Справа № 761/6189/21
Провадження № 2-н/761/152/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Осаулов А.А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення з ДП «Держвуглепостач» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року заявник звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даною заявою, в якій просив стягнути 89319,49 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Згідно із ч. 1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Захист права у наказному провадженні може мати місце за наявності безспірної вимоги стягувача, що підтверджується належно оформленими письмовими документами.

Стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні обґрунтоване тим, що, відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Вимоги, за якими може бути виданий судовий наказ, передбачені статтею 161 ЦПК, підлягають судовому захисту виключно у порядку наказного провадження.

Перелік вимог, визначених частиною першою статті 161 ЦПК, які можуть розглядатися в порядку наказного провадження, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Так, зокрема, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано якщо: заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

ОСОБА_1 не надав доказів того, що ДП «Держвуглепостач» нарахувало йому, але не виплатило середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за вказаний ним період у сумі 89319,49 грн, а тому вказана вимога не є безспірною.

Варто також зазначити, що за положеннями статті 117 КЗпП України обов`язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства. Вирішуючи справи такої категорії, суди встановлюють як факт затримки виплати належних працівнику сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, відсутність спору про їх розмір, так і наявність вини роботодавця у затримці розрахунку при звільненні.

У наказному провадженні можуть існувати лише безспірні вимоги заявника - це такі вимоги заявника, із яких не вбачається спір про право, тобто це вимоги, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

З врахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що заявником не надано доказів нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні , тобто не доведено безспірність розміру заборгованості, потрібно відмовити у видачі судового наказу.

Згідно п.1 ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 23, 160, 161, 165, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 щодо стягнення з ДП «Держвуглепостач» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвала суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя: Осаулов А.А.

Повний текст ухвали складено 18.02.2021 року