Справа № 487/9009/21
Провадження № 2-о/487/206/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого - судді Бобрової І.В., за участю секретаря Тітова А.О., заявника ОСОБА_1 , представника заявника адвоката Гуменюк І.Л., заінтересованої особи - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Гуменюк Ірини Леонідівни, заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

16.12.2021 представник ОСОБА_1 адвокат Гуменюк І.Л. звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , в якій просила заборонити ОСОБА_2 у будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_1 особисто або через третіх осіб; заборонити ОСОБА_2 чинити перешкоди ОСОБА_1 у проживанні в квартирі спільного проживання з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви вказала, що ОСОБА_2 є колишнім чоловіком ОСОБА_1 , які проживають в одній квартирі АДРЕСА_2 , та яка на праві спільної часткової власності належить останнім та їх сину. Під час спільного проживання ОСОБА_2 постійно підіймає на ОСОБА_1 руку, забирає особисті речі, висловлюється в її бік нецензурною лайкою, погрожує, завдає тілесних ушкоджень, що спричинило стійкий розлад здоров`я заявниці, у зв`язку з чим остання неодноразово зверталась з приводу неправомірної поведінки ОСОБА_2 до правоохоронних органів. Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.09.2021 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Крім того, Миколаївським РУП ГУНП в Миколаївській області неодноразово були видані термінові заборонні приписи стосовно кривдника ОСОБА_2 , проте останній відповідних висновків не зробив, що є підставою для звернення до суду з даною заявою, як особою, що постраждала від домашнього насильства.

Ухвалою суд від 20.12.2021 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду.

Заявниця та її представник у судовому засіданні вимоги заяви підтримали, просили про їх задоволення з підстав викладених у заяві.

Заінтересована особа у судовому засіданні вказані заявницею обставини заперечував, крім того, зазначив, що до ОСОБА_1 не чіпляється, а навпаки, остання провокує сутички.

Заслухавши думку заявниці, її представника, заінтересовану особу та свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд дійшов до наступного..

У судовому засіданні встановлено, що заявниця та заінтересована особа у справі є колишніми чоловіком та дружиною, що підтверджується копією рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.08.2010 про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..

Відповідно до копії довідки №185 від 01.12.2021, виданої ТОВ «Лески-М», у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровано п`ять чоловік, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ..

З пояснень сторін, встановлено, що в зазначеній квартирі із зареєстрованих осіб проживають лише заявниця та заінтересована особа.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частинами 2,3 ст.12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У частині 1 ст.ст. 81, 89 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Так, заявниця обґрунтовує свою заяву тим, що відносно неї з боку заінтересованої особи чиниться насилля психологічного та фізичного характеру, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме: копією листа Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області від 21.04.2020 №7221/52-20, зі змісту якого встановлено, що з ОСОБА_7 було проведено профілактичну бесіду щодо недопущення протиправних дій по відношенню до ОСОБА_8 ; копіями термінових заборонних приписів стосовно кривдника від 14.05.2021 №110740 та від 05.12.2021 №111243; копією постанови Заводського районного суду м. Миколаєва про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Крім того, існування між сторонами конфліктних відносин підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , проте не зважаючи на їх різне бачення з приводу винуватців конфлікту, зазначене не спростовує вчинення ОСОБА_2 насильницьких дій відносно ОСОБА_1 ..

Таким чином, неодноразові звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів з підстав вчинення відносно неї ОСОБА_2 домашнього насильства, свідчить про наявність тривалого конфлікту між ними та підтверджує факт того, що останній систематично вчиняє по відношенню до неї домашнє насильство, при цьому не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, не бажає змінювати свою поведінку, яка носить тривалий та системний характер.

Згідно з п.п.3,6,7,8 ч.1, ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон), домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

У постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року в справі №756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративне правопорушення та Кримінальним кодексом України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Крім того, ст.26 Закону визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Порядок видачі судом обмежувального припису визначається нормами глави 13 ЦПК України.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві (постанова Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 607/10122/19).

Встановивши фактичні обставини справи, в сукупності з дослідженими належними та допустимим доказами, які наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку про доведеність факту домашнього насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та про існування ризику продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, яке мало непоодинокі випадки.

Аналіз практики ЄСПЛ стосовно порушених заявницею вимог свідчить, що питання можливості отримання та належного виконання обмежувальних приписів є тісно пов`язаним із позитивними обов`язками держави із забезпечення права особи не зазнавати катування або нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження згідно зі ст. 3 ЄКПЛ, а також права на життя згідно ст. 2 та повагу до сімейного і приватного життя, зокрема фізичну і психологічну недоторканність особи, згідно ст. 8 ЄКПЛ.

Суд вважає, що вжиті заявницею розумні заходи для її захисту, а саме звернення до правоохоронних органів не дали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені обставини, суд, приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , шляхом встановлення заходу тимчасового обмеження прав кривдника строком на 3 (три) місяці та покладення на нього обов`язків, встановлених п.п.2,6 ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

В силу ч.3 ст.350-5ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись ст.ст.293, 294, 350-6 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким визначити наступні заходи тимчасового обмеження його прав строком на три місяці:

заборонити ОСОБА_2 у будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_1 особисто або через третіх осіб;

заборонити ОСОБА_2 чинити перешкоди ОСОБА_1 у проживанні в квартирі спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію рішення направити до Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області, Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, Виконавчого комітету Миколаївської міської ради.

Судові витрати, пов`язанні з розглядом справи, віднести на рахунок держави.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ., РНОКПП НОМЕР_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: не відомий.

Повне судове рішення складено 22.12.2021.

Суддя: І.В. Боброва