Справа № 559/98/21
Провадження № 2/559/556/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області,

в складі головуючого судді Панчук М.В.,

секретаря судового засідання Протас Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб із залишенням малолітнього сина на виховання відповідачки. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з відповідачкою по справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 21 травня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 106. Від спільного подружнього життя мають малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причиною звернення до суду стало те, що з самого початку спільне життя позивача з відповідачкою складалося добре, проте згодом відносини між ними суттєво погіршилися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного їх припинення. На даний час у їхніх відносинах взагалі відсутнє порозуміння та будь-яке спілкування. Позивач повністю втратив почуття любові та довіри до відповідачки. На даний час будь які стосунки між сторонами відсутні, вони фактично не є однією сім`єю. Позивач вважає, що надання строку на примирення не виправить стан їхніх відносин. Збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам дитини. Просить шлюб розірвати. Вказує, що сина ОСОБА_3 залишається на вихованні у матері про що спору нема між ними.

Ухвалою суду від 02.02.2021 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження в справі та розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач у судове засідання не з`явилась, згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. В частині, щодо залишення сина з матір`ю зазначив, що це не є позовною вимогою, а констатацією факту відсутності спору щодо місця проживання дитини, яка залишається з відповідачкою.

Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, подала до суду заяву згідно якої позовні вимоги визнає, згідна на розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що подружжя перебуває у шлюбі зареєстрованому 21 травня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 106, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 4).

ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками зазначені сторони по справі (а.с. 5).

Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Сторони припинили сімейні і подружні стосунки, не бажають їх поновлення.

Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України, право дружини та чоловіка на особисту свободу.

Згідно ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим.

Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 104, 105, 110, 112, 114, 115 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України,-

вирішив:

позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 21 травня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 106 - розірвати.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду безпосередньо або через Дубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В. Панчук