ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/819/2171/2021 Доповідач Кутурланова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 року Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

Орловської Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Ус О.В. від 13 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Корабельної районної у м. Херсоні ради про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітетіКорабельної районної у м. Херсоні ради про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13 жовтня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність ухвали суду, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Приймаючи до уваги, що ухвала суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові) визначена у п. 6 ч.1 ст.353 ЦПК України, її розгляд судом апеляційної інстанції проводиться без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції посилався на те, що вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху виконані не в повному обсязі.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 3 ст.185 ЦПК України передбачено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01 жовтня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з недодержанням вимог викладених у ст.ст.175, 177 ЦПК України, а саме:

-не вказано чи вживалися заходи досудового врегулювання спору;

- не вказано чи вживалися заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви

-не вказаний попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

-не надано копій додатків до позовної заяви для надіслання усім учасникам справи;

- не сплачений судовий збір, а позивач не звільнений від його сплати.

11 жовтня 2021 року на виконання вимог вказаної ухвали до Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 подав позов з усунутими недоліками, у якому зазначив, що ним не подано іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, а також наведено які заходи досудового врегулювання спору ним вживалися.

Крім того, у вказаній позовній заяві позивач заявив, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.2 ст.13 ЗУ «Про судовий збір».

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13 жовтня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та повертаючи заяву позивачу, суд першої інстанції належним чином не перевірив обставин щодо виконання заявником вимог ухвали суду від 01 жовтня 2021 року про залишення позовної заяви без руху.

Так, з позовної заяви ОСОБА_1 від 11.10.2021 року вбачається, що ним виконано вимоги ухвали суду у повному обсязі, окрім сплати судового збору, та повідомлено суд, що позов подано про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконним рішенням органу місцевого самоврядування, а тому він звільнений від сплати судового збору з підстав визначених п.13 ч.2 ст. ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI.

Відповідно до положень пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Отже, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування у даному випадку положень п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" є помилковим та не ґрунтується на матеріалах справи, оскільки підстави і предмет позову визначає позивач, а суд на стадії відкриття провадження у справі не наділений повноваженнями надавати оцінку його обґрунтованості і підставності.

Що стосується інших недоліків позовної заяви, про які зазначено в ухвалі Херсонського міського суду від 01 жовтня 2021 року про залишення позовної заяви без руху, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції).

У справі «Bellet v. France» («Белле проти Франції», рішення від 04 грудня 1995 року), Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

У справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain («Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії», рішення від 28 жовтня 1998 року) та у справі Miragall Escolano and others v. Spain («Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», рішення від 13 січня 2000 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Наведене дає підстави для висновку про те, що надмірний формалізм під час вирішення питання про відкриття провадження у справі суперечить принципу верховенства права, завданням цивільного судочинства та порушує, гарантоване п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, право на доступ до суду.

При цьому колегія суддів зазначає, що відсутність попереднього розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи може бути предметом дослідження при вирішенні судом питання щодо розподілу судових витрат, та не може бути підставою для повернення позовної заяви позивачу.

Приймаючи до уваги вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви ОСОБА_1 з підстав невідповідності позовної заяви вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, не ґрунтується на вимогах цивільного процесуального законодавства.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 13 жовтня 2021 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає відповідно до положень п.2 ч.1 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

Н.В. Орловська