КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №752/19722/19 Головуючий у 1 інстанції: Мазур Ю.Ю.

Провадження №22-ц/824/468/2021 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

03 лютого 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.,

за участю секретаря Телятник І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» та ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

У мотивування вимог посилався на те, що 27.05.2015 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автобусу, який належить ТОВ «Ярослав-Авто».

2015 року між ТОВ «Ярослав-Авто» та ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» укладено Договір обов`язкового страхування наземного транспорту, яким є поліс №А1/7730473.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.09.2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_2 , третя особа: ТОВ «Ярослав-Авто», про стягнення збитків та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 суму відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 49 000 грн та витрати по оплаті судового збору 1600 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизу у розмірі 1000 грн, суму відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 5960 грн та 1500 грн у відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_2 виконав рішення суду повністю.

Рішенням Київського апеляційного суду від 01.07.2019 року постановлено стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 47 000 грн суми вартості проведеного ремонту його автомобіля Хонда Акорд, державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

14 вересня 2019 року ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» сплатила йому суму вартості відновленого ремонту автомобіля.

Оскільки страхова компанія не виконала у належний строк та в належному розмірі свої зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування, відповідач повинен сплатити за період з 16 жовтня 2015 року по 14 серпня 2019 року:

- пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 59 898,62 грн,

- інфляційне збільшення у розмірі 21 826,19 грн;

- 3% річних у розмірі 5 400 грн.

З урахуванням наведеного просив суд стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» пеню в розмірі 59 898,62 грн, інфляційне збільшення у розмірі 21 826,19 грн та 3% річних у розмірі 5 400 грн, а також судовий збір.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02 вересня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 26247 (двадцять шість тисяч двісті сорок сім) грн 90 коп.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати в розмірі 9559 (дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн 87 коп.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 три відсотки річних в розмірі 2365,20 (дві тисячі триста шістдесят п`ять) грн 20 коп.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 489 (чотириста вісімдесят дев`ять) грн 65 коп.

У решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та застосувати строк позовної давності до заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

Зазначає, що ухвалою Верховного Суду від 19 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі №753/10416/17 за касаційною скаргою ПрАТ «УТСК» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 липня 2019 року.

Саме тому представником відповідача було подано до суду першої інстанції заяву про зупинення провадження у цивільній справі №752/19722/19, оскільки рішення касаційного суду у справі №753/10416/17 буде мати фундаментальне значення для правильного розгляду справи №752/19722/19, так як напряму стосується визначення розміру страхового відшкодування (основного боргу).

Вказує, що 03 липня 2020 року ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» разом із відзивом на позовну заяву, заявою про зупинення провадження у цивільній справі та клопотанням про розгляд справи з повідомлення сторін було подано заяву про застосування строків позовної давності.

Однак, судом першої інстанції при ухваленні судового рішення було повністю проігноровано вказані документи.

Звертає увагу й на те, що судом першої інстанції розраховано розмір пені за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 16.10.2015 року до червня 2017 року, яке склало 26 247,90 грн.

Стягнувши пеню за весь цей час прострочення, суд не надав оцінки позиції ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», викладеній у відзиві та заяві про застосування строків позовної давності щодо пені в межах річного строку позовної давності, зазначеного у пункті першому частини другої статті 258 ЦК України.

Розмір пені, розрахований з урахуванням заяви про застосування строків позовної давності, поданої відповідачем до суду першої інстанції 03.07.2020 року, в межах річного строку становить 13 751,19 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Зазначає, що у мотивувальній частині рішення суду не вказані підстави зменшення сум, які підлягають стягненню з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія».

Також посилається на постанову Верховного Суду від 11 грудня 2019 року в справі №761/6406/16-ц.

У судовому засідання представник позивача ОСОБА_3 просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а в задоволенні апеляційної скарги ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» відмовити.

Представник відповідача Степушенко П.М. просив апеляційну скаргу ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія задовольнити, а в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити.

Вислухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 27 травня 2015 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автобусу, який належить ТОВ «Ярослав-Авто».

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, який згідно трудового договору працював водієм в ТОВ «Ярослав-Авто».

26 червня 2015 року ОСОБА_1 подав заяву до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про виплату йому страхового відшкодування, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішення про розмір та виплату позивачу страхового відшкодування ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» прийнято 01 жовтня 2015 року.

07 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_4 , третя особа: ТОВ «Ярослав- Авто» про стягнення збитків та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03 вересня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_4 , третя особа: ТОВ «Ярослав-Авто» про стягнення збитків та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 суму відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 49000 грн та витрати по оплаті судового збору в розмірі 1600 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 франшизу у розмірі 1000 грн, суму відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 5960 грн та 1500 грн у відшкодування моральної шкоди. (а.с. 5-11)

Постановою Київського апеляційного суду від 01 липня 2019 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 вересня 2018 року змінено, зменшено стягнуту суму з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 з 49 000 грн до 47 000 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін. (а.с. 12-19)

Постановою Верховного суду від 05 листопада 2020 року касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» залишено без задоволення, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 липня 2019 року залишено без змін.

14 вересня 2019 року ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» сплатило ОСОБА_1 збитки, завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 47 000 грн. (а.с. 20)

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктами 2, 3 частини першої статті 988 ЦК України передбачено, що страховик (страхова компанія) зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком (стаття 990 ЦК України).

Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентуються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, у статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 34.2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до пункту 34.2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначав, що оскільки страхова компанія не виконала у належний строк та в належному розмірі свої зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування, відповідач повинен сплатити за період з 16.10.2015 року по 14.08.2019 року пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 59 898,62 грн, інфляційне збільшення у розмірі 21 826,19 грн, 3% річних у розмірі 5 400 грн.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору страхову суму.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 07 червня 2017 року у справі № 6-282цс17 та Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі №910/10156/17 (провадження №12-14гс18) зазначила, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Крім того, у пункті 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно зі статтею 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

За несвоєчасну виплату страхового відшкодування страховик має сплатити на вимогу страхувальника (чи вигодонабувача) пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла за період прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Правовий аналіз норм статей 525, 526, 599, 611, 625 ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, передбаченої статтею 625 цього Кодексу.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 22 березня 2017 року по справі № 6-2311цс16 та постанові Великої палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року по справі № 916/190/18.

Із наведеного вище вбачається, що ОСОБА_1 має право на стягнення пені за прострочення виплати страхового відшкодування, інфляційне збільшення та 3%.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, дійшов висновку, що до стягнення підлягає пеня за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 16.10.2015 до червня 2017 року в розмірі 26247,90 грн, інфляційне збільшення в розмірі 9559,87 грн та три відсотки річних в розмірі 2365,20 грн.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

У серпні 2020 року ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» подало заяву про застосування строків позовної давності. (а.с. 64)

За змістом статей 256-258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Згідно з ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Тому, з врахуванням звернення позивача до суду з позовом 24 вересня 2019 року, колегія судів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: пеня з 24 вересня 2018 року по 13 серпня 2019 року в розмірі 14 844 грн 28 коп. (в межах одного року з урахуванням заяви про застосування позовної давності), три відсотки річних з 24 вересня 2016 року по 13 серпня 2019 року в розмірі 4074 грн 43 коп. (в межах трьох років з урахуванням заяви про застосування позовної давності), індекс інфляції з 24 вересня 2016 року по 13 серпня 2019 року в розмірі 16 800 грн 14 коп. (в межах трьох років з урахуванням заяви про застосування позовної давності).

Згідно з ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи пропорційність задоволених позовних вимог, з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 893 грн 03 коп., а з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» у розмірі 771 грн 06 коп.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 376, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» та ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 вересня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 77) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) пеню в розмірі 14 844 (чотирнадцять тисяч вісімсот сорок чотири) грн 28 коп., інфляційні втрати в розмірі 16 800 (шістнадцять тисяч вісімсот) грн 14 коп., три відсотки річних у розмірі 4074 (чотири тисячі сімдесят чотири) грн 43 коп., а всього - 35 718 (тридцять п`ять тисяч сімсот вісімнадцять) грн 85 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 77) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 893 (вісімсот дев`яносто три) грн 03 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 77) судовий збір у розмірі 771 (сімсот сімдесят одна) грн 06 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 15 лютого 2021 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль