Справа № 159/6813/21
Провадження № 2-з/159/58/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про вирішення заяви про забезпечення позову

(вступна і резолютивна частини)

16 грудня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Бакай Л.О.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника заявника ОСОБА_3 адвоката Кондратюка Володимира Веніаміновича про забезпечення позову,

встановив:

У провадженні Ковельського міськрайонного суду Волинської області перебуває справа за позовом представника позивача ОСОБА_3 адвоката Кондратюка Володимира Веніаміновича до ОСОБА_4 про стягнення з відповідача на користь позивача 227 088 грн 67 коп. з яких: 194 964,84 грн інфляційних втрат, 32 123, 83 грн трьох процентів річних за період з 01.01.2010 по 30.09.2021, за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики від 30.04.2009 року. Відповідно до заяви про уточнення позовних вимог від 16.12.2021 позивач просить стягнути з відповідача 232 413 грн 96 коп. з яких: 199 788 грн 90 коп. інфляційних втрат, 32 625 грн 06 коп. процентів річних, за період з 01.01.2010 по 16.12.2021 за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики від 30.04.2009 року.

За вказаним позовом ухвалою суду від 15.11.2021 відкрито провадження у цивільній справі, у якій призначено підготовче засідання.

Представник стягувача Моши Зденєка ОСОБА_1 16.12.2021 подав заяву про забезпечення позову у даній справі шляхом накладення арешту на належну ОСОБА_4 1/2 частину земельної ділянки площею 0,15 га, цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в смт Зарічне Зарічненського району Рівненської області, кадастровий номер :03:006:0117 (далі земельна ділянка).

Заява мотивована тим, що ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця, в якій просить скасувати обтяження вказаної земельної ділянки, яке було застосоване в межах виконавчого провадження і з примусового виконання рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23.11.2009 року у справі № 2-1593/2009. Право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку підтверджено інформацією, яка міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Рішення суду про стягнення позики не виконане, заборгованість відповідача перед позивачем не погашена, що свідчить про фактичне ухилення боржника від виконання боргових зобов`язань протягом тривалого часу, ініціювання ОСОБА_4 питання про скасування обтяження земельної ділянки є достатніми підставами для накладення арешту на земельну ділянку в межах даного цивільного провадження. На переконання заявника, невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду у даній цивільній справі про стягнення інфляційних втрат і процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики від 30.04.2009 року.

Представник боржника ОСОБА_2 заперечив проти заявленого клопотання керуючись тим, що позивачем не надано доказів про існування заборгованості за договором позики від 30.04.2009, а доводи заявника про унеможливлення виконання судового рішення у даній справі є надуманими; зауважив, що предметом спору у даній справі є стягнення грошових коштів за прострочення зобов`язання. Із скаргою на бездіяльність виконавця і скасування арешту на земельну ділянку ОСОБА_4 звернувся в межах завершальної стадії (виконавчого провадження) розгляду іншої цивільної справи і таке звернення не є безумовною обставиною, яка вказує на необхідність вжиття заходів забезпечення даного позову.

Вирішуючи клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, суд керується таким.

Згідно із частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупинення митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до пунктів 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Отже, одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність безпосереднього зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат, трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики, позивач просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, посилаючись на інформацію щодо перебування у його власності цієї земельної ділянки.

Суд звертає увагу, що вказана земельна ділянка не є предметом спору за заявленим позовом. При цьому, позивачем не надано суду доказів про спроможність виконання судового рішення відповідачем (у випадку задоволення позову) виключно за рахунок вказаної земельної ділянки. При цьому необхідно також врахувати визначену частиною п`ятою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» процедуру звернення стягнення на інше майно боржника, застосування якої у межах примусового виконання не є безумовним і першочерговим.

На переконання суду, невжиття такого заходу забезпечення позову не матиме негативних наслідків для позивача та жодним чином не порушить його права також і тому, що на вказану земельну ділянку накладено арешт в межах примусового виконання судового рішення від 23.11.2009 у справі № 2-1593/2009 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості; станом на день звернення із заявою про забезпечення позову питання про зняття такого арешту судом не вирішено.

З огляду на вказане, у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_5 адвоката Кондратюка Володимира Веніаміновича про забезпечення позову у справі № 159/6813/21 за позовом представника позивача ОСОБА_3 адвоката Кондратюка Володимира Веніаміновича до ОСОБА_4 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту.

Повне судове рішення складене 17.12.2021.

Головуючий:Ю. Ф. Волкова