Єдиний унікальний номер 237/3809/20
Номер провадження 22-ц/804/2609/21
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року

м. Бахмут

справа № 237/3809/20

провадження № 22-ц/804/2609/21

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого Хейло Я.В.,

суддів Мірути О.А., Тимченко О.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Державне підприємство «Шахта ім. М.С. Сургая»,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмут цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» на рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 26 травня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» про відшкодування моральної шкоди (суддя Сенаторов В.А.), ухваленого в приміщенні суду в місті Курахове Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач ОСОБА_2 звернулась до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про зобов`язання нарахувати та виплатити страхові виплати.

Позов мотивовано тим, що з 1996 року позивач знаходився у трудових відносинах із ДП «Шахта імені М.С. Сургая», працював на шахті на різних посадах.

Звільнений з роботи наказом № 254-к від 26.03.2020 року у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я.

За результатами обстеження позивача 14.07.2020 року, останньому було встановлено діагноз: хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та стійким больовим синдромами, рецидивуючий перебіг. Причиною виникнення у ОСОБА_1 професійних захворювань є дія несприятливих виробничих факторів. За результатами обстеження позивачу протипоказана робота в умовах впливу фізичного навантаження, вимушеної робочої пози, несприятливого мікроклімату.

За результатами обстеження 27.08.2020 року ОСОБА_1 було встановлено ступінь втрати працездатності в розмірі 50 % у зв`язку з професійними захворюваннями, а саме: хронічна попереково-крижова радикулопатія. За результатами обстеження позивачу визначена потреба у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне лікування за професійним захворюванням, санаторно-курортне лікування.

Наявні у позивача наслідки професійних захворювань приводять його до тяжких фізичних і моральних страждань, порушились нормальні життєві зв`язки, його життєва діяльність обмежена. ОСОБА_1 має достатньо серйозні порушення здоров`я у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у нього змінився звичайний образ життя, його постійно переслідує фізичний біль, що приводить до фізичних, моральних страждань та дискомфорту. Позивач вимушений значний час витрачати на відвідування лікувальних закладів, проходження лікування, систематичні обстеження та консультації спеціалістів, що в свою чергу завдає йому незручності, обмеження спілкування з сім`єю та порушення нормальних життєвих зв`язків.

Просив суд стягнути з відповідача на свою користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 гривень.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 26 травня 2021 року в позов задоволено.

Стягнуто з ДП «Шахта імені М.С. Сургая» на користь ОСОБА_1 100 000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі відповідач просить оскаржуване рішення скасувати, та ухвалити нове.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом неповно досліджено всі обставини справи та порушено норми процесуального та матеріального права.

Посилається на положення статті 23 ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та звертає увагу, що позивачем не надано належних доказів в обґрунтування завданої моральної шкоди, згідно довідки МСЕК позивачу встановлено стійку втрату працездатності у розмірі 50%, проте стягнутий судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає усталеній судовій практиці у справах такої категорії та є значно завищеним.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивачем відзив на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Із копії паспорту, записів в трудовій книжці позивача ОСОБА_1 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у трудових відносинах з ДП «Шахта імені М.С. Сургая» з 30.05.1996 року, працював на шахті на різних посадах. Звільнений з роботи наказом № 254-к від 26.03.2020 року на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я з виплатою допомоги у розмірі 1-го середньомісячного заробітку згідно зі ст. 44 КЗпП України та виплатою допомоги за стаж роботи у вугільній промисловості у розмірі 3-х середньомісячних заробітків (а.с. 5, 7-9).

Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста від 22.05.2020 року, виданого КНП «Мар`їнська центральна районна лікарня», медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного характеру захворювання (отруєння) № 23/485 від 14.07.2020 року, повідомлення про хронічне професійне захворювання № 1400/1 від 14.07.2020 року, виписки із медичної карти № 486, вих. № 1463 від 17.07.2020 року, виданої ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії наук України», ОСОБА_1 встановлено діагноз: хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та стійким больовим синдромами, рецидивуючий перебіг (а.с. 12, 13, 17, 18).

Визначена потреба позивача у медикаментозному лікуванні за професійними захворюваннями, санаторно-курортне лікування в санаторіях неврологічного профілю, заняття ЛФК, протипоказана робота в умовах впливу фізичного навантаження, вимушеної робочої пози, несприятливого мікроклімату (а.с. 13, 14).

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 851614 від 27.08.2020 року та довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 090727 від 27.08.2020 року, позивачу встановлено 50 % втрати професійної працездатності з 25.08.2020 року та безстроково за професійним захворюванням. Встановлено ОСОБА_1 третю групу інвалідності безстроково (а.с. 10, 11).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційна скарга ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову складає 100000 грн, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням в 50% безстроково та 3 групу інвалідності, чим спричинено моральну шкоду, тому відповідно до вимог статті 237-1 КЗпП України роботодавець повинен відшкодувати завдану працівнику моральну шкоду, розмір якої визначено судом у 100000 гривень.

Апеляційний суд в повній мірі не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи (п. 1); порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (п. 4).

Вивчивши доводи апеляційної скарги а неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Відповідно до ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

За положеннями ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першою статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

За положеннями в п. 2 ч. 2 і ч. 3 ст. 23 ЦК України і в сенсі роз`яснень у п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Зібраними медичними документами, включаючи виписні епікризи, витяги з карти амбулаторного (стаціонарного) хворого підтверджуються доводи щодо постійного характеру шкідливих наслідків для здоров`я позивача, внаслідок професійного захворювання, що спспростовує доводи відповідача в апеляційній скарзі щодо ненадання позивачем доказів заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, довготриваючих негативних (хворобливих) наслідків для його здоров`я, важкості змушених змін у його життєвих зв`язках, неможливість їх поновлення.

Позивач внаслідок професійного захворювання частково втратив професійну працездатність, яка встановлена безстроково, має третю групу інвалідності, за станом здоров`я звільнений з роботи, відчуває фізичний біль, вимушений докладати додаткових зусиль для лікування та організації свого життя.

Отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність факту завдання моральної шкоди позивачу, оскільки ушкодження здоров`я ОСОБА_3 , пов`язане з виконанням позивачем трудових обов`язків, що призвело до стійкої втрати професійної працездатності у розмірі 50%, заподіює йому моральні та фізичні страждання, та змусило змінити звичайний образ життя, призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків , що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Крім того, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 2 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про недоведеність факту заподіяння позивачеві моральної шкоди, не заслуговують на увагу суду, оскільки сам факт стійкої втрати працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності періодичного лікування та інші негативні для здоров`я наслідки, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Це також випливає з положень ст. 3 Конституції України, відповідно до якої, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Суд вірно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, ст. 1167 ЦК України для відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди.

Відомостей про отримання позивачем від роботодавця ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» чи Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві відшкодування моральної шкоди попрофесійному захворюванню в ході судового розгляду не здобуто.

Натомість, колегія суддів не може погодитись із розміром присудженої судом першої інстанції компенсації немайнової шкоди, виходячи з наступного.

Так, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції врахував вину роботодавця у виникненні у позивача професійного захворювання, її тяжкість і подальші ускладнення, те що його було звільнено з роботи, припинилося спілкування з колегами, погіршилися сімейні відносини.

Колегія суддів, при цьому, має розуміння, що будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням позивача, що отримав виробничу травму і втратив на підприємстві відповідача 50% професійної працездатності та набув ІІІ групу інвалідності, і тому будь-який її розмір має суто умовний вираз.

Проте, враховуючи конкретні обставини цієї справи, ступень втрати працездатності, тяжкість та характер вимушениї змін у житті позивача, апеляційний суд вважає, що відшкодування у даному випадку компенсації моральної шкоди у розмірі 100 000 гривень критеріям розумності та справедливості не відповідає та визначення за наведених у позові обставинах такого розміру відшкодування призводить до дисбалансу інтересів працівника і роботодавця у виниклих спірних правовідносинах.

Отже, беручи до уваги конкретні обставини по справі, колегія суддів, керуючись принципами розумності, справедливості і співмірності, вбачає наявність підстав для зміни судового рішення і зменшення розміру компенсації немайнової шкоди до 30 000 грн.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи висновки апеляційного суду за результатами перегляду справи та задоволення 30% позовних вимог, з відповідача ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 750 гривень. ((100000 грн х 1%) + (100000 грн х 1%) х 150%)) х 30%)

Керуючись статтями 374, 376, 377, 381-384, 141, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» задовольнити.

Рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 26 травня 2021 року змінити.

Стягнути з Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» на користь ОСОБА_1 30 000 гривень на відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням здоров`я на виробництві.

Стягнути з Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» судовий збір на користь держави у розмірі 750 (сімсот п`ятдесят) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Я.В. Хейло

Судді О.А. Мірута

О.О. Тимченко