1Справа № 335/5254/20 2/335/216/2021
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2021 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Фоміної Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 , в особі адвоката Рогозіна О.В., звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з вищезазначеним позовом, в якому просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , та стягнути з ОСОБА_2 судові витрати.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. 14.08.2019 року, позивачу належить на праві приватної власності квартира за номером АДРЕСА_2 .
Однак в подальшому з`ясувалось, що в зазначеній квартирі залишається зареєстрованим ОСОБА_3 , що підтверджується відповідною довідкою, який зареєстрований у квартирі, до вчинення правочину щодо продажу квартири.
Відповідач фактично не проживає в квартирі, однак залишається бути зареєстрованим за вказаною адресою, не приймає участь у витратах на утримання будинку, сплаті комунальних послуг, чим порушує права позивача на володіння, користування і розпорядження належним майном, у зв`язку з чим ОСОБА_4 вимушена звернутися до суду.
В судове засідання позивач не з`явилася, була повідомлена належним чином, представник позивача адвокат Рогозін О.В. надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність та відсутність позивача, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився за невідомою суду причиною, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення слухання справи не надав. Відзив на позов, також, від нього не надходило. Суд вважає можливим розглянути справи за відсутності відповідача на підставі наявних доказів з винесенням заочного рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
На підставі ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалося.
Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відповідно до статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України, власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Згідно статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Права власника житлового будинку, квартири визначенні статтями 317, 383 ЦК України та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише на підставах, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження його майна.
Згідно правовстановлюючих документів, позивачці на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 .
В даній квартирі з 26.03.2018 року зареєстрований відповідач у справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради. Однак відповідач в квартирі не мешкає, комунальні послуги він не сплачує.
Відповідач не є членом сім`ї (родичем) позивача, не зареєстрований у квартирі за згодою позивача.
Отже право відповідача на користування спірною квартирою виникло за згодою попереднього власника.
Чинним законодавством не передбачено перехід прав та обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом особами, які заселилися до нього зі згоди колишнього власника, у випадку зміни власника.
Виникнення права осіб на користування житлом та обсяг цих прав залежить від наявності у особи, зі згоди якої він вселився, права власності на це житло, а отже, припинення права власності цієї особи на житло припиняє право осіб, які з її згоди були вселені на користування житлом.
Права відповідача, який не є власником спірної квартири, на користування ним були похідними від прав колишнього власника цієї квартири, а з припиненням його права власності, припинилося і право користування житлом відповідача.
За таких обставин, оскільки відповідач не є власником квартири АДРЕСА_2 , крім того не проживає в спірній квартирі, витрати на її утримання не несе, за комунальні послуги не сплачує, суд вважає, що факт реєстрації відповідача в квартирі позивача порушує її права як власника, крім того розмір комунальних платежів залежать від кількості зареєстрованих осіб, і зазначені витрати в даному випадку несе власник.
За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, у зв`язку із чим відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2 .
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 840,80 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір в розмірі 840,80 (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) грн.
Повне судове рішення складено 22.02.2021 року.
Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
Представник позивача адвокат Рогозін Олексій Вікторович, свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю № ЗП 001414 видано Радою адвокатів у Запорізькій області.
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрвоаний за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції - Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, який ухвалив оскаржуване рішення, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя В.О. Макаров