РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Корнійчук А.В.

з участю:

позивачки - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень на кожну дитину , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, щомісячно, з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, допустити до негайного виконання.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що 15 травня 2009 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 , який був розірваний рішенням Рівненського міського суду від 21.10.2020 року у справі № 569/3797/20. Вказаним рішенням також неповнолітніх дітей залишено проживати з нею.

Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей : сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач матеріальну допомогу на дітей в добровільному порядку систематично не надає, хоча має можливість її надавати, так як є працездатним, інших утриманців немає, має неофіційний дохід. Діти ростуть, що в свою чергу призводить до щосезонної необхідності купівлі одягу та взуття. Внаслідок інфляційних процесів та необхідності забезпечення гармонійного розвитку дітей, вона несе витрати по купівлі продуктів харчування, забезпечення гармонійного розвитку, несе поточні витрати на дітей, що в декілька разів перевищує суму аліментів, які просить стягнути із відповідача. Вважає, що відповідач спроможний буде сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону. В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала у межах доводів позовної заяви, просила позов задовольнити. Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Підтримав поданий до суду відзив згідно якого не заперечив проти стягнення з нього на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1200 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та доньки - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1050 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Свою правову позицію обґрунтовує тим, що він дійсно перебував у зареєстрованому шлюбі з Позивачем по справі. Від шлюбу мають спільних дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням про розірвання шлюбу дітей дійсно залишено проживати з матір`ю. Стосовно свого матеріального стану зазначив, що відповідачу достеменно відомо, що останній раз він був офіційно працевлаштований у 2012 році, що підтверджується копією трудової книжки . В подальшому, з 28 квітня 2015 року і до 01.10.2020 року він перебував на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому по догляду за особою, яка досягла 80 років та отримував відповідну допомогу, внаслідок чого не міг офіційно бути працевлаштованим. На даний час його підопічна, за якою він здійснював догляд померла. Станом на сьогоднішній день він перебуває у пошуку нової роботи, а, відтак, здійснює посильне утримання дітей, яке становить половину прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як це гарантовано вимогами діючого законодавства. Відповідачем до відзиву також долучено копії письмових документів, на які відповідач посилається як на докази та які були досліджені в судовому засіданні. Ухвалою Рівненського міського суду від 11.11.2020 р. у справі відкрите спрощене позовне провадження призначено розгляд справи з викликом сторін. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку що позовна заява підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Рівненського міського суду від 21.10.2020 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей : сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З оглянутого судом свідоцтва про народження вбачається, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 1303, зареєстрований Відділом ДРАЦС РС Рівненського міського управління юстиції, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 2586, зареєстрований Рівненським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Також встановлено, що діти проживають та зареєстровані за місцем реєстрації позивачки в АДРЕСА_1 . Відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 ЗУ "Про державний бюджет на 2020 рік" установлено у 2020 році прожитковий мінімум на дитину віком дo 6 років починаючи з січня 2020 - 1779 грн., з липня - 1859 грн., з грудня - 1921 грн., на дитину вікoм від 6 дo 18 рокiв починаючи з січня 2020 - 2218 грн., з липня - 2318 грн., з грудня - 2395 грн. Відповідно до ст.7 ЗУ "Про державний бюджет на 2021 рік" установлено у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років починаючи з січня 2021р. - 1921 грн., з липня - 2013 грн., з грудня - 2100 грн., на дитину вікoм від 6 дo 18 рокiв починаючи з січня 2021р. - 2395 грн., з липня - 2510 грн., з грудня - 2618 грн. Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2). Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4)

Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6).

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових . Згідно ч.1 ст. 141 СК України, мати,батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За ч.2 , розірвання шлюбу між батьками , проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст. 157 цього Кодексу. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька.

Як вбачається з долучених відповідачем документів , ОСОБА_2 був звільнений 21.03.2012 р. за згодою сторін, що підтверджується копією трудової книжки .

Згідно довідки № 2218 від 07.10.2020 р. вбачається, що ОСОБА_2 перебував на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому по догляду за особою, яка досягла 80 років (підопічна ОСОБА_5 , 1935 р.н.) та отримував відповідну допомогу.

Відповідно до ч.3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За ст. 191 СК , аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Судом не встановлено, а стороною позивачки не надано суду достовірних доказів щодо щомісячного доходу відповідача на підтвердження його спроможності щодо сплати аліментів у визначеному позивачкою розмірі по 2000,00 грн., щомісячно, на кожну дитину, та який відсоток ця сума становить від його доходу. Також судом не встановлено доказів того, що відповідач щомісячно у добровільному порядку сплачує позивачці аліменти на утримання дитини. Враховуючи встановлені по справі обставини, рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, та з метою забезпечення прав дитини на матеріальне утримання, суд вважає необхідним та доцільним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1300 ( одна тисяча триста) грн. 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 26.10.2020 р. до повноліття дитини та на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1200 ( одна тисяча двісті) грн. 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 26.10.2020 р. до повноліття дитини . Рішення суду про стягнення аліментів на дітей у межах суми платежу за один місяць з 26.10.2020 р. по 26.11.2020 р. - допустити до негайного виконання.

Наявність інших обставин, які можуть бути враховані судом при визначенні розміру аліментів (незадовільний стан здоров`я відповідача, наявність у нього інших, крім дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4, утриманців, тощо), судом не встановлена, визначена судом сума аліментів узгоджується з визначеним ЗУ "Про державний бюджет на 2021" прожитковим мінімумом на дітей відповідного віку з урахуванням його підвищення до кінця 2021 року та не є меншою за 50%.

Судові витрати - судовий збір підлягає до стягнення з відповідача в прибуток державного бюджету в сумі 840,80 грн. за вимогу про стягнення аліментів від сплати якого позивачка була звільнена при пред`явленні позову.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 7, 180,181, 182, 184 СК України, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1300 ( одна тисяча триста) грн. 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 26.10.2020 р. до повноліття дитини .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1200 ( одна тисяча двісті) грн. 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 26.10.2020 р. до повноліття дитини . Рішення суду про стягнення аліментів на дітей у межах суми платежу за один місяць з 26.10.2020 р. по 26.11.2020 р. - допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн.80 коп. в прибуток державного бюджету .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 . Повний текст рішення виготовлено 25.02.2021 р.

Суддя: О.В.Панас