КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.

судді Березовенко Р.В., Лапчевська О.Ф.,

секретар Рудик О.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 09 березня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив розірвати шлюб. Свої вимоги обґрунтовував фактично припиненими шлюбними відносинами між сторонами та подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим та суперечить інтересам позивача та відповідача і моральним засадам суспільства (а.с. 1-2).

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 09.03.2017 позов задоволено. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 20.07.2014 відділом ДРАЦС Солом`янського РУЮ у м. Києві за актовим записом № 1609 розірвано. Вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с. 26-27).

У червні 2020 року ОСОБА_1 подано заяву про перегляд заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 09.03.2017 (а.с. 39-51).

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26.08.2020 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 09.03.2017 відмовлено (а.с. 97-98).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати заочне рішення та у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції її не було повідомлено належним чином про наявність позову про розірвання шлюбу, судові повістки-повідомлення було направлено на адресу, за якою вона на той час не проживала. Крім того, розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_2 , в супереч нормам діючого на той час цивільного процесуального закону, судом першої інстанції не було постановлено ухвали про заочний розгляд справи.

Також вказує, що судове засідання проведено не було, оскільки сторони не з`явились, судове рішення було постановлено за відсутності змагальності сторін та лише за наданими позивачем доказами (а.с. 104-119).

Відзиву від учасників справи не надходило.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу з викладений в ній підстав та просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заперечували проти поданої апеляційної скарги та просили її відхилити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.07.2014 між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом ДРАЦС Солом`янського РУЮ у м. Києві, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_6 (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилася донька ОСОБА_7 (а.с. 10).

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, з підставі того, що з 2016 року стосунки між позивачем та відповідачем стали напруженими, вони перестали проживати разом, вести спільне господарство та спілкуватись.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25.10.2016 відкрито провадження та призначено справу до розгляду на 09.03.2017 (а.с. 12).

Сторонам направлялись судові повістки-повідомлення про розгляд справи, відповідачу - копію позовної заяви з додатками (а.с. 14).

Разом з тим, ОСОБА_1 зазначені судові повістки-повідомлення з додатками не отримувала, конверти повернулися із зазначенням «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 19, 23).

Отже, відповідач не була обізнана про наявність спору в суді, суд розглянув справу в одне засідання та постановив судове рішення на підставі заяви позивача про ухвалення заочного рішення.

Таким чином, суд першої інстанції постановив оскаржуване рішення без належного повідомлення відповідача по справі, що є порушенням норм процесуального права, а саме ч. 2 ст. 43 ЦПК України, та у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

При вирішенні справи по суті, судом апеляційної інстанції встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 20.07.2014 укладено шлюб. ОСОБА_5 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_6 ». ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилася донька ОСОБА_7 (а.с. 9, 10).

З 2016 року стосунки між позивачем та відповідачем стали напруженими, вони перестали проживати разом, вести спільне господарство та спілкуватися, фактичні шлюбні відносини припинено с середини 2016 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим та суперечить інтересам позивача та моральним засадам суспільства.

В суді апеляційної інстанції, позивач зазначив, що шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені, їх поновлення вважає неможливим та недоцільним, крім того з 25.07.2020 він перебуває у новому шлюбі.

Згідно з частинами 3, 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу, у частині 1 якої визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Аналізуючи норми діючого законодавства, слід дійти висновку, що суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Твердження відповідача про можливість відновлення шлюбних стосунків, є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача, щодо відсутності ведення спільного господарства та проживання разом. Надані копії фотографій не можуть вважатись як такі, що мають суттєве значення для вирішення справи про розірвання шлюбу, оскільки дані фотографії датуються періодом до ухвалення заочного рішення. Інші доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях відповідача, що суперечить ч. 6 ст. 81 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

За таких обставин, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення позовної заяви ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, оскільки примушування позивача до шлюбних відносин суперечить нормам цивільного законодавства України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 09 березня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 20 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві за актовим записом № 1609 розірвати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 22 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська