Справа № 466/5560/15-ц
У Х В А Л А
судового засідання

22 грудня 2021 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з Семків Х.І.,

справа № 466/5560/15-ц,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в режимі відеоконференцзв`язку заяву ОСОБА_1 від 20.09.2021 про перегляд заочного рішення від 18.11.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,-

з участю представника заявника - відповідача адвоката Іващенко І.І.,

позивача ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 18.11.2015 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - 78 000 (сімдесят вісім тисяч гривень 00 копійок) заборгованості за договором позики від 22.03.2013 року, 39 886 (тридцять дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят шість гривень 86 коп.) пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, 21 268 (двадцять одну тисячу двісті шістдесят вісім гривень 00 коп.) процентів в розмірі 3 % річних від простроченої суми позики 500,00 моральної шкоди, а також 1 421 (одну тисячу чотириста двадцять одну гривню 54 копійки) судового збору, а всього 141076 (стосорок одну тисячу сімдесят шість гривень 40 копійок).

23.09.2021 на адресу суду поступила заява адвоката Іващенко І.І. в інтересах відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 18.11.2015 мотивуючи тим, що дане рішення прийняте без його участі та врахувань його доводів і заперечень. Окрім цього, зазначає, що він взагалі не знав про існування судового процесу та не був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання. Також зазначає, що невірно нарахована сума пені.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Іващенко І.І., яка діє на підставі ордеру серії ВК№1021129 від 02.09.2021/ арк.спр.44/ заяву підтримала, просила скасувати заочне рішення з підстав викладених в заяві про перегляд заочного рішення. Додатково пояснила, що під час виконання рішення суду, боржника не повідомили про таке належним чином, переоформлена земельна ділянка досі не значиться в реєстрі за новим власником- стягувачем.

07.12.2021 стягувач ОСОБА_2 скерував на адресу суду заяву у якій просив долучити до матеріалів справи документи щодо реалізації земельної ділянки на підставі виконання рішення від 18.11.2015. Будучи в суді вказав на те, що виходячи з процесуального та матеріального права, ОСОБА_1 не наведено обставин, які б були підставою для прийняття іншого рішення. Повідомив, що боржник був належним чином повідомлений про судовий розгляд, державним виконавцем направлялася вимога у військову частину щодо виконання судового рішення, однак така була відхилена, т.я. у той час не стягувалися кошти за судовим рішенням з грошового окладу військовослужбовців. В подальшому була реалізована земельна ділянка боржника і вже після цього минуло більш як три роки.

Заслухавши думку представника відповідача, позивача - стягувача, дослідивши матеріали цивільної справи 466/5560/15-ц, заяви про скасування заочного рішення, суд приходить до такого.

Згідно ст.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Водночас ч.1 ст.288 ЦПК України встановлено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них заочне рішення скасуванню не підлягає.

Відповідач у заяві покликається на те, що він не був належним чином повідомлений про час та дату судового засідання.

Дане твердження спростовується матеріалами цивільної справи, а саме рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернулися на адресу суду та долучені до матеріалів справи.

Окрім цього, 19.03.2018 державним виконавцем Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби ГУТУЮ у Львівській області Квасіневич О.А. винесено постанову про опис та арешт майна боржника.

23.11.2018 державним виконавцем Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби ГУТУЮ у Львівській області Квасіневич О.А. винесено постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, а саме земельної ділянки кадастровий номер :06:000:0369, що належала ОСОБА_1 .

Зазначені документи направлялися для відома боржнику.

Щодо твердження заявника про те, що неправильно проведенні розрахунки 3% річних та пені, а подає свій розрахунок у якому зазначає лише суму 5180,00грн., однак не подає детальний розрахунок з урахування кількості днів тощо.

Також вказує на те, що ОСОБА_1 приймав участь в АТО на території Луганської та Донецької області та проходи службу у в/ч у період з 26.06.2015 по 22.04.2019, до суду з заявою про перегляд заочного рішення адвокат звернулася 23.09.2021, тобто більше двох років з моменту, коли ОСОБА_1 повернувся з служби.

Окрім цього, не вказує на те яким чином і коли стало відомо про рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 18.11.2015, а зсилається на те, що лише 12.08.2021 адвокат отримала копію рішення суду.

Крім того, дослідивши заяву про перегляд заочного рішення, матеріали справи, суд приходить висновку, що в заяві відсутні посилання на будь-які докази, які мають істотне значення для справи, які не були досліджені судом при винесенні заочного рішення та обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення є фактично непогодження з винесеним рішенням по суті. При цьому не заперечується стороною про наявність боргової розписки та отримання коштів.

У відповідності до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на які надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Згідно з ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалю: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 від 20.09.2021 про перегляд заочного рішення від 18.11.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики залишити без задоволення.

Керуючись ст. 287, 288 ЦПК України, суд,

постановив:

заяву ОСОБА_1 від 20.09.2021 про перегляд заочного рішення від 18.11.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повний текст ухвали виготовлений 22.12.2021.

Суддя: П. С. Невойт