Провадження номер № 2/0186/49/21
Справа № 186/1485/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року м.Першотравенськ

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Демиденко С.М.

секретар Кобка Т.В.,

за участю:

позивачів - ОСОБА_1

ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення особи від права на спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про усунення особи від права на спадкування.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що ОСОБА_1 є рідною сестрою спадкодавця - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_2 є рідним сином ОСОБА_1 та двоюрідним братом відповідача.

Відповідач ОСОБА_3 є племінником ОСОБА_1 та сином померлого спадкодавця ОСОБА_4 . Проживав окремо від спадкодавця.

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається з трьох кімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

12 серпня 2020 року, ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу Мирної Анни Миколаївни із заявою про прийняття спадщини, де довідалася, що за заявою Відповідача у нотаріальній конторі вже заведено спадкову справу і не має законних підстав видавати їй свідоцтво про право на спадщину, оскільки мається спадкоємець першої черги спадкування.

Вважають, що Відповідач по справі має бути усунений від спадкування у зв`язку із наступними обставинами. У 2019 році ОСОБА_4 , захворів на фіброз та цироз печінки, через тяжку хворобу був у безпорадному стані, потребував постійного піклування, догляду та матеріальної допомоги.

Позивачі та спадкодавець неодноразово просили Відповідача врахувати стан здоров`я його батька та відновити колишні відносини, зважаючи на те, що разом з Відповідачем було б легше доглядати за тяжко хворим ОСОБА_4 .

З моменту захворювання по день смерті спадкодавця, лише позивачі здійснювали за ним догляд, у тому числі у лікарні, так як самостійно він себе обслуговувати не міг. На лікування спадкодавця було витрачено кошти позивачів. Після смерті спадкодавця, ОСОБА_1 зі своїм сином займалися організацією поховання останнього.

На протязі півтора року до дати смерті спадкодавця, він постійно перебував на лікуванні як в стаціонарах медичних закладів так і під наглядом лікарів за місцем проживання, на лікарняному, за станом здоров`я потребував стороннього побутового догляду, постійного прийому лікарських препаратів, самостійно себе обслуговувати не міг, допомогу як фізичну так і матеріальну отримував лише від позивачів, від Відповідача жодного виду допомоги не отримував.

Упродовж останнього року життя, спадкодавець окрім фізичного болю, який спричиняла хвороба, зазнавав душевних страждань у зв`язку з поведінкою Відповідача, постійно покладав надію, що він змінить своє ставлення до нього.

Позивачі вважають, що Відповідач під час тяжкої хвороби спадкодавця, який був у безпорадному стані, розумів та усвідомлював необхідність надання допомоги, мав можливість, але свідомо ухилявся від надання йому будь-якої матеріальної допомоги, особистої участі та моральної підтримки.

За таких обставин позивачі змушені звернутися до суду з вимогою про усунення від спадкування Відповідача.

Просять суд усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Розгляд справи відбувався за правилами загального позовного провадження.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та прохали їх задовольнити з мотивів наведених в позовній заяві. Також пояснили, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка входить до складу спадщини, раніше за ордером №122 від 24.02.1978 року надавалася батькові позивача ОСОБА_1 , - ОСОБА_5 та членам його сім`ї: його дружині - ОСОБА_6 , дітям - ОСОБА_1 /позивачу, на той час ОСОБА_1 / та померлому спадкодавцю ОСОБА_4 . Після смерті батьків цю квартиру повністю успадкував спадкодавець ОСОБА_4 , але обіцяв виплатити позивачці ОСОБА_1 вартість Ѕ частки квартири, але він цього не зробив. Тоді ОСОБА_1 домовилась з спадкодавцем ОСОБА_4 що в цій квартирі разом з ним будуть жити її син позивач ОСОБА_2 , разом з його сім`єю. З 2013 року за домовленістю позивач ОСОБА_2 , разом з його сім`єю проживав в цій квартирі разом з спадкодавцем ОСОБА_4 та повністю його утримував, оскільки той не працював та зловживав алкоголем.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомив, що в 2018 року він закінчив школу в м. Першотравенську, на той час він проживав в АДРЕСА_2 зі своєю матір`ю. Батьки розійшлися коли йому було три роки та з 2003 року вони з матір`ю почали жити окремо. Аліменти батько не платив, мав велику заборгованість оскільки ніде не працював. З батьком він спілкувався мало. Про його хворобу дізнався в лютому 2020 року. З січня 2019 року по серпень 2019 року він проживав в м. Першотравенськ та почав з ним частіше спілкуватися. В серпні 2019 поїхав до Львова де мешкав та працював. Також під час хвороби батька, в кінці травня на початку червня 2020 року, він три чи чотири рази бачився з батьком однак останній про допомогу не просив. Проти задоволення позову заперечує.

Свідок ОСОБА_8 підтвердив суду, що він є другом ОСОБА_2 та може підтвердити, що ОСОБА_4 перебував на утриманні ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_4 , сильно хворів, а також вів поганий образ життя, постійно зловживав алкогольними напоями.

Суд, вислухавши пояснення позивів, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 28.05.1976 року батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , являються ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 25.10.1982 року батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , являються ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 видано 16.09.1988 року вбачається, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уклали шлюб. Прізвище дружини після шлюбу - ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого 10.02.1989 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 являється сином ОСОБА_1 та ОСОБА_9 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 виданого 10 липня 2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 44 роки, про що Книзі реєстрації смертей зроблено запис №287.

З копії лікарського свідоцтва про смерть №437 виданого 09 липня 2020 року КЗ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» ДОР» вбачається, що причиною смерті ОСОБА_4 стала хронічна печінкова недостатність, фіброз та цироз печінки.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 серпня 2020 року приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Мирною А.М. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з наявністю спадкоємців першої черги.

З акту від 02 листопада 2020 року №608 складеного ПП «Комунальщик-1» зазначено, що позивач ОСОБА_2 , 1989 р.н., ОСОБА_10 , 1987 р.н., ОСОБА_11 , 2012 р.н. та ОСОБА_12 , 2017 р.н., не зареєстровані, але проживають за адресою АДРЕСА_1 з 2013 року.

З матеріалів спадкової справи №85/2020 заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 вбачається, що син померлого - ОСОБА_3 , 13 липня 2020 року звернувся з заявою про прийняття спадщини та є єдиним спадкоємцем першої черги за законом.

Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України визначено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 712/4709/15-ц (провадження № 61-8023св18), від 04 березня 2019 року у справі № 321/1573/17-ц (провадження № 61-45879св18) та від 17 липня 2019 року у справі № 676/5086/15-ц (провадження № 61-25032св19).

Крім того, у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св 18) та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18) зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З наданих суду доказів не встановлено, що відповідач свідомо ухилявся від надання допомоги спадкодавцю, оскільки тривалий час з батьком взагалі не спілкувався, за життя померлий спадкодавець не цікавився життям сина та не сплачував аліменти на його утримання у зв`язку з чим утворилася значна заборгованість. В серпні 2019 року ОСОБА_3 , виїхав до Львова де мешкав та працював. Позивачі підтвердили, що за домовленістю позивач ОСОБА_2 , разом з його сім`єю проживав в квартирі, яка належить спадкодавцю ОСОБА_4 та повністю його утримував, оскільки той не працював та зловживав алкоголем.

Отже, суд вважає, що у справі позивачі не навели переконливих доказів на підтвердження потреби спадкодавця в допомозі саме відповідача, оскільки померлий був забезпечений їхнім повним утриманням. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування.

З досліджених судом доказів не доведено належними та допустимими доказами того, що спадкодавець потребував допомоги саме від відповідача ОСОБА_3 , а останній, у свою чергу, умисно ухилявся від надання такої допомоги, що могло бути підставою для усунення від права на спадкування.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції висловленій Верховним Судом у справі № 359/9293/18 /Постанова від 26 січня 2021 року/.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215, 373 ЦПК України, - суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення особи від права на спадкування - відмовити.

Судові витрати по справі залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.

Повний текст рішення виготовлено 25 лютого 2021 року.

Суддя С.М. Демиденко