НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
17 лютого 2021 рокуСправа № 322/1228/20
Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Губанова Р.О., секретар судового засідання Блажко О.П., за участю позивачки ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
короткий зміст позовних вимог і рух справи:
30 грудня 2020 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов зазначений цивільний позов, в якому позивачка просить суд:
визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді від 13.01.2021 було відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання, відповідачу встановлено строк для подання відзиву.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила таке.
Їй на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . В якому вона проживає сама. Відповідачка не проживає в житловому будинку понад 14 років без поважних причин. Їй відомо, що вона проживає та працює за кордоном. Відповідачка не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком вона не цікавиться. Перешкод в користуванні житловим будинком ні вона ні члени її сім`ї відповідачці не чинили. Факт реєстрації відповідачки порушує її право на вільне розпорядження та користування майном, вона позбавлена можливості оформити субсидію на комунальні послуги.
Відповідачка у встановлений судом строк не подала відзиву на позовну заяву та не надіслала до суду будь-яких заяв чи клопотань, в судове засідання не з`явилася по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку.
Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав зазначених у позові, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Фактичні обставини встановлені судом,
мотиви з яких виходив суд і застосовані норми права.
Судом встановлено, що позивачка являється власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №36870379 від 12.12.2012, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 21.12.2012 та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.12.2020.
У вказаному будинку зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області від 04.01.2021.
Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 пояснила, що вона є сусідкою позивачки. Їй відомо, що ОСОБА_4 у 2000 роках прописала у себе в будинку свою далеку родичку, однак ніколи не проживала в цьому будинку і взагалі в смт Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області. Вона бачила відповідачку лише 2-3 рази за останні 14 років. Коли саме вона її бачила останнього разу, навіть не може згадати.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що близько 20 років проживає по сусідству з позивачкою. Відповідачку він ніколи не бачив. Вказав, що ОСОБА_1 постійно проживає і проживала в будинку по АДРЕСА_1 одна.
На підставі вказаних доказів судом встановлено, що ОСОБА_2 в будинку по АДРЕСА_1 не проживає понад 14 років без поважних причин. Речі, належні відповідачці, в будинку відсутні. Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачці ніхто не чинить.
За таких обставин суд дійшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, і позов підлягає задоволенню.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
До позовної заяви позивачкою додано квитанцію від 18 січня 2021 року №114 якою підтверджується сплата нею судового збору в розмірі 840,80 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки.
Керуючись ст.ст.258, 259, 263 265, 268, 273, 280-284 ЦПК України,
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840 гривень 80 копійок в рахунок відшкодування понесених нею судових витрат.
Реквізити учасників справи:
- позивачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
- відповідачка: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , відомості про РНОКПП в матеріалах справи відсутні.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Новомиколаївський районний суд Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду в повному обсязі складене 25 лютого 2021 року.

Суддя Р.О. Губанов