Дата документу 18.02.2021
Справа № 937/7691/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Міщенко Т.М.,

за участі секретаря Панченко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сивової Яни Віталіївни до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину квартири,

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сивова Я.В. звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 48,4 кв. м., жилою площею 27,5 кв.м.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням справу розглянути у його відсутність, позов визнає.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина позивача ОСОБА_3 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , видана відділом РАЦС адміністрації м. Мурманська, актовий запис № 1218 /а.с.14/.

30 червня 1971 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований міським ЗАГС м. Мурманськ, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб /а.с.15/.

Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі позивач зі своєю дружиною набули у власність квартиру у АДРЕСА_2 . Вартість квартири в ЖБК «Арктика-52» виплачена в повному обсязі (в матеріалах справи наявні копії довідки ЖБК «Арктика-52» від 16.03.1995 та реєстраційного посвідчення від 17.03.1995, які підтверджують цей факт, а.с.24-25). Спірна квартира зареєстрована за померлою ОСОБА_3 . Оскільки спірна квартира набувалась у період зареєстрованого шлюбу, то позивач має право на Ѕ частину квартири як подружжя, а інша Ѕ частина успадковується спадкоємцями першої черги позивачем та дочкою ОСОБА_2 .

Позивач відмовився від своїх спадкових прав на користь дочки ОСОБА_2 , про що свідчить копія заяви про відмову від спадщини від 28.05.2014 /а.с.18/. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14.02.2018 за ОСОБА_2 було визнано право власності на спадкову Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 /а.с.19-20/. Право власності на квартиру зареєстровано належним чином (копія Витягу наявна в матеріалах справи, а.с.21).

Причиною, за якою дочка позивача не мала можливості оформити свої спадкові права шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину і вимушена була звернутись до суду з позовом про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування були наступні обставини.

Згідно довідки КП «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 04.08.2017 № 2190-1 станом на 01.01.2013 право власності на спадкову квартиру зареєстровано в цілому за ОСОБА_3 на підставі реєстраційного посвідчення від 17.03.1995, виданого Мелітопольським міжміським бюро технічної інвентаризації, за реєстровим записом № 62 в книзі № 4, реєстраційне посвідчення виписано на підставі довідки ЖБК «Арктика-52» від 16.03.1995. Згідно акту обстеження фахівця КП «ММБТІ» від 02.08.2017 встановлено, що у вищевказаній двокімнатній квартирі самочинно проведено перепланування з улаштуванням тамбуру на площадці сходів; зареєстровано та для спадщини загальна площа 48,4 кв. м., жила площа 27,5 кв. м.; фактично загальна площа становить 48,6 кв. м., жила площа 27,0 кв. м. (копія довідки наявна в матеріалах справи, а.с.16).

Отже, ще за життя спадкодавець ОСОБА_3 зареєструвала належним чином право власності на спадкову квартиру, однак не отримала правовстановлюючий документ свідоцтво про право власності на житло. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 серпня 2017 року, виданою державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області Шевченко О.С., дочці позивача було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкову квартиру, оскільки у неї відсутні документи, які б підтверджували право власності померлої на вказане майно (копія Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії наявна в матеріалах справи, а.с.26).

Вказані вище обставини перешкоджають позивачу отримати в позасудовому порядку свідоцтво про право власності подружжя на Ѕ частину спірної квартири.

Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Сімейного Кодексу України об`єктами спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за виключенням тих, які виключені з цивільного обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнями учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності. Право приватної власності є непорушним.

Враховуючи наявність передбачених законом підстав та визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про можливість визнання за позивачем права власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 82, 89, 247 ч. 2, 263-265, 354 ЦПК України, ст. 22 КпШС України, ст.ст. 60, 61, 65, 70 СК України, суд

в и р і ш и в:

Позов представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сивової Яни Віталіївни до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину квартири задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справі, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 18 лютого 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: