Провадження № 2/229/152/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2021 року м. Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Грубника О.М.,

за участю секретаря

судового засідання Варламової О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євген Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна до акціонерного товариства «Банк Форвард» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Банк Форвард» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 10 серпня 2020 року, з інформації, яка розміщена в Єдиному реєстрі боржників йому стало відомо, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. перебуває виконавче провадження № 60800465. Відкрито воно на підставі виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом КМНО Незнайком Є.В. про стягнення коштів з ОСОБА_1 . Ані постанови про відкриття виконавчого провадження, ані виконавчого напису нотаріуса позивач не отримував. Жодних фінансових зобов`язань, які були б підставою для стягнення за виконавчим провадженням, позивач також не має. 10 серпня 2020 року позивач звернувся до приватного виконавця із вимогою надати йому копії матеріалів виконавчого провадження. 26 серпня 2020 року, через засоби поштового зв`язку позивач отримав лист (ксерокопії постанови про відкриття виконавчого провадження, а також виконавчий напис нотаріуса). Постанову про відкриття виконавчого провадження № 60800465 було винесено 05 грудня 2019 року з виконання виконавчого напису № 6794, виданого 09.11.2019 року приватним нотаріусом КМНО Незнайком Є.В. про стягнення з позивача на користь акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 15287,44 грн. До постанови про відкриття виконавчого провадження, приватним виконавцем було також додано копію виконавчого напису нотаріуса № 6794 від 09.11.2019 року, а також копію заяви № 96254957 від 30 березня 2012 року для укладання договору про надання та використання платіжної картки. Зі змісту виконавчого напису нотаріуса № 6794 від 09.11.2019 року приватним нотаріусом запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 за кредитним договором № 96254957 від 30.03.2012 року, укладеним із ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є AT «БАНК ФОРВАРД», на підставі того, що строк за кредитним договору настав, а тому боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.11.2017 року по 30.01.2018 року; сума повної заборгованості складає 14437,44 грн., в тому числі: - заборгованість за сумою кредиту 14082,47грн.; - заборгованість за процентами 354,97 грн.; - плата за пропуск мінімальних платежів становить 0 грн.; а також стягнуто на користь відповідача 850,00 грн. за вчинення цього виконавчого напису. Вважає, що виконавчий напис №6794 від 09.11.2019 року вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем: за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримувала від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання по кредиту, процентам річних та пені, взагалі не подавався ОСОБА_1 та нотаріусу. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності відсутності спору щодо заборгованості. Із заявою про вчинення виконавчого напису відповідач звернувся лише 09.11.2019 року. Натомість, позивач взагалі не укладав із банком кредитного договору, а лише подавав ПАТ «Банк Русский Стандарт» від 30.03.2012 року, з пропозицією укласти договір про надання т використання платіжної картки. Жодних кредитних договорів із ПАТ «Банк Русский Стандарт» він не укладав. Отже, перебіг строку позовної давності, в межах якого відповідач може пред`явити будь-які претензії майнового характеру, починається з 30 березня 2012 року, та в межах трьох років, сягає 30 березня 2015 року. Тобто, строк позовної давності сплинув 30 березня 2015 року, в той час як із заявою про вчинення виконавчого напису, банк звернувся лише 09 листопада 2019 року, тобто через 4,8 роки після спливу позовної давності. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №6794, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. 09 листопада 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 15287,44 грн.

Згідно з ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 07 грудня 2020 року було задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову (а.с.36-37).

Згідно з ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 09 грудня 2020 року було задоволено заяву ОСОБА_1 про витребування доказів (а.с.39).

Згідно з ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 09 грудня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі (а.с.40-41).

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений судовою повісткою, про що у справі є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. 05 лютого 2021 року надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на позові наполягає.

Представник відповідача - акціонерне товариство «Банк Форвард» про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином: судовою повісткою, про що у справі є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Про причини неявки не повідомив.

Третя особа -приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євген Вікторович у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином: судовою повісткою, про що у справі є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Про причини неявки не повідомив.

Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином: судовою повісткою, про що у справі є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

З позову вбачається, що позивач не визнає кредитну заборгованість.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Банк Руский Стандарт» або АТ «БАНК ФОРВАРД». Зокрема: розрахунок заборгованості за кредитним договором, а також документи на підтвердження укладення такого кредитного договору.

Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 60800465 від 05.12.2019 р., відповідно до якої, виконавчим написом з ОСОБА_1 стягнуто на користь відповідача заборгованість у розмірі 15287,44 грн. (а.с.14).

З оскаржуваного виконавчого напису від 09.11.2019 року вбачається, що період, за який провадиться стягнення- з 01.11.2017 року по 30.01.2018 року (а.с.09).

За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку).

Згідно п.п. 2.1 п.2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувана до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Всупереч наведеному, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Отже, оспорюваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом із порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 284 Інструкції, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про нотаріат», яким не передбачено звернення боржника із заявою про застосування позовної давності.

Згідно з п.16 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів і визначення підсудності цивільних справ» спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, вирішуються судом в порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією із сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право у позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України в спростування доводів позовної заяви про відсутність доказів безспірності суми заборгованості, вказаної у виконавчому написі № 6794 від 09.11.2019 року.

Суд зазначає, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за написом, та безспірності характеру правовідносин сторін.

З огляду на вищенаведене суд доходить до висновку про те, що вимога відповідача не є безспірною, а отже не підлягає задоволенню в порядку вчинення нотаріального напису. Саме з цих підстав виконавчий напис повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Тому, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 840,80 грн. судового збору.

На підставі ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 268, 280-282, 289, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євген Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна до акціонерного товариства «Банк Форвард» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий напис № 6794, виданий 09 листопада 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Євгеном Вікторовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Руский Стандарт» (правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД») заборгованості за кредитним договором №96254957 від 30 березня 2012 року за період з 01.11.2017 року по 30.01.2018 року у розмірі 14437,44 грн., та витрат за вчинення виконавчого напису у сумі 850,00 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» (юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, б. 105, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКППФО НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 лютого 2021 року.

Cуддя: О. М. Грубник