_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 522/2857/19
Провадження № 2-п/947/22/21
УХВАЛА

01.02.2021 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І., розглянувши матеріали заяви ГУНП в Одеській області про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 522/2857/19 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Слідчого управління ГУНП в Одеській області (м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 15-А), Державної казначейської служби України (м. Одеса, вул. Бастіонна, 6) про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

27.01.2021 року ГУНП в Одеській області звернулось до Київського районного суду м. Одеси з заявою про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 522/2857/19 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Слідчого управління ГУНП в Одеській області (м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 15-А), Державної казначейської служби України (м. Одеса, вул. Бастіонна, 6) про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І.

Разом з заявою про перегляд заочного рішення надано клопотання про відстрочення сплати судового збору посилаючись на те, що фінансування заявника здійснюється через державний бюджет, що фактично унеможливлюю своєчасну оплату суми судового збору.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимоги про відстрочення судового збору з наступних причин.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Частиною 1 ст. 136 ЦПК України визначено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Разом з тим національне законодавство встановлює механізм відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати. Так відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, положеннями вищезазначеного Закону не передбачено можливості звільнення або розстрочення сплати судового збору для юридичних осіб.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду № 641/3706/19 від 07.12.2020 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Розмір судового збору визначається відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Таким чином, відповідно до пп. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», сплаті підлягає судовий збір у розмірі 1135 грн.

Відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За вказаних обставин, позовну заяву слід залишити без руху та надати заявниці строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 174-175, 185 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ГУНП в Одеській області про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Заяву ГУНП в Одеській області про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 522/2857/19 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Слідчого управління ГУНП в Одеській області (м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 15-А), Державної казначейської служби України (м. Одеса, вул. Бастіонна, 6) про стягнення матеріальної та моральної шкоди - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Попередити позивача, що якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у зазначений строк, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Маломуж А. І.