Провадження № 2/760/3945/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Букіної О.М.

при секретарі ЦигановійЮ.М.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ритуальної служби СКБ «Київський крематорій» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 38 591,14 грн.

Обґрунтовуючи вимоги, зазначила, що наказом відповідача за № 104-к від 06.04.2015 звільнена з посади головного бухгалтера Ритуальної служби СКП «Київський крематорій» за п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13.11.2015, позовні вимоги позивача про визнання незаконним наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, задоволено частково.

Даним рішенням позивача визнано незаконним наказ № 104-к від 06.04.15р. про звільнення позивача з посади головного бухгалтера відповідача та поновлено на займаній посаді з .04.2015р, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 125 164,90 грн. та моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн. та 2000,00 судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 29.03.2016, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13.11.2015 року - змінено в частині розміру середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу зменшивши відповідну суму до 114 528 грн. 97 коп., з утриманням із цієї суми податку на доходи зичних осіб та інших обов`язкових платежів. В іншій частині рішення - залишено без змін.

Дане рішення набрало чинності 29.03.2016. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційної палати від 16 січня 2018 року було залишено без змін рішення апеляційної інстанції.

Позивач зазначає, що рішення відповідачем виконано лише через 20 місяців згідно видаткових ордерів №485 від 03.11.2017 та № 488 від 06.11.2017 у сумі 75 024,98 грн.(за виключенням податків і зборів); платіжними дорученнями №1886, №1887 від 08.11.2017 у сумі 4000,00 грн. та сплачено податки у розмірі 18 984,83 грн., але не було сплачено компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Посилаючись на вказані обставини та наявність фінансової можливості у відповідача на здійснення відповідних виплат, позивач просить стягнути з відповідача за період з 29.03.2016 по 08.11.2017 індекс інфляції у розмірі 32859,00 грн. та 3% річних у розмірі 5732,14 грн.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Ухвалою суду 13.01.2020 позивачу був наданий строк для усунення недоліків поданого позову.

01.06.2020 позивачем подано нову позовну заяву на виконання ухвали суду від 13.01.2020.

Відповідно до поданого позову від 01.06.2020 позивач просить стягнути з відповідача за період з 29.03.2016 по 08.11.2017 індекс інфляції у розмірі 32859,00 грн.у порядку ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення».

Ухвалою від 13.01.2020 у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ст. 178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву.

Згідно з відомостями, які містяться в рекомендованому повідомленні про вручення поштових відправлень, відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження та матеріали позову 19.08.2020.

09.09.2020 відповідачем подано відзив на позов. У своєму відзиві відповідач просив відмовити у задоволенні позову,як необґрунтованого.

18.09.2020 позивачем подано відповідь на відзив та клопотання про відмову у прийнятті відзиву, внаслідок представлення інтересів відповідача особою, без належних на те повноважень.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ознайомившись з поданим відзивом та клопотанням відповідача, суд вважав за можливе поновити пропущений строк на подання відзиву, як такий, що пропущений з поважних причин.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, виходячи з наступного.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13.11.2015, позовні вимоги позивача про визнання незаконним наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, задоволено частково.

Даним рішенням позивача визнано незаконним наказ № 104-к від 06.04.15 про звільнення позивача з посади головного бухгалтера відповідача та поновлено на займаній посаді з 06.04.2015, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 125 164,90 грн. та моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн. та 2000,00 судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 29.03.2016, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13.11.2015 року - змінено в частині розміру середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу зменшивши відповідну суму до 114 528 грн. 97 коп., з утриманням із цієї суми податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. В іншій частині рішення - залишено без змін.

Дане рішення набрало чинності 29.03.2016.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційної палати від 16 січня 2018 року було залишено без змін рішення апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем виконано рішення суду від 29.03.2016 лише через 20 місяців згідно видаткових ордерів №485 від 03.11.2017 та № 488 від 06.11.2017 в сумі 75 024,98 грн.(за виключенням податків і зборів); платіжних дорученнями №1886, №1887 від 08.11.2017р. у сумі 4000,00 грн. та сплачено податки у розмірі 18 984,83 грн.

Відповідно до ст. 34 ЗУ «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу споживчих цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до ст. 1 Порядку № 159 дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

У свою чергу Порядок № 159 визначає, що сума компенсації обчислюється наступним чином: як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць(після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу - інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому, індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача за період з 29.03.2016 по 08.11.2017 індекс інфляції у розмірі 32859,00 грн.

Суд погоджується з доводами позивача в обґрунтування позову та наданим розрахунком, який міститься у позові ( а.с. 32), як таким, що узгоджується з вимогами чинного законодавства та матеріалами справи.

Доказів на спростування вказаного позивачем розрахунку відповідачем не надано.

Аналізуючи матеріали справи, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача індекс інфляції у розмірі 32859,00 грн.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і наявність правових підстав для їх задоволення.

З урахуванням задоволення позову відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 840, 80 грн.

Керуючись статтями 116,117 КЗпП України, статтями 2, 4, 5, 10, 12, 13, 76 - 82, 141, 178, 259, 263 - 265, 268, 273, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Ритуальної служби СКБ «Київський крематорій» про стягнення заборгованості по заробітній платі, задовольнити.

Стягнути з Ритуальної служби СКП «Київський крематорій» (, вул. Байкова, 16, м. Київ, 03039) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) індекс інфляції у розмірі 32 859 грн. 00 коп.

Стягнути з Ритуальної служби СКП «Київський крематорій» (, вул. Байкова, 16, м. Київ, 03039) накористь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Суддя: Букіна О.М.