Справа № 456/4178/20
Провадження № 2/456/28/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2021 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Яніва Н. М.

за участю секретаря - Сунак Н. М.

розглянувшиу відкритому судовому засіданні в залі суду м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Стрийської міської ради про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на дитину,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 в якому просить позбавити його батьківських прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також просить стягнути з ОСОБА_2 у її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона проживала з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу з вересня 2017 по лютий 2018. За час спільного проживання у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого згідно свідоцтва про народження значиться ОСОБА_4 .. З лютого 2018 батько не проживає з дитиною, ніяким чином не піклується про дитину не спілкується з нею, не турбується про його фізичний та духовний розвиток, не цікавиться станом здоров`я, не допомагає фінансово та матеріально. Дитина на даний час проживає з нею та перебуває на повному її утриманні. Згідно висновку служби у справах дітей Стрийського міської ради від 30.09.2020 виконавчий комітет Стрийської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , стосовно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, подала заяву згідно якої просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позові та просив суд їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, згідно заяви, яка посвідчена приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Терещук Л.І., просив проводити розгляд справи про позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_3 без його присутності, проти задоволення позову не заперечив.

Уповноважений представник третьої особи служби у справах дітей Стрийської міської ради у судове засідання не з`явився, подали заяву згідно якої просили проводити розгляд справи за відсутності представника та врахувати висновок виконкому Стрийської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , затверджений рішенням виконкому Стрийської міської ради від 30.09.2020 № 228.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги,

об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, за правилом ч. 1 ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Так, судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 доводяться батьками ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Аверса (провінція Казерта) республіка Італія, що стверджується належним чином перекладеною копією свідоцтва про народження виданого муніципалітетом м. Лусчіано, провінція м. Казерта, засвідченого апостилем./а.с.6-7/

Як вбачається з долученої до матеріалів справи заяви відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 02.04.2019, яка нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Терещук Л.І., оригінал якої був досліджений судом у судовому засіданні, відповідач не заперечив, щодо позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого ОСОБА_1 , у відповідності з законодавством Республіки Італії, де в даний час ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебувають./а.с.11/

У відповідності до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 затвердженого рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області від 10.09.2020 № 228 виконавчий комітет Стрийської міської ради, враховуючи нотаріально завірену заяву ОСОБА_3 , рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол № 184 від 16.09.2020) вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ,1994р.н., жителя АДРЕСА_1 стосовно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . /а.с.9-10/

Згідно вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою

Докази подаються сторонами та учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.

Так, у судовому засіданні були допитані свідки, зокрема свідок ОСОБА_6 показала, що доводиться подругою позивачки ОСОБА_7 .. Ствердила, що сторони по справі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проживали в Україні близько 3- 4 місяців, після чого припинили стосунки так як відповідач покинув ОСОБА_8 під час вагітності. Дитина народилась та на даний час перебуває разом з матір`ю в Італії, однак фактично проживають в м. Стрий. Батько дитини жодним чином не допомагає та не цікавиться сином, не приймає участі у його вихованні.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні показала, що ОСОБА_8 доводиться їй племінницею. Дитина ОСОБА_4 народився у Італії, де на даний час перебуває разом з

матір`ю ОСОБА_11 позивач з дитиною перебували в м. Стрий, однак на даний час позивач вимушена була виїхати на роботу та забрала з собою сина. Їй відомо що батько дитини фінансово та матеріально не допомагає, участі у вихованні не приймає та написав заяву про відмову від батьківства.

Стаття 51 Конституції України визначає, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст.ст. 3, 6 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Стаття 18 Конвенції визначає, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до вимог п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16 даної Постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), Таким чином, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може позбавити батьківських прав лише у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи.

При вирішенні судом питання про позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення матері (батька) до дитини, бажання спілкуватись і брати участь в її вихованні.

У даній справі судом беззаперечно встановлено обставини, які свідчать про те, що ОСОБА_4 не бажає спілкуватися з сином ОСОБА_12 та брати участь в його вихованні.

Тому, враховуючи те, що відповідач ОСОБА_4 фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, подав нотаріальну заяву якою відмовився від дитини, той факт, що дитина перебуває на утриманні матері, а також враховуючи позицію служби у справах дітей Стрийської міської ради про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, суд вважає за необхідне з метою захисту інтересів дитини, задовольнити заявлені позовні вимоги та позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_8 аліментів, то такі також підлягають задоволенню виходячи з наступного.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України №2037-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набрав чинності 08.07.2017р. внесено зміни до ч.2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до ч. 2 ст 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.(ч. 3 ст. 166 СК України)

На підставі вищенаведеного, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, зокрема врахувавши той факт, що відповідач перебуває в працездатному віці, витрачає певні кошти для особистих потреб, суд вважає, що позов у частині стягнення аліментів підлягає до задоволення, а саме з відповідача ОСОБА_2 слід стягувати в користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.10.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того так як позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову, про стягнення аліментів, а тому відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню в дохід держави з відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_2 , батьківських прав відносно його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і.п.н. НОМЕР_1 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і.п.н. НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_3 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.10.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н. М. Янів