Справа № 428/941/21
Провадження № 2/428/264/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Підгорної Я.Е.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою адвоката Андрушка Костянтина Павловича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . В даній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_3 . Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням з тих підстав, що відповідач не проживає у вказаній квартирі понад рік та добровільно з реєстраційного обліку не знімається.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що не знає точну адресу знаходження спірної квартири, вона є тіткою позивача. Зі слів позивача вона знає, що відповідач не проживає в спірній квартирі з 2017 року, за своєю матір`ю не доглядає, веде аморальний спосіб життя.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона є тіткою позивача з боку матері. Зі слів позивача вона знає, що відповідач не проживає в спірній квартирі, зловживає спиртними напоями та наркотиками, господарка квартири вела аморальний спосіб життя, Неллі їй допомагала, позивач доглядає свою тітку та веде господарство по квартирі, місцезнаходження відповідача їй не відоме.

Вислухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору дарування квартири серії НМВ № 853320, посвідченого 03.11.2020 приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Малаховим С.О., зареєстровано в реєстрі за № 2421 та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 230811923, наданого 03.11.2020 приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Малаховим С.О.

Згідно з копією довідки про склад сім`ї № 2738, виданої відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області від 03.02.2021, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права власності, а саме права користування та розпорядження житловим приміщенням. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та Цивільного кодексу України.

Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач не проживає у вказаній квартирі понад рік, існування реєстрації відповідача в квартирі обмежує право власності позивача, суд вважає, що досліджені судом докази свідчать про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову адвоката Андрушка Костянтина Павловича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 19 від 05.02.2021 про сплату судового збору у сумі 908 грн. 00 коп.

Разом з тим, суд враховує, що позивач, звертаючись до суду з позовом, просила не стягувати судовий збір з відповідача, а тому вважає за можливе не стягувати судові витрати з відповідача та залишити їх за рахунок позивача.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов адвоката Андрушка Костянтина Павловича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

- відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Суддя І. С. Посохов