Справа № 137/1730/20

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" лютого 2021 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Желіховського В.М.

секретаря судових засідань Голоти О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в смт. Літині за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про втрату права на проживання,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулася ОСОБА_1 із позовною заявою про втрату права на проживання, в якій зазначає, що згідно договору дарування квартири від 14 листопада 2002 року вона являється власником квартири за адресою АДРЕСА_1 .

В даній квартирі зареєстровані відповідачі, даруватель квартири ОСОБА_3 разом із матір`ю ОСОБА_2 , але з 2001 року вони не проживають в даній квартирі.

В зв`язку з тим, що відповідачі добровільно знятися з реєстрації не бажають, тому позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав як власника квартири, та як в подальшому це надасть її змогу оформити субсидію.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги з підстав зазначених в позові підтримує повністю та просить їх задовольнити. Про заочний розгляд справи не заперечує. Судові витрати залишає за собою.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, хоча про день час та місце розгляду справи були повідомлені заздалегідь та належним чином. До суду повернулися конверти з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою».

Крім того, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були повідомлені належним чином про місце дату та час судового засідання відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Заяв чи клопотань не надходило. З урахуванням позиції сторони позивача, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне за згодою позивача на підставі ст. 280 ЦПК України постановити заочне рішення, яким позов задовольнити повністю з наступних підстав. Так, відповідно до договору дарування квартири від 14.11.2002 року (а.с.8) ОСОБА_3 , (даруватель) подарувала ОСОБА_1 (обдарованій) квартиру за номером АДРЕСА_2 . Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7) за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на квартиру за номером АДРЕСА_2 . Відповідно до копії домової книги в будинку АДРЕСА_1 (а.с.10) встановлено факт реєстрації відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за вказаною адресою. Відповідно до довідки Літинської селищної ради Літинського району Вінницької області за №2134 від 24.12.2020 року (а.с.12) встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані в АДРЕСА_1 . З 14.09.2001 року по теперішній час за місцем реєстрації не проживають. Відповідно до Акту від 21.12.2020 р. (а.с.13) в домоволодінні власником якого є ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою в АДРЕСА_1 зареєстровано 9 осіб, 2 з яких - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають за місцем реєстрації. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів «2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16,386,391 ЦК України. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно частин 1, 2 і 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію позивача, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, оскільки позивач є законним власником квартири по АДРЕСА_1 , а реєстрація відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позбавляє можливості повною мірою володіти, користуватись та розпоряджатися вищезазначеною квартирою, чим обмежуються її права як власника згаданого об`єкта нерухомості, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його задоволення. Керуючись ст.ст.4,12,48,76,81, 206, 247, 259,263-268, 280 ЦПК України і на підставі ст.ст.316,317,319,321,386,391 ЦК України, ст.71,72 ЖК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , втратили право на проживання за адресою по АДРЕСА_1 .

Копію заочного рішення протягом 2 діб направити відповідачам та роз`яснити, що заяву про перегляд заочного рішення відповідачі можуть надіслати до суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.