Єдиний унікальний номер 219/374/21
Номер провадження 22-ц/804/846/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 року

Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Азевича В.Б.,

суддів: Никифоряка Л.П., Халаджи О.В.,

розглянувши без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 січня 2021 року про передачу на розгляд іншого суду справи № 219/374/21 за позовом ОСОБА_1 до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області, третя особа Головне управління Державного казначейства України в Черкаській області, про відшкодування моральної шкоди (суддя Лапченко О.М., ухвала постановлена в приміщенні суду в м. Бахмут Донецької області),-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області, третя особа Головне управління Державного казначейства України в Черкаській області, про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 січня 2021 року цивільну справу за цим позовом передано на розгляд до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області.

На вказану ухвалу ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить її скасувати та призначити справу на розгляд в Артемівському міськрайонному суді Донецької області.

Апеляційна скарга мотивована тим, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві. Позов про відшкодування шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, належить подавати за місцезнаходженням відповідача або за власним зареєстрованим місцем проживання чи перебування.

Від Смілянського міськрайонного суду Черкаської області до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про наявність процесуальних підстав для скасування оскаржуваної ухвали від 21 січня 2021 року.

Згідно із частиною 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема щодо передачі справи на розгляд іншого суду, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з огляду на таке.

За статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із частиною 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З матеріалів справи встановлено, що до Артемівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області, третя особа Головне управління Державного казначейства України в Черкаській області, про відшкодування моральної шкоди. Позивач просив зобов`язати Управління державного казначейства України у Черкаській області відшкодувати йому за рахунок коштів державного бюджету моральну шкоду, спричинену надмірною тривалістю судового процесу розгляду справи, що не відповідала вимозі стосовно «розумного строку», в загальній сумі 100 000,00 грн та додатково кожний податок, який може бути нарахований на цю суму, в якості компенсації моральної шкоди, що передбачено практикою Європейського суду з прав людини.

Передаючи справу за підсудністю до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для застосування частини 4 статті 28 ЦПК України для визначення підсудності справи, оскільки шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною 1 статті 1176 ЦК України, а саме, - у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Між тим, в даному випадку позивач ставить питання про стягнення моральної шкоди, що нанесена надмірною тривалістю судового процесу розгляду справи, що не відповідала вимозі стосовно «розумного строку».

Проте, апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

За частиною 1 статті 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою четвертою цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб.

Частинами 4, 16 статті 28 ЦПК України передбачено, що позови, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Отже, альтернативною є підсудність, за якою декілька судів є компетентними розглянути справу. Не виключаючи можливість звернення особи до суду за правилами загальної підсудності за місцезнаходженням відповідача, вона встановлює можливість звертатися до іншого або інших судів, тобто встановлює альтернативну можливість для позивача обрати один із двох чи більше судів.

Альтернативна підсудність є пільговою, вона встановлена для невеликої категорії справ, які мають особливо важливе значення для громадян. Специфіка цього виду підсудності полягає в тому, що в залежності від характеру матеріальних правовідносин та предмету спору, особистих обставин позивач може обирати серед двох, трьох чи більшої кількості судів, які будуть компетентними розглянути таку справу.

Згідно з копіями паспорта, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

За таких обставин, позивач мав можливість подати позов як за правилами загальної підсудності, тобто за місцезнаходженням відповідача (частина 2 статті 27 ЦПК України), так і за правилами альтернативної підсудності, в даному випадку за частиною 4 статті 28 ЦПК України. Саме таким правом і скористався позивач, звертаючись до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовом за зареєстрованим місцем проживання.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що правила підсудності справ у цивільному судочинстві можуть визначатися лише процесуальним законом (рішення Конституційного Суду України від 27 березня 2002 року № 7-рп/2002; від 07 травня 2002 року № 8-рп/2002; від 22 червня 2004 року № 13-рп/2004), а тому посилання суду на статтю 1176 ЦК України є неправильним.

Отже, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо права позивача на обрання альтернативної підсудності розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання та звернення до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовом з дотриманням частини 4 статті 28 ЦПК України.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для передачі справи за територіальною юрисдикцією до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню з направленням справи до Артемівського міськрайонного суду Донецької області для продовження розгляду.

Керуючись статтями 369, 374, 379, 382-384, ЦПК України, Донецький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 січня 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до Артемівського міськрайонного суду Донецької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.Б. Азевич

Судді: Л.П. Никифоряк

О.В. Халаджи