Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" грудня 2021 р. Справа № 608/2127/20

Номер провадження2/608/32/2021

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого суду судді Парфенюка В. І.

з участю секретаря Южди Л.С.

представників відповідача ОСОБА_1 -- адвокатів Балабана П.О. та Цимбалюка П.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Чортків справу цивільного судочинства за позовом Акціонерного товариства "Укрсиббанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2020 року позивач акціонерне товариство Укрсиббанк звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В позовній заяві позивач зазначив, що між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0 від 24.10.2006 року, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит (грошові кошти) в сумі 40 000 доларів США, а відповідач зобов`язався щомісяця повертати наданий кредит у розмірі та в строки, передбачені графіком погашення кредиту, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 24.10.2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту. За користування кредитними коштами протягом перших 30 днів відповідач зобов`язався сплачувати проценти у розмірі 12,30 % річних.

Також між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0 від 03.05.2007 року, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит (грошові кошти) в сумі 35 000 доларів США, а відповідач зобов`язався щомісяця повертати наданий кредит у розмірі та в строки, передбачені графіком погашення кредиту, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 10.05.2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту. За користування кредитними коштами протягом перших 30 днів відповідач зобов`язався сплачувати проценти у розмірі 13,00 % річних.

Згідно п. 1.3.1 кредитних договорів сторони домовилися, що за умовами договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених пунктом 9.2 договору. У випадку настання обставин, передбачених підпунктом "а" пункту 9.2 договору, а саме за порушення кредитної дисципліни, встановлюється подвійна процентна ставка, передбачена п. 1.3.1 кредитного договору. Про зміну процентної ставки банк повідомляє позичальника шляхом направлення відповідного листа в порядку, встановленому п. 9.2 кредитного договору (п.1.3.1, п.10.2 кредитного договору).

Відповідно до п.9.2 кредитних договорів банк Листами №177090 та №177092 від 22.02.2008 року; повідомив відповідача про те, що у випадку прострочення платежу за кредитним договором, банк з дат виникнення простроченої суми основного боргу, нараховуватиме на прострочену суму основного боргу підвищені проценти в розмірі збільшеному вдвічі від діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу.

Відповідно до п.9.5 кредитного договору строк дії договору встановлюється з дати його укладення і до повного погашення суми кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій та/або пені, у разі її нарахування.

Всупереч умов Кредитних договорів відповідач ОСОБА_1 не здійснював щомісячних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентах у строк, вказаний у договорах, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. АТ «Укрсиббанк» у 2010 році звернувся до Чортківського районного суду Тернопільської області з позовом про стягнення з відповідача та поручителя заборгованості по вказаних кредитних договорах. Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 19.04.2010 року по справі № 2-323/10 встановлено наявність кредитних правовідносин між сторонами, факт видачі кредиту в доларах США, неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договорами, наявність заборгованості та вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 заборгованості за вказаними кредитними договорами загальною сумою у розмірі 536 509 грн. 03 коп. та судовий збір.

Після набрання рішенням суду законної сили були отримані виконавчі листи та направлені до органів ДВС для примусового виконання. Виконання рішення тривало 10 років. Постановою начальника відділу Чортківського міськрайонного відділу ДВС від 30.06.2020 року виконавче провадження було закрито в зв`язку з стягненням боргу в сумі 536 509.03 грн. Однак, заборгованість за кредитними договорами не погашена у повному обсязі. Кошти у національній валюті - гривні, що надходили в рахунок погашення боргу за рішенням суду, були конвертовані банком у валюту договору - долари США та направлені на погашення заборгованості: по кредитному договору №0 по процентах у розмірі 75.8 дол. США, по кредитному договору №0 по кредиту у розмірі 17763.45 дол. США, по процентах у розмірі 2304.31 дол. США. Розмір, дати та суми нарахування заборгованості по кредиту, процентах станом на 28.09.2020 року, а також розмір, дати та суми погашення заборгованості, залишок заборгованості викладені у довідках розрахунках по кредиту, процентах, які сформовані шляхом витягу з електронних облікових систем банку та перенесені на паперові носії. Оскільки залишаються невиконаними належним чином у повному обсязі зобов`язання відповідача за кредитними договорами по поверненню кредиту (основного боргу), позивач вважає, що має право вимагати від відповідача сплатити суму боргу відповідно до ст. 625 ЦК України. Так, за період три роки до дня подачі позову, а саме з 29.09.2017 року по 28.09.2020 року позивач має право вимагати стягнути з відповідача заборгованість по процентах згідно ст. 625 ЦК України: за кредитним договором №0 від 24.10.2006 року у розмірі 20943.67 дол. США, за кредитним договором №0 від 03.05.2007 року у розмірі 20973.68 дол. США. Зазначену суму заборгованості АТ «Укрсиббанк» просить стягнути з відповідача, а також сплачений судовий збір у розмірі 17 783,60 гривень.

В листопаді 2020 року від представника відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що позов є безпідставним та поданий із пропуском строку позовної давності. Так, рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 19 квітня 2010 року, яке ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 29 липня 2010 року по справі № 2-323/10 залишено без змін, позов ПАТ «Укрсиббанк» задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» 536 509.03 грн. заборгованості за кредитними договорами № від 24 жовтня 2006 року та № 0 від 03 травня 2007 року. У випадку відсутності або недостатності у боржників грошових коштів у вказаному вище розмірі заборгованість погасити шляхом звернення стягнення на передане в іпотеку майно, а саме: п`ятикімнатну квартиру АДРЕСА_1 . 30 червня 2020 року начальником відділу Чортківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Будзінською З. В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» 536509.03 грн. заборгованості за кредитними договорами № від 24 жовтня 2006 року та № 0 від 03 травня 2007 року, у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі вищевказаного рішення суду згідно з виконавчим документом на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Як слідує з даної постанови, відповідно до платіжних доручень № 4901/26.11.2019, № 5582/21.12.2019, № 324/29.01.2020, № 1166/03.03.2020, № 1598/23.03.2020, № 1967/04.05.2020, № 2154/21.05.2020, № 2566/19.06.2020, № 2710/26.06.2020, виданих Чортківським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та повідомлення Управління з питань виплати пенсій відділу з питань виплати пенсій № 12 від 30.06.2020 року з боржника стягнуто борг в сумі 536 509.03 грн. повністю та перераховано в користь стягувача.

Кредитор, звернувшись у 2010 році із позовом про дострокове повернення кредиту, на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки. Рішення суду про стягнення кредитної заборгованості свідчить про закінчення строку дії кредитного договору. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, комісію, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правова позиція про порядок застосування ст. 625 ЦК України викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 202/4494/16-ц від 31 жовтня 2018 року, згідно якої нарахування банком позичальнику процентів та пені після 10 жовтня 2010 року (дата набрання законної сили рішенням про дострокове стягнення суми кредиту) є необгрунтованим, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає саме з цих підстав, а не за спливом строку позовної давності, заявленої стороною у справі.

Звернення позивача з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 19 квітня 2010 року по справі № 2-323/10 про стягнення кредитної заборгованості свідчить про закінчення строку дії кредитних договорів. Право банку нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цими договорами строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (як це зроблено у даному випадку). З моменту набрання рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 19 квітня 2010 року по справі № 2-323/10 законної сили у позивача виникло право на стягнення сум за статтею 625 ЦК України, оскільки з цього моменту права кредитора за кредитними договорами, які припинилися у зв`язку із достроковим стягненням кредиту, трансформувалися в охоронні правовідносини. Строк позовної давності щодо вимог за статтею 625 ЦК України становить 3 роки, перебіг вказаного строку почався з 29 липня 2010 року та закінчився 28 липня 2013 року, а із позовом до суду банку звернувся 16 жовтня 2020 року, тобто поза межами строку позовної давності.

У вересні 2021 року від позивача АТ «Укрсиббанк» надійшли письмові пояснення, в яких позивач зазначив, що заборгованість за кредитними договорами відповідачем не погашена у повному обсязі. Оскільки залишаються невиконаними належним чином у повному обсязі зобов`язання відповідача за кредитними договорами по поверненню кредиту (основного боргу), позивач має право вимагати від відповідача сплатити суму боргу відповідно до ст. 625 ЦК України. Наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносини сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за весь час прострочення.

В судове засідання представник позивача - АТ Укрсиббанк» не з`явився, від позивача надійшло клопотання по розгляд справи без участі представника, позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі.

Представники відповідача ОСОБА_1 адвокати Балабан П. О. та Цимбалюк П.А. позовні вимоги заперечують з мотивів, викладених у відзиві, просять відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення представників відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 жовтня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит (грошові кошти) в сумі 40 000 доларів США, а відповідач зобов`язався щомісяця повертати наданий кредит у розмірі та в строки, передбачені графіком погашення кредиту, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 24.10.2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту. За користування кредитними коштами протягом перших 30 днів відповідач зобов`язався сплачувати проценти у розмірі 12,30 % річних.

Також 3 травня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит (грошові кошти) в сумі 35 000 доларів США, а відповідач зобов`язався щомісяця повертати наданий кредит у розмірі та в строки, передбачені графіком погашення кредиту, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 10.05.2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту. За користування кредитними коштами протягом перших 30 днів відповідач зобов`язався сплачувати проценти у розмірі 13,00 % річних.

Згідно п. 1.3.1 кредитних договорів сторони домовилися, що за умовами договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених пунктом 9.2 договору. У випадку настання обставин, передбачених підпунктом "а" пункту 9.2 договору, а саме за порушення кредитної дисципліни, встановлюється подвійна процентна ставка, передбачена п. 1.3.1 кредитного договору. Про зміну процентної ставки банк повідомляє позичальника шляхом направлення відповідного листа в порядку, встановленому п. 9.2 кредитного договору (п.1.3.1, п.10.2 кредитного договору).

Відповідно до п.9.2 кредитних договорів банк Листами №177090 та №177092 від 22.02.2008 року; повідомив відповідача про те, що у випадку прострочення платежу за кредитним договором, банк з дат виникнення простроченої суми основного боргу, нараховуватиме на прострочену суму основного боргу підвищені проценти в розмірі збільшеному вдвічі від діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу.

Відповідно до п. 9.5 кредитного договору строк дії договору встановлюється з дати його укладення і до повного погашення суми кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій та/або пені, у разі її нарахування.

Всупереч умов Кредитних договорів відповідач ОСОБА_1 не здійснював щомісячних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентах у строк, вказаний у договорах, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 19.04.2010 року по справі № 2-323/10 встановлено наявність кредитних правовідносин між сторонами, факт видачі кредиту в доларах США, неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договорами, наявність заборгованості та вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 заборгованості за вказаними кредитними договорами загальною сумою у розмірі 536 509 грн. 03 коп. У випадку відсутності або недостатності у боржників грошових коштів у вказаному вище розмірі заборгованість погасити шляхом звернення стягнення на передане в іпотеку майно, а саме: п`ятикімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Також стягнуто солідарно з відповідачів судові витрати о справі в розмірі 1700 гривень судового збору та 120 гривень ІТЗ, сплачених банком при подачі позову до суду.

30 червня 2020 року начальником Чортківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Будзінською З. В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» 536509.03 грн. заборгованості за кредитними договорами № від 24 жовтня 2006 року та № 0 від 03 травня 2007 року, у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі вищевказаного рішення суду згідно з виконавчим документом на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до платіжних доручень № 4901/26.11.2019, № 5582/21.12.2019, № 324/29.01.2020, № 1166/03.03.2020, № 1598/23.03.2020, № 1967/04.05.2020, № 2154/21.05.2020, № 2566/19.06.2020, № 2710/26.06.2020, виданих Чортківським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та повідомлення Управління з питань виплати пенсій відділу з питань виплати пенсій № 12 від 30.06.2020 року з боржника стягнуто борг в сумі 536 509.03 грн. повністю та перераховано в користь стягувача.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14?10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином не виконував своїх зобов`язань за Кредитними договорами, якими йому надано кредит строком до 24 жовтня 2017 року та 10 травня 2018 року. У зв`язку із цим банк звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості за кредитом і процентів за користування коштами з позичальника та ОСОБА_2 , яка поручилася за виконання відповідачем цих договорів. Судовим рішенням від 19 квітня 2010 року про стягнення заборгованості за кредитними договорами підтверджено наявність грошового зобов`язання позичальника перед банком та його порушення. Виконавчий лист, виданий на підставі цього рішення, пред`явлений до примусового виконання та після тривалого виконавчого провадження виконано одним із боржників у строк до 30 червня 2020 року.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2010 році зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за Кредитними договорами не припинилося та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання 30 червня 2020 року (дата останнього платежу з погашення боргу). Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення до 30 червня 2020 року.

У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.

Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц).

Так як тільки судовим рішенням від 19 квітня 2010 року визначена прострочена сума 536 509 гривень 03 копійки, а тому саме ця сума заборгованості примайться судом для розрахунку 3% річних. Формула такого розрахунку наведена в вищезазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду.

Тому судом не приймаються до уваги довідки-розрахунки позивача (додатки 3 та 4) за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України.

Разом з тим главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), а тому 30 червня 2020 року (дата остаточного погашення заборгованості, стягнутої за судовим рішенням) і є датою, коли зобов`язання відповідачів перед банком за Кредитним договором припинилося.

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим.

Згідно правової позиції Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеної у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

У цій справі позивач АТ «Укрсиббанк» пред`явив позов 16 жовтня 2020 року.

Оскільки позивач звернувся за стягненням з ОСОБА_1 процентів за період три роки до дня подачі позову, а саме з 29.09.2017 року по 28.09.2020 року, то суд повинен установити, чи дотримано строки позовної давності з урахуванням викладеного висновку Великої Палати Верховного Суду.

Оскільки судове рішення про стягнення заборгованості за кредитними договорами виконано 30 червня 2020 року і з цього дня зобов`язання відповідача перед банком за кредитними договорами припинилося в силу положень статті 599 ЦК України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог банку про стягнення коштів, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за період з 1 липня 2020 року по 15 жовтня 2020 року.

Таким чином, 3 % річних розраховуються з урахуванням боргу у розмірі 536 509,03 гривень, помноженого на кількість днів прострочення, які вираховуються в межах строку позовної давності з 16 жовтня 2017 року до дня остаточного погашення заборгованості 30 червня 2020 року, що становить 988 днів, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Тобто 536 509,03 гривень х 988 днів х 3 : 100 : 365 = 43 567,47 гривень.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини справи вимога позивача АТ «Укрсиббанк» підлягають задоволенню частково в межах строку позовної давності в розмірі 43 567,47 гривень.

У відповідності з вимогами ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача в загальній сумі 43 567,47 гривень, що становить 3,81 % від суми позову 536 509,03 гривень, а тому з відповідача в користь позивача слід стягнути 677,56 гривень понесених судових витрат по сплаті судового збору (17 783,60 х 3,81 % : 100%).

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 625, 1046-1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 5, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , в користь Акціонерного товариства "Укрсиббанк", поштовий індекс 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12, ідентифікаційний код в ЄДР 09807750, 43 567 (сорок три тисячі п`ятсот шістдесят сім) гривень 47 копійок процентів згідно ст. 625 ЦК України та 677 (шістсот сімдесят сім) гривень 56 копійок понесених судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду через Чортківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення --16 грудня 2021 року.

Суддя: В. І. Парфенюк