Ухвала

24 лютого 2021 року

м. Київ

справа №761/41895/16-ц

провадження № 22-ц/824/5438/2021

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Кравець В.А., перевіривши відповідність вимогам статті 356 ЦПК України апеляційної скарги представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Газізової Юлії Леонідівни на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: Товариства з обмеженою відповідальністю «Епсілон Бізнес», Служба безпеки України, Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки ,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» - Труфанова А.С. звернулася до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні позову. Дата складення повного тексту судового рішення не зазначена.

Не погоджуючись з указаним рішенням, 22 січня 2021 року представник позивача Газізова Ю.Л. звернулася до суду з апеляційною скаргою.

Згідно з вимогами статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Таким чином. строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції апелянтом пропущено.

Безпосередньо в апеляційній скарзі представник позивача зазначає, що банком повного тексту судового рішення отримано не було, а про його існування стало відомо лише 28 грудня 2020 року, у день опублікування такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень. У зв`язку із вказаним, вважала, що апеляційна скарга подана у межах строку на апеляційне оскарження.

Проте, у порушення вимог статті 357 ЦПК України, представником позивача не порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції ані у відповідному клопотанні, ані безпосередньо в апеляційній скарзі.

Згідно частини третьої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею в заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Окрім того, дослідивши матеріали справи, суд уважає, що подана апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття апеляційного провадження, оскільки вона також не відповідає також вимогам пункту 3 частини 4 статті 356 ЦПК України.

У матеріалах справи знаходиться акт від 03 лютого 2021 року №59 про відсутність доказів оплати судового збору, що визначені у п.1 додатку до апеляційної скарги.

У відповідності до пункту 3 частини 4 статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Вказані документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

За загальними правилами цивільного судочинства судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення тощо.

У статті 4 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп.1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру необхідно сплатити 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно пп.2 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання юридичною особою позовної заяви немайнового характеру необхідно сплатити 1 розмір мінімальної заробітної плати (станом на 2016 рік).

Згідно пп.2 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання юридичною особою позовної заяви немайнового характеру необхідно сплатити 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 2018 рік).

Згідно з підпунктом 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду сплачується 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Як убачається з матеріалів справи, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, позивачем заявлено вимоги як майнового характеру, а саме звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності на предмет іпотеки, за які сплачено судовий збір у розмірі 19 813,83 грн, що становить 1,5% від ціни позову.

Проте, позивачем не сплачено судовий збір за немайнову вимогу, що зазначена у заяві про зміну предмета позову, поданій у жовтні 2018 року, а саме: скасування записів у Державному реєстрі речових прав не нерухома майно про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Станом на дату подання заяви про зміну предмета позову, позивачу необхідно було сплатити судових збір за вимогу немайнового характеру у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 2018 рік становить 1 762 грн.

Отже, за подання апеляційної скарги необхідно сплатити судовий збір у розмірі 32 363, 75 грн ((19 813, 83 грн +1 762 грн) * 150%) на реквізити Київського апеляційного суду:

Отримувач коштівУК у Солом. р-ні/Соломян. р-н Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783 Банк отримувача Казначейство України (ЕАП) Код банку отримувача (МФО) 899998 Рахунок отримувачаUA0026010 Код класифікації доходів бюджету 22030101 Адреса суду м. Київ, вул. Солом`янська, 2-А
З огляду на викладене, апелянту на виконання вищевказаних положень закону необхідно надіслати на адресу апеляційного суду оригінал квитанції про сплату судового збору, який відповідатиме вищевказаним нормам закону, а також надати суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Відповідно до вимог частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За вказаних обставин, апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 185, 354, 356, 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Газізової Юлії Леонідівни на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року - залишити без руху.

Надати апелянту строк до 24 березня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, для надіслання на адресу апеляційного суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а також оригіналу квитанції про сплату судового збору.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені статтею 357 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя В.А. Кравець