Справа №672/176/21
Провадження №2-з/672/1/21
УХВАЛА

24 лютого 2020 року м. Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Шинкоренко С.В., за участю секретаря Терещук Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городка заяву ОСОБА_1

про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 24.02.2021 року звернулася до Городоцького районного суду Хмельницької області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, пояснивши суду, що вона не згідна із примусовим стягненням з неї боргу.

В підтвердження своєї позиції вказує, що 22.06.2020 року у виконавчому провадженні №57836788 державним виконавцем Городоцького районного відділу ДВС Центрально-західного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м.Хмельницький) прийнята постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи ОСОБА_1 .

Підставою для даного виконавчого провадження став виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем 29.10.2018 року, №2247 про стягнення з ОСОБА_1 на користь "Ідея Банк" 91166 грн. 89 коп.

ОСОБА_1 вказує, що вона не згідна із вищевказаними діями і бажає подати позов про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1, 2 п.4 Постанови Пленуму ВСУ від22.12.2006 р. №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" визначено, що: розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Зокрема, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Ч.3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову, підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.

Ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню, у разі, зокрема, зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документу (п.4); зупинення виконання відповідного рішення або виконавчого провадження посадовою особою якій законом надано таке право (п.6); зупинення судом реалізації арештованого майна (п.7).

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вирішуючи подану заяву, суд бере до уваги характер спірних правовідносин, вагомість поданих доказів та виходить з позовних вимог, що можуть бути пред`явлені у майбутньому позову.

Так, з матеріалів заяви вбачається, що предметом майбутнього позову є оскарження виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом.

Проте ОСОБА_1 взагалі не вказує про існування будь-яких порушень норм матеріального права, які б свідчили чи могли свідчити про незаконність дій, які полягають у стягненні з нею боргу.

Єдиною мотивацією ОСОБА_1 , що вказана у поданій заяві, є те, що остання не згідна із примусовим стягненням із неї заборгованості, бо у неї на утриманні є діти.

При цьому жодних доказів (чи посилань на них), які б свідчили про неправомірність будь-яких дій відносно ОСОБА_1 , про спірність боргу, як і про наявність самих же неповнолітніх дітей у неї на утриманні зазначено не було і до матеріалів заяви також не додано.

Виходячи із змісту заяви, абсолютно незрозумілим є в чому саме ОСОБА_1 не згідна із "примусовим стягненням боргу", не зазначено про саму природу цього боргу .

Отже суду є незрозумілою суть (підстави) самих спірних відносин, тощо..

Керуючись ст.ст.150-153, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд, який ухвалював судове рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суддя: