Провадження: 22-ц/812/2292/19 Суддя суду першої інстанції Губницький Д.Г.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 року м. Миколаїв Справа: 489/5029/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 листопада 2021 про зупинення провадження, постановлену під головуванням судді Губницького Д.Г., в залі судового засідання в м. Миколаїв, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

03 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на трьох дітей рівними долями та утримувати частку у розмірі Ѕ частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення із дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 листопада 2021 року задоволено заяву ОСОБА_2 та подружжю визначено строк для примирення тривалістю три місяці до 01 лютого 2022 року, зупинено провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів до 01 лютого 2022 року.

Не погодившись з такою ухвалою місцевого суду, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку щодо зупинення провадження у справі шляхом подання апеляційної скарги, де посилаючись на те, що судом порушені норми процесуального права, просила скасувати оскаржену ухвалу та зобов`язати суд розглянути її позовну заяву про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що 03 серпня 2021 року вона звернулася до суду з цим позовом. У вересні 2021 року вона разом із дітьми переїхала працювати та жити до міста Дніпро, що підтверджується актом про фактичне місце проживання. Вже більше півроку в неї інший чоловік та інше життя, так саме як і у відповідача є інша жінка та нове сімейне життя.

Вона не отримувала заяви відповідача про надання строку на примирення протягом шести місяців і не розуміє, які саме підстави для примирення вказав відповідач.

Також їй не відомо, чи долучив відповідач до своєї заяви про примирення, направленої ним до суду, докази на підтвердження направлення копії цієї заяви їй, як це передбачено вимогами частини 2 статті 183 ЦПК України.

Також наголошувала на тому, що відповідач більше півроку не спілкується із дітьми навіть по телефону і жодного разу не приїжджав до дітей, він не приймає участі у вихованні дітей.

Примирення з відповідачем не можливе ніяк, а тому вважає, що таке затягування розгляду справи судом порушує процесуальні строки при розгляді цієї справи.

Так, процесуальний закон установлює граничні строки розгляду цивільних справ: загальний - не більше 2 місяців із дня відкриття провадження у справі та спеціальний - не більше одного місяця (справи про поновлення на роботі та стягнення аліментів).

Відзив від відповідача на час розгляду справи в апеляційному суді не надходив.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вказані обставини розгляд даної справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до статті 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено з матеріалів справи 03 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на трьох дітей рівними долями та утримувати частку у розмірі Ѕ частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення із дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття.

30 серпня 2021 року ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 01 листопада 2021 року на 11.30 год з повідомленням (викликом) сторін.

01 жовтня 2010 року до Ленінського районного суду м. Миколаєва надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи без її участі (а.с. 24).

28 жовтня 2021 року надійшло письмове клопотання ОСОБА_2 про надання строку на примирення протягом 6 місяців (а.с. 25).

В судове засідання призначене на 01 листопада 2021 року сторони не з`явилися та з урахуванням зазначених заяв сторін суд першої інстанції постановив ухвалу про визначення строку для примиренні тривалістю у три місяці до 01 лютого 2022 року.

Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина 1 статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, місто Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Відповідно до частини 1 статті 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно з частинами 1-3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони й інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності передбачає, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають однакову можливість повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду відповідні докази, що підтверджують або спростовують певні факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на досягнення позитивного для себе результату розгляду справи.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. The Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції не виконані.

Сімейним законодавством передбачено право суду зупинити розгляд справи про розлучення та надати час на примирення.

Відповідно до положень частини 7 статті 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Підставою для такої відстрочки є клопотання одного з подружжя, яке може бути виражене в усній чи письмовій формі під час судового засідання. Той із подружжя, хто просить про надання часу на примирення, повинен бути готовим пояснити, який термін йому потрібен і для чого йому це потрібно. Це дозволить суду переконатись, що таке клопотання не служить для затягування судового процесу та зловживання процесуальними правами.

Як встановлено з матеріалів справи відповідач не скористався своїм процесуальним правом сторони на подання до суду відзиву на позовну заяву, між тим заявив письмове клопотання про надання строку на примирення, яке подав через канцелярію суду до судового розгляду справи та яке, за умови його задоволення, може бути підставою для зупинення провадження у справі.

При цьому відповідач не надав суду доказів, що свідчили б про те, що таке клопотання направлено позивачу та остання обізнана з цим клопотанням та взмозі висловити свої міркування щодо розгляду такого клопотання судом.

Суд першої інстанції не сприяв учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, зокрема, не з`ясував у відповідача питання про направлення клопотання позивачу, не роз`яснив необхідність направлення клопотання іншій стороні, не повідомив про находження такого клопотання ОСОБА_1 , не з`ясувавши її думку, розглянув клопотання без участі сторін.

Більш того, зупиняючи провадження у справі у зв`язку з надання сторонам строку для примирення, суд першої інстанції безпідставно залишив поза увагою, що позовна заява містить вимоги про стягнення аліментів на трьох дітей сторін. Зупинення провадження у справі у зв`язку з наданням сторонам строку для примирення ні яким чином не впливає на можливість розгляду справи в частині вирішення вимог про стягнення аліментів.

Аліменти це кошти для харчування, одягу та інші побутові потреби, які закон зобов`язує виплачувати одного з подружжя іншому.

Аліменти на дитину це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним із батьків. Аліменти стягуються за домовленістю батька і матері, або примусово за рішенням суду.

Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини, а також стаття Закону України «Про охорону дитинства» гарантує дітям право на гідний (належний) рівень життя. Пряма відповідальність за створення належних умов, в рівній мірі лежить на батьках, оскільки згідно норм сімейного законодавства батько і мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дітей.

Аліменти є власністю дитини.

Одним із способів захисту інтересів дитини є її фінансове утримання. Аліментні зобов`язання виникають з моменту народження дітей до їх повноліття.

Суд першої інстанції, зупиняючи провадження у справі за позовними вимогами про розірвання шлюбу, не обґрунтував та не зазначив в ухвалі будь-яких висновків щодо зупинення провадження у справі за вимогами про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, що не відповідає вимогам частини1 статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України у випадку порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ухвала суду першої інстанції, яка перешкоджає провадженню у справі, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на викладене, оскільки судом першої інстанції при постановленні ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 листопада 2021 року були порушені норми процесуального права, що призвели до ухвалення помилкового судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі та порушує права позивача на гарантії захисту у суді своїх інтересів та інтересів неповнолітніх дітей, ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Оскільки справа не була розглянута по суті позовних вимог, питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, підлягає розгляду при розгляді по суті позовних вимог ОСОБА_1 . Керуючись статтями 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 листопада 2021 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.З. Бондаренко

Т.В. Крамаренко

Повний текст постанови складено 22 грудня 2021 року.