересу до вказаного житла та відмову відповідача від свого права користування житловим приміщенням

Суду не надані докази, які б свідчили про те, що відповідач не проживає в спірній квартирі понад 6 років з поважних причин. Вона виїхала із спірного будинку добровільно, ніяких перешкод у користуванні спірним житлом з боку позивачки відповідачу не чинилися.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню та вважає, що відповідач ОСОБА_2 підлягає визнанню такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, власником якого є позивач.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321, ст. 391 ЦК України, ч. 4 ст. 9, ч. 1, 2 ст. 71, ст. 72 ЖК Української РСР, ст. ст. 10, 12, 17, 81, 89, 128, ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Диканської селищної ради Полтавської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована по АДРЕСА_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим по АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його ухвалення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:

Диканська селищна рада Полтавської області, місцезнаходження: Полтавська область, смт Диканька, вул. Незалежності, 133, .

Головуючий О.С. Кириченко