Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/869/20
№ провадження 2/624/32/21
РІШЕННЯ

іменем України

смт. Кегичівка 23 лютого 2021 року

Кегичівський районний суд Харківської області, у складі

головуючого судді Куст Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Проскурні Л.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №624/869/20,

ім`я (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»,

третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Гуревічов Олег Миколайович,

третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро В`ячеславович,

вимоги позивача: про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача.

30 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського МНО Гуревічовим О.М. видано виконавчий напис №11728 від 30 січня 2020 року про стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у сумі 15839,72 грн за період з 22 серпня 2019 року по 28 грудня 2019 року, згідно кредитного договору №L6629795 від 02 квітня 2019 року, укладеного з ТОВ ФК «Дінеро» на суму 7000 грн.

Про видачу виконавчого напису №11728 від 30 січня 2020 року приватним нотаріусом виконавчого округу м. Києва Гуревічовим О.М. позивачу стало відомо в жовтні 2020 року, коли з нього утримали частину пенсії. Після чого він звернувся до Красноградського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Харківській області, де побачив постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 01 вересня 2020 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. на примусове виконання виконавчого напису №11728, виданого 30 січня 2020 року приватним нотаріусом КМО Гуревічовим О.М.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що ніколи не брав кредит в ТОВ ФК «Дінеро» і не має ніяких зобов`язань перед ним та ТОВ «Вердикт Капітал».

У березні 2019 року, коли позивач перебував у шпиталі у м. Харкові, у нього виникли проблеми з телефоном, не міг нікуди зателефонувати. Після чого взявши у знайомого телефон зателефонував дружині, яка повідомила, що у всіх працівників ПП «Кегичівка Сервіс плюс» невідомі зламали телефони. Після чого позивач зателефонував на свій номер, та йому відповів незнайомий чоловік. Він зрозумів, що це дії шахраїв і попрохав дружину заблокувати всі його рахунки. Через декілька днів звернувся до оператора і йому відновили номер.

На початку травня 2019 року до позивача зателефонувала невідома жінка і повідомила, що у нього виникла заборгованість по кредиту перед ТОВ ФК «Дінеро». Після цього він звернувся до «Приватбанку» і взяв довідку про наявність у нього кредитів, з якої побачив, що на нього оформлено кредит з ТОВ ФК «Дінеро» на суму 7000 грн (договір №L6629795 від 02 квітня 2019 року) і кредит ТОВ «Лайм мані» на суму 1000 грн. Після чого звернувся з заявою до Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУ НП в Харківській області, до теперішнього часу осіб, які скоїли злочин не встановлено.

Вважає, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбулося за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Тобто, в даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності наявності заборгованості, що підлягає стягненню за написом. Оскільки позивач не отримував та не користувався кредитними коштами, вважає, що у нього відсутні будь-які зобов`язання перед відповідачем щодо повернення стягуваної суми.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 27 листопада 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного з викликом сторін на 28 грудня 2020 року, клопотання позивача про витребування доказів задоволено.

Ухвалою суду від 27 листопада 2020 року заяву про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. 30 січня 2020 року, що зареєстрований у реєстрі за № 11728 на користь стягувача товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

У судове засідання учасники судового розгляду не з`явились, про місце дату та час повідомлені у встановленому законом порядку, через канцелярію суду надали:

- позивач заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі, просив розгляд справи провести без його участі;

- представник відповідача ОСОБА_2 , надавши витребувані докази, своєї позиції не висловив;

- третя особа приватний виконавець Кудряшов Д.В., надавши витребувані докази, своєї позиції не висловив.

Позиція приватного нотаріуса Гуревічова О.М. невідома.

Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що згідно виконавчого напису (а.с.84), дослідженого в судовому засіданні вбачається, 30 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №11728, про стягнення з ОСОБА_1 невиплачених в строк грошові кошти на користь ТОВ «Вердикт Капітал» за період з 28 серпня 2019 року по 28 грудня 2019 року у розмірі: 7000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 5289,72 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 3500,00 грн заборгованість за пенею; 50,00 грн плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 15839,72 грн.

З постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсії, стипендії та інші доходи боржника (а.с.103), вбачається, що за виконавчим написом приватного нотаріуса Гуревічова О.М. від 30 січня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП №62894500.

З заяви (а.с.82), встановлено, що ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до приватного виконавця з заявою про примусове виконання рішення 30 липня 2020 року.

Відповідно до копії Договору про відступлення прав вимоги №22-08/19 від 22 серпня 2019 року ТОВ ФК «Дінеро» відступив, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняв право вимоги заборгованості за договорами кредиту.

Відповідно до копії ОСОБА_3 боржників від 22 серпня 2019 року до Договору про відступлення прав вимоги №22-08/19 від 22 серпня 2019 року ОСОБА_1 уклав договір №L6629795 02 квітня 2019 року на суму кредиту 7000,00 грн, сума заборгованості по відсотках в валюті кредиту - 2730,00 грн, сума заборгованості по штрафах/пені в валюті кредиту - 3500,00 грн, загальна сума в валюті кредиту 13230,00 грн (а.с.52-54).

Відповідно до довідки про доходи Головного управління ПФУ в Харківській області від 10 грудня 2020 року розмір відрахувань з пенсії становить в жовтні 2020 року 669,00 грн, в листопаді 2020 року 1797,60 грн, в грудні 2020 року 1857,46 грн, всього 4324,06 грн (а.с.60).

Вивчивши доводи та дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований та таким, що підлягає задоволенню.

Між сторонами дійсно склалися цивільні правовідносини, так як 30 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №11728, про стягнення з ОСОБА_1 невиплачених в строк грошові кошти на користь ТОВ «Вердикт Капітал» за період з 28 серпня 2019 року по 28 грудня 2019 року у розмірі: 7000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 5289,72 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 3500,00 грн заборгованість за пенею; 50,00 грн плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 15839,72 грн.

Приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП №62894500.

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт - оскаржуються до суду.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок) нотаріус вчиняє виконавчі написи:

- якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

- за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 №1172 (п.3.2 Порядку), відповідно до п.1 якого такими документами є:

а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Згідно до п.3.5. Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 №1172 (далі - Перелік № 1172).

Відповідно до п.2 Переліку № 1172, для одержання виконавчого напису заявник повинен надати нотаріусу в разі стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

У постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року викладена правова позиція, відповідно до якої суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Позивач заперечує, як суму заборгованості за кредитним договором та і взагалі укладення договору.

Виходячи з таких обставин ненадання нотаріусу кредитного договору, документів, які є складовими кредитного договору, та відсутність жодних відомостей щодо умов кредитування (розмір кредиту, відсоткова ставка, умови нарахування пені, штрафів, комісії) свідчать про порушення нотаріусом вимог пункту 2 Переліку документів щодо необхідності надання оригіналу кредитного договору, та підпункту 3.5 глави 16 розділу ІІ Порядку.

Таким чином, суд вважає, що безспірність заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» для вчинення нотаріального напису належним чином не доведена.

Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Отже, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02 березня 2016 року у справі №6-2491цс15, положення статті 1212 ЦК України, відповідно до якого особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, застосовується також і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 червня 2018 року у справі №910/9072/17 висловила позицію, що, згідно з п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом (Касаційним господарським судом) в постановах від 02 серпня 2018 року у справі №910/15363/17 року, від 10 серпня 2018 року у справі №910/22442/16.

Позивачем заявлено про стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» 2466,60 грн, враховуючи те, що правова підстава для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості відпала у зв`язку з визнанням виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку, що стягнення з ОСОБА_1 коштів в розмірі 2466,60 грн було безпідставним та підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки доводи знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розподіл судових витрат суд здійснює на підставі ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до п. 8,9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи, особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача.

Таким чином, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 1681,60 грн за подання позову, та 420,40 грн за подання заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Як встановлено ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України.

Керуючись ст. 7, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі №11728 від 30 січня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором у розмірі 15839,72 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, юридична адреса: м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, буд.5-Д) на користь держави судові витрати зі сплати судового збору за подання позову у розмірі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн 60 коп., за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп. отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, юридична адреса: м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, буд.5-Д) на користь ОСОБА_1 2466 (дві тисячі чотириста шістдесят шість) грн 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Харківському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України через Кегичівський районний суд Харківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повне найменування (ім`я) сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Хальмер-ю, м. Воркута, Комі, паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання : АДРЕСА_1 ,

відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», місцезнаходження: 04053, м. Київ, Кудрявський узвіз, буд. 5 Б, ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Гуревічов Олег Миколайович, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, буд.6/5,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитра Вячеславович, місце знаходження: 61003, м. Харків, вул. Університетська, буд. 33, офіс 7.

Суддя Н.М. Куст