Справа № 761/5442/21
Провадження № 6/761/835/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Колзаковій К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду подання старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Марії Дмитрівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, стягувач - Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

в с т а н о в и в :

11 лютого 2021р. на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшло вказане подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника громадянина України ОСОБА_1 .

Своє подання виконавець обґрунтовував тим, що у нього на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 37377051 з примусового виконання виконавчого документа, за яким боржником є ОСОБА_1 , а саме:

- стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» боргу у розмірі 510403,75 грн.;

Оскільки боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання виконавчого документу та не вживає заходів щодо його виконання за рахунок належного йому майна і доходів, виконавець просив тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим документом.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 лютого 2021р. визначено головуючого суддю Волошина В.О., якому 12 лютого 2021р. передані матеріали цивільної справи.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Волошина В.О. від 12 лютого 2021р. призначено справу до розгляду по суті.

В судове засідання 17 лютого 2021р. старший державний виконавець Бойко М.Д. не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку.

В силу ч. 4 ст. 441 ЦПК України, сторони виконавчого провадження не повідомлялись про час та місце розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали, якими державний виконавець обґрунтовує подання, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується подання, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду подання і вирішення його по суті, вважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що на виконанні у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 37377051, з примусового виконання виконавчого документу, а саме:

- виконавчий лист № 2-2157/10 від 24 листопада 2010р. виданий ново заводським районним судом м. Чернігова, про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» у розмірі 510403,75 грн.

05 квітня 2013р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію постанов направлено боржнику для виконання та стягувачу до відома.

В порядку примусового виконання виконавчих документів державним виконавцем було отримано відповідь з Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду України на відповідний запит, що у боржника відсутні відкриті рахунки в банківських установах. Крім того, боржник не перебуває на пенсійному обліку, а також не працює за трудовими та цивільно - трудовими договорами, 09 січня 2018р. його було звільнено з ПАТ «Промінвестбанк».

18 липня 2013р. державним виконавцем було винесено постанови про арешт коштів боржника, копії якої направлено - сторонам.

24 січня 2018р. державним виконавцем було також винесено постанову про арешт коштів боржника.

Також державним виконавцем неодноразово направлялись боржнику виклики з пропозицією з`явитись до державного виконавця на 23 грудня 2020р., 29 січня 2021р.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо боржника встановлено, що за боржником відсутнє на праві власності - майно.

29 січня 2021р. боржник надав державному виконавцю пояснення, в яких зазначив, що у нього відсутні грошові кошти на погашення боргу, а також майно на яке може бути звернуто стягнення, та він не має офіційних доходів.

Звертаючись до суду з вказаним поданням, державний виконавець, зазначав, що боржник ухиляється від виконання виконавчого документу та не вживає заходів щодо його виконання за рахунок належного йому майна і доходів.

Однак, твердження виконавця, що боржник ухиляється від виконання виконавчого документу, не підтверджується жодними належними і допустимими доказами. Так, відсутність у особи постійного місця роботи, нерухомого та рухомого майна не свідчить про факт ухилення останнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, право кожного громадянина вільно залишати територію України може бути обмежене лише законом.

Згідно положень ч. 2 та п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

В силу вимог п. 19) ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Таким чином, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Крім того, саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує виконавець у відповідному повідомленні не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв`язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, тощо.

Тобто, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання». Однак, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, в судовому засіданні не доведено, а наявні копії матеріалів виконавчого провадження ще не доводять факт його ухилення від виконання зобов`язання.

Крім того, судом враховано, що надані виконавцем копії матеріалів виконавчого провадження не містять відомостей, виконання своїх обов`язків виконавцем, відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», в повному обсязі.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 258-261, 263, 268, 352-355, 441 ЦПК України, ст. 33 Конституції України; ст. ст. 18, 19 Закону України «Про виконавче провадження»; ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України», суд, -

у х в а л и в :

Подання старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Марії Дмитрівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, стягувач - Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» - залишити без задоволення.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали суду складено 18 лютого 2021р.

Суддя: