Постанова

Іменем України

10 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 709/853/20

провадження № 61-14722св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В.,

Ткачука О. С.,

учасники справи:

позивач - сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Агроко»,

відповідачі - ОСОБА_1 , товариство з обмеженою відповідальністю «Гранекс-Черкаси», Деньгівська сільська рада Золотоніського району Черкаської області,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Гранекс-Черкаси» на ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 червня 2020 року, постановлену під головуванням судді Чубая В.В., та постанову Черкаського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року, ухвалену у складі суддів Гончар Н.І., Сіренка Ю. В., Фетісової Т. Л., усправі за заявою про забезпечення позову сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агроко» у цивільній справі за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агроко» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранекс-Черкаси», Деньгівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання недійсним договору оренди землі, скасування його державної реєстрації, визнання поновленим договору оренди землі із попереднім орендарем та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі із попереднім орендарем,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

У червні 2020 року СГТОВ «Агроко» звернулося до суду з заявою про забезпечення позову у цивільній справі за позовом СТОВ «Агроко» до ОСОБА_1 , ТОВ «Гранекс-Черкаси», Деньгівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації, визнання поновленим договору оренди землі із попереднім орендарем та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі із попереднім орендарем.

Заява мотивована тим, що предметом спору по даній справі є визнання права позивача на подальше користування земельною ділянкою, що належать відповідачу ОСОБА_1 .

На час виникнення спору позивач на спірних земельних ділянках вже провів весняно-польові роботи. Власник земельних ділянок - ОСОБА_1 , заперечень щодо подальшого використання земельних ділянок у строки, визначені законом, не надсилала.

СГТОВ «Агроко» вважає, що оскільки як спірна земельна ділянка, так і суміжні земельні ділянки, які знаходяться в обробітку позивача, вже засіяні різними сільськогосподарськими культурами, а тому очікувані можливі дії відповідачів, спрямовані на можливе виконання робіт із землеустрою, із закріплення межовими знаками поворотних точок меж спірної земельної ділянки, можуть завдати значної майнової шкоди позивачу шляхом пошкодження посівів.

Враховуючи вищевикладене, заявник просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:1090, площею 1,5629 га, розташованої в адміністративних межах Крутьківської сільської ради Чорнобаївського району за межами населеного пункту, в т.ч. проводити землевпорядні роботи з визначення в натурі поворотних точок меж цієї земельної ділянки з закріпленням її меж межовими знаками, як мінімум до вирішення справи по суті, але не раніше як до моменту збирання СТОВ «Агроко» урожаю на даній земельній ділянці.

Короткий зміст судових рішень

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 червня 2020 року, залишеною без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року, заяву задоволено.

Заборонено іншим особам вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки площею 1,5629 га з кадастровим номером :04:000:1090, розташованої в адміністративних межах Крутьківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, в тому числі проводити землевпорядні роботи з визначення в натурі (на місцевості) поворотних точок меж цієї земельної ділянки з закріпленням її меж межовими знаками, до вирішення справи № 709/853/20 по суті.

Судові рішення мотивовані тим, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав і законних інтересів у разі задоволення позову. Окрім того, дії щодо визначення в натурі (на місцевості) спірної земельної ділянки призведуть до пошкодження посівів і, як наслідок, втрати врожаю і понесення збитків, що у свою чергу може істотно ускладнити виконання рішення суду в частині поновлення договору оренди землі у разі задоволення позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції та рух справи у суді касаційної інстанції

06 жовтня 2020 року ТОВ «Гранекс-Черкаси» подано засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 червня 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 05 листопада 2020 року поновлено ТОВ «Гранекс-Черкаси» строк на касаційне оскарження ухвали Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 червня 2020 року та постанови Черкаського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року, відкрито касаційне провадження, витребувано з Чорнобаївського районного суду Черкаської області матеріали цивільної справи № 709/853/20 .

У грудні 2020 року на адресу Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Скаржник просив суд скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не було встановлено необхідність вжиття відповідних заходів, не з`ясовано рівноцінності заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, суди жодним чином не обґрунтували необхідності вжиття саме таких заходів з метою забезпечення виконання рішення в подальшому, а послались лише на доводи заявника та загальні норми процесуального права.

Окрім того, судами не було встановлено існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Натомість, станом на час розгляду судом апеляційної інстанції вказаної справи позивач почав у вересні збір урожаю- кукурудзи, що в свою чергу давало вагомі підстави суду апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції, оскільки вже не створювало для позивача жодних наслідків, які б унеможливили ефективний захист та поновлення порушених прав і законних інтересів у разі задоволення позову.

Також, позивачем було подано до суду аналогічний позов (справа № 709/1379/19) до ОСОБА_2 , ТОВ «Гранекс-Черкаси» про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації, визнання поновленим договору оренди землі із попереднім орендарем та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, в задоволенні якого судами першої та апеляційної інстанцій було відмовлено.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України); якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 05 листопада 2020 року зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави для відкриття касаційного провадження, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України.

Доводи інших учасників справи

СГТОВ «Агроко» подало відзив на касаційну скаргу, який мотивовано тим, що суди дійшли правильних висновків відносно того, що застосовані заходи забезпечення є співмірними із заявленими позовними вимогами про поновлення договору оренди землі на новий строк.

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на касаційну скаргу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 05 червня 2020 року СТОВ «Агроко» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «Гранекс-Черкаси», Деньгівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації, визнання поновленим договору оренди землі із попереднім орендарем та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі із попереднім орендарем.

Відповідно до заявлених позовних вимог між учасниками справи існує спір, щодо права укласти договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:1090 площею 1,5629 га, розташованої в адміністративних межах Крутьківської сільської ради Чорнобаївського району.

22 червня 2020 року СГТОВ «Агроко» звернувся до суду з заявою про забезпечення вказаного позову.

СГТОВ «Агроко», як орендар, засіяв спірну земельну ділянку кукурудзою, а витрати на обробку 1 га поля, де вона розташована, згідно з актом від 23 червня 2020 року становлять 16599,25 грн.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25 червня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження за вищевказаним позовом.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі

№ 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Таким чином, при розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Окрім того, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Застосовуючи вказаний вид забезпечення позову, суди виходили з того, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав і законних інтересів у разі задоволення позову. Окрім того, дії щодо визначення в натурі (на місцевості) спірної земельної ділянки призведуть до пошкодження посівів і, як наслідок, втрати врожаю і понесення збитків, що у свою чергу може істотно ускладнити виконання рішення суду в частині поновлення договору оренди землі у разі задоволення позову.

Проте, такий висновок судів є помилковим, оскільки звертаючись з відповідною заявою, заявник обґрунтовував її тим, що забезпечення позову обраним ним способом направлено на недопущення настання матеріальної шкоди СГТОВ «Агроко», яка полягатиме у позбавленні можливості зібрати засіяний та оброблений ним урожай на спірній земельній ділянці, яка було предметом договору оренди, а дії щодо визначення в натурі (на місцевості) земельних ділянок з закріпленням їх межовими знаками на інших земельних ділянках в межах землекористування , що полягали в проорюванні по всьому периметру траншей, в тому числі з обох боків вздовж під`їзного шляху, що заважає СГТОВ «Агроко» обробляти решту земельних ділянок, які перебувають у нього в оренді, і призводять до порушення вимог Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками.

Разом з тимпредметом спору даної цивільної справи є визнання договору оренди спірної земельної ділянки недійсним, скасування його державної реєстрації, визнання поновленим договору оренди землі спірної земельної ділянки із попереднім орендарем ( СГТОВ «Агроко») та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі із попереднім орендарем ( СГТОВ «Агроко»).

Тобто, метою вказаного позову є захист прав СГТОВ «Агроко» на поновлення договору оренди спірної земельної ділянки, а не захист його прав щодо недопущення збитків пов`язаних з урожаєм на спірній земельній ділянці чи оспорювання права встановлення меж спірної земельної ділянки в натурі.

Разом з тим, заявником не було вказано обґрунтованості доводів щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням заявлених позовних вимог та яким чином невжиття вказаного виду забезпечення позову призведе до невиконання судового рішення в частині поновлення договору оренди спірної земельної ділянки у разі його задоволення.

Незабезпечення позову шляхом заборони проведення землевпорядних робіт по визначенню в натурі (на місцевості) поворотних точок меж цієї земельної ділянки з закріпленням її меж межовими знаками не призведе до утруднення виконання судового рішення у разі задоволення даного позову.

Суди вказаного не прийняли до уваги, в результаті чого дійшли помилкового висновку відносно того, що невжиття вищевказаних заходів забезпечення позову унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав і законних інтересів у разі задоволення позовних вимог щодо поновлення договору оренди спірної земельної ділянки з СГТОВ «Агроко».

Вказаний висновок суперечить самій суті інституту забезпечення позову, метою якого є обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Таким чином, заслуговують на увагу доводи касаційної скарги відносно того, що невжиття вказаного способу забезпечення позову не унеможливить в подальшому виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, зокрема і в частині поновлення договору оренди з попереднім власником.

Окрім того, забезпечення позову, шляхом заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки є неконкретизованими та суперечать вимогам п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги відносно того, що у задоволенні аналогічного позову (справа № 709/1379/19) СГТОВ «Агроко» до ОСОБА_2 , ТОВ « Гранекс-Черкаси» було відмовлено не заслуговують на увагу, оскільки вказана обставина не впливає на результат розгляду заяви про забезпечення позову у даній справі.

Висновки Верховного Суду за результатом розгляду касаційної скарги

Відповідно до ст. 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

За таких обставин ухвала Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 червня 2020 року та постанова Черкаського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні вимог заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 400, 412, 416, 417 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Гранекс-Черкаси» задовольнити.

Ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 червня 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні заяви сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агроко» про забезпечення позову відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. А. Калараш

А. І. Грушицький

Є. В. Петров

О. С. Ткачук