Справа № 740/6236/21
Провадження № 2/740/1595/21
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої-судді Пантелієнко В.Г.

з участю секретаря Пулинець Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ніжина цивільну справу за позовом Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Лосинівської селищної ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , відносно її дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнути з неї аліменти на користь дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачка є матір`ю малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , проте своїх батьківських обов`язків не виконує. Діти, за заявою матері, влаштовані до Комунального некомерційного підприємства «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» Чернігівської області. Під час обстеження місця проживання відповідачки за адресою АДРЕСА_1 , працівниками служби у справах дітей встановлено, що в помешканні дуже холодно і брудно, належних умов для проживання дітей не створено. ОСОБА_1 не бажає співпрацювати та не прислухається до порад фахівців із соціальної роботи, служби у справах дітей. Неодноразово до селищної ради надходили повідомлення про аморальну поведінку відповідачки та зловживання спиртними напоями. Відповідачка фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, у зв`язку з чим органом опіки та піклування Лосинівської селищної ради Ніжинського району було винесено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Від представників позивача та третьої особи до суду надійшли заяви, в яких вони позовні вимоги підтримують і просять задовольнити, а також розглянути справу за їх відсутності, заочного розгляду справи не заперечують.

Відповідачка в судове засідання не з?явилась, відзив на позовну заяву не подала, повідомлена належним чином про судове засідання, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279, ст.ст. 280-281 ЦПК України, справа розглянута у порядку заочного розгляду за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до свідоцтв про народження, матір`ю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є ОСОБА_1 (а.с 14-15). Відомості про батька дітей зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.16-17).

Згідно довідки КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» від 13.11.2020 року (а.с. 19), малолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 05.03.2020 року перебувають у вказаному закладі, на підставі заяви матері.

На підставі рішень виконавчого комітету Лосинівської селищної ради № 69, № 70 від 26.02.2021 року, надано дозвіл на продовження терміну перебування дітей відповідачки в КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» до 04 вересня 2021 року. При цьому ОСОБА_1 було попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків та вказано на необхідність створення належних умов для повернення дітей в родину (а.с. 23-24). Проте, як вбачається з актів обстеження умов проживання відповідачки, останньою не було створено належних умов для проживання, розвитку та виховання дітей, вона продовжує вести аморальний спосіб життя (а.с. 25-28).

Рішенням № 259 від 28.10.2021 року виконавчого комітету Лосинівської селищної ради затверджено висновок органу опіки та піклування Лосинівської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно її малолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з невиконанням нею батьківських обов`язків (а.с. 6-9).

Відповідачкою суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження її участі у вихованні дітей.

Діти не проживають з ОСОБА_1 , за її заявою влаштовані у КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія», вона не утримує їх матеріально, не спілкується, що є елементами протиправного невиконання відповідачкою, передбачених ст.150 СК України, обов`язків щодо виховання та розвитку дітей, де зазначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини.

Постанова Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснює, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

По даній справі не здобуто доказів, що позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітніх дітей буде суперечити їх інтересам. На думку суду, поведінка відповідачки є такою, що свідчить про ухилення від виконання нею обов`язків по вихованню дітей.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна вимога про позбавлення батьківських прав, підлягає задоволенню, так як викладені в позові доводи знайшли своє підтвердження , відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, яка в якості підстави для позбавлення відповідача батьківських прав передбачає ухилення матері та батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, оскільки зазначена міра є виправданою, з огляду на необхідність захисту інтересів дітей.

Статтями 180-181 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку про те, що вимога про стягнення аліментів підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст.ст. 150, 157, п.2 ч.1 ст. 164, 171, 180-181 Сімейного кодексу України, ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області задовольнити.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , позбавити батьківських прав відносно її дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки с. Новий Поділ Ічнянського району Чернігівської області, РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 08 листопада 2021 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Направити відповідачці рекомендованим листом із повідомленням копію заочного рішення.

Заяву відповідачкою про перегляд заочного рішення може бути подано до Ніжинського міськрайонного суду протягом тридцяти днів.

Після заочного перегляду, рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк апеляційної скарги.

Суддя В.Г. Пантелієнко