Справа № 219/9108/20
Провадження № 2/219/482/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2021 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Конопленко О.С.,
за участю секретаря судового засідання Троян Л.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмут Донецької області в порядку загального позовного провадження матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики,
30 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить: стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі 1 836 000,00 гривень, з яких: 1) за договором позики від 08 лютого 2017 року: 108 000,00 гривень в якості основної суми боргу (тіло позики), 108 000,00 гривень штраф за порушення зобов`язань за Договором позики; 2) за договором позики від 03 березня 2017 року: 810 000,00 гривень в якості основної суми боргу (тіло позики), 810 000,00 гривень штраф за порушення зобов`язань за Договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08 лютого 2017 року позивач та відповідач уклали договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала від позивача суму у розмірі 108 000 грн зі строком повного погашення боргу готівкою, не пізніше 03 березня 202 року у місті Бахмут. Також 03 березня 2017 року сторони клали ще один договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала від позивача суму у розмірі 810 000 грн зі строком повного погашення боргу готівкою не пізніше 03 березня 2020 року у місті Бахмут. Пунктами 5 вказаних договорів позики встановлений розмір процентів від суми позики за однією із фіксованих ставок один раз на місяць на суму позики у розмірі 10%. Пунктом 10.3 договорів встановлено за порушення будь-якого зобов`язання штраф на користь позикодавця розміром 100% від суми визначеної у пункті 1 договору. Таким чином, оскільки позивач свої зобов`язання виконав повністю, передавши відповідачу, згідно договорів позики вищевказані суми, а відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання не виконала, не повернувши суму основного боргу та не сплативши проценти за вказаними договорами, позивач вимушений звернутися до суду для захисту своїх прав.
Оскільки позовну заяву подано з порушенням вимог статті 175 ЦПК України, ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 жовтня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.
10 листопада 2020 року позивачем недоліки усунуто, у зв`язку з чим ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 листопада 2020 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче засідання на 10 годину 00 хвилин 10 грудня 2020 року, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
10 грудня 2020 року ухвалою суду відкладено підготовче засідання на на 10 годину 00 хвилин 20 січня 2021 року у зв`язку з тим, що відповідач у підготовче засідання не з`явилась, однак відомості про вручення їй повідомлення про дату, час і місце судового засідання відсутні.
Ухвалою суду від 20 січня 2021 року закрито підготовче провадження по цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 09 годину 30 хвилин 19 лютого 2021 року.
У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовну заяву належить задовольнити з таких підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей, а його укладення у належній формі може бути підтверджено письмовою формою самого договору.
Судом встановлено, що 08 лютого 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір позики. При укладанні договору сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов: суми позики, сплати відсотків за користування грошовими коштами, порядку і строку повернення позики. Договір сторони оформили у письмовій формі. На укладання договору сторони мали вільне волевиявлення і необхідний обсяг цивільної дієздатності та без збігу тяжких обставин. Згідно договору позивач передав, а відповідач прийняла у свою власність суму в розмірі 108 000 грн, що підтверджується п. 2 цього договору, згідно якого зазначено, що ОСОБА_2 отримала від позивача всю суму до підписання договору, яку зобов`язалась повернути не пізніше 03 березня 2020 року і сплатити відсотки в розмірі 1,5% у день (10% в місяць), як то передбачено умовами договору позики. Позичальник умови договору позики не виконала грошові кошти не повернула і не сплатила відсотки (а.с. 25).
Крім того, 03 березня 2017 року сторони уклали ще один договір позики у письмові формі, досягнувши також домовленість щодо усіх істотних умов: суми позики, сплати відсотків за користування грошовими коштами, порядку і строку повернення позики. На укладання договору сторони мали вільне волевиявлення і необхідний обсяг цивільної дієздатності та без збігу тяжких обставин. Згідно договору позивач передав, а відповідач прийняла у свою власність суму в розмірі 810 000 грн, що підтверджується п. 2 цього договору, згідно якого зазначено, що ОСОБА_2 отримала від позивача всю суму до підписання договору, яку зобов`язалась повернути не пізніше 03 березня 2020 року і сплатити відсотки в розмірі 1,5% у день (10% в місяць), як то передбачено умовами договору позики. Позичальник умови договору позики не виконала грошові кошти не повернула і не сплатила відсотки (а.с. 26).
Пунктом 4 як договору позики від 08 лютого 2017 року, так і договору позики від 03 березня 2017 року, визначено, що договір повинно бути виконано у м. Бахмут Донецької області, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю грошові кошти у сумі, визначеній у пункті 1 договору (108 000 грн за договором від 08 лютого 2017 року, 810 000 грн за договором від 03 березня 2017 року) не пізніше 03 березня 2020 року.
Згідно пункту 5 вищевказаних договорів, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики по одній з фіксованих процентних ставок, вказаних у цьому пункті один раз на місяць на суму позики. Проценти сплачуються позикодавцю один раз на місяць у готівковій формі до фактичної дати повернення позики по одній з фіксованих процентних ставок: а) 1,5% у календарний день за період, за який проценти не були сплачені достроково; б) 10% за 30 календарних днів, надалі місяць. Позичальник має право обрати одну з фіксованих процентних ставок (альтернативне зобов`язання) та зобов`язаний сплачувати проценти один раз на місяць по одній з фіксованих процентних ставок згідно п. 4 договору у повному обсязі.
Пунктом 6 договорів встановлено, що підтвердженням виконання позичальником своїх зобов`язань за договором є розписка складена позикодавцем, а договір вважається виконаним позичальником лише після отримання ним від позикодавця відповідної розписки.
Згідно п. 10.3 обох договорів, у разі порушення позичальником будь-якого зобов`язання за договором, він зобов`язується сплатити на користь позикодавця штраф у розмірі ста відсотків від суми, визначеної в пункті 1 договору.
Відповідно до ст. 1049, 1048 ЦК України Відповідач зобов`язаний повернути Позивачу позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики.
У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору позики від 08 лютого 2017 року утворилася заборгованість за сумою позики у розмірі 108 000 грн та заборгованість за договором позики від 03 березня 2017 року в сумі 810 000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною 1 статті 624 ЦК України визначено, що якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.
Судом встановлено, що при укладенні договорів позики сторони погодили за порушення будь-якого зобов`язання за договором штраф у розмірі ста відсотків від суми, визначеної у пункті 1 договору.
За таких обставин, ураховуючи, що позивач надав належні та допустимі докази існування між ним та ОСОБА_2 зобов`язальних правовідносин, невиконання зобов`язань відповідачем, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України, ураховуючи, що при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 1,5% від суми задоволених позовних вимог, який дорівнює 27 540 грн за наступним розрахунком: 1 836 000 грн х 1,5% / 100%, слід стягнути з відповідача на користь держави.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 12, 13, 78, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280, 282, 284, 356 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошові кошти в сумі 1 836 000 (один мільйон вісімсот тридцять шість) гривень 00 копійок, які складаються з: суми боргу за договором позики від 08 лютого 2017 року в сумі 108 000 (сто вісім тисяч) гривень 00 копійок, штрафу за порушення зобов`язань за договором позики від 08 лютого 2017 року в сумі 108 000 (сто вісім тисяч) гривень 00 копійок, суми боргу за договором позики від 03 березня 2017 року в сумі 810 000 (вісімсот десять тисяч) гривень 00 копійок, штрафу за порушення зобов`язань за договором позики від 03 березня 2017 року в сумі 810 000 (вісімсот десять тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у сумі 27 540 (двадцять тисяч п`ятсот сорок) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання якого: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання якої: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя О.С.Конопленко