ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року

м.Суми

Справа №592/13028/20

Номер провадження 22-ц/816/294/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 січня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Бичкова І.Г. у м. Суми,

у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Сумської міської ради, Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до виконавчого комітету Сумської міської ради, Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона є інвалідом 2 групи та пенсіонеркою. У зв`язку з припиненням нарахування відповідачами їй субсидії, у липні 2018 року вона звернулася до департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради із заявою про призначення їй житлової субсидії. Через те, що за адресою, де вона проживає, зареєстровано ще 3 особи, які фактично не проживають, вона просила департамент соціального захисту населення Сумської міської ради винести питання про можливість призначення їй житлової субсидії на розгляд комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення соціальної допомоги та прийняттю рішень про включення до ЄДАР осіб, які мають право на пільги, яка не є юридичною особою, однак є органом, що створений та діє при виконавчому комітеті Сумської міської ради.

На вказану заяву вона отримала повідомлення департаменту соціального захисту населення про те, що їй відмовлено у призначенні житлової субсидії з 01 серпня 2018 року, з підстав того, що у неї дохід менший від мінімальної заробітної плати та не сплачено ЄСВ. Інших підстав у повідомленні зазначено не було.

У жовтні 2018 року вона повторно звернулася до департаменту соціального захисту населення із заявою про призначення їй житлової субсидії. У декларації вона зазначила, що разом з нею за вказаною адресою зареєстровано 3 особи: син ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_3 та зять ОСОБА_4 , які фактично за вказаною адресою не проживають. В зв`язку з цим, вона просила винести питання про можливість призначення їй житлової субсидії на розгляд комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення соціальної допомоги та прийняттю рішень про включення до ЄДАР осіб, які мають право на пільги.

Вказує, що нею не було отримано жодних рішень відповідачів за результатами розгляду її заяв, і вона змушена була звернутися до департаменту соціального захисту населення із зверненням про надання їй належним чином оформлені рішення за результатами розгляду її заяв про призначення житлової субсидії, а також надати письмову відповідь, в якій зазначити причини відмови у призначенні їй житлової субсидії за її зверненнями з посиланням на норми чинного законодавства. Пізніше, департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради її було повідомлено листом про те, що жодних документів їм на розгляд комісії не було передано, що унеможливило їх розгляд комісією, і як наслідок призначення їй житлової субсидії.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року визнано протиправними та скасовано рішення департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про відмову у призначенні житлової субсидії від 04 жовтня 2018 року №507007 та від 04 грудня 2018 року №507007. Визнано протиправним та скасовано рішення про відмову в поданні документів щодо призначення житлової субсидії на розгляд комісії від 04 жовтня 2018 року, викладене у формі повідомлення департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради №485. Зобов`язано департамент соціального захисту населення Сумської міської ради повторно розглянути заяви ОСОБА_1 про призначення житлової субсидії від 30 серпня 2018 року та від 25 жовтня 2018 року з урахуванням висновків суду.

Проте, вказане рішення суду відповідачем виконано не було і вона повторно звернулася до суду із позовом за захистом свої прав.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року, залишене без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2020 року, визнано протиправним і скасовано рішення комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення соціальної допомоги та прийняттю рішень про включення до ЄДАР осіб, які мають право на пільги, про відмову ОСОБА_1 у призначенні житлової субсидії, викладене у протоколі засідання комісії №38 від 19 вересня 2019 року. Зобов`язано комісію по розгляду заяв громадян з питань призначення соціальної допомоги та прийняттю рішень про включення до ЄДАР осіб, які мають право на пільги, призначити ОСОБА_1 житлову субсидію на не опалювальний сезон з 01 серпня 2018 року та на опалювальний сезон з 01 жовтня 2018 року, з проведенням відповідного перерахунку.

Вказує, що з дня її звернення до відповідачів по сьогоднішній день минуло більше двох років, проте останніми так і не було вчинено дій та не було призначено їй житлову субсидію та не було проведено відповідні перерахунки, що фактично призвело до того, що вона має велику заборгованість за комунальні послуги, яку не в змозі сплатити.

Зазначає, що вина та факт протиправності дій та бездіяльності відповідачів, в результаті яких їй було завдано моральну шкоду, було встановлено та підтверджено рішеннями Сумського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року у справі №480/495/19 та від 30 січня 2020 року у справі №480/4311/19, що набрали законної сили та є остаточними. Отже, враховуючи ступінь та характер завданої їй відповідачами моральної шкоди, її пенсійний вік, стан здоров`я, оскільки вона є інвалідом 2 групи, а також з урахуванням вимог розумності і справедливості, вбачається, що її негативні емоції внаслідок тривалого та умисного не розгляду її звернення та призначення їй житлової субсидії перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з діями відповідача, завдали їй моральної шкоди.

Посилаючись на зазначені обставини, просить стягнути з виконавчого комітету Сумської міської ради грошову суму в розмірі 2500 грн 00 коп в рахунок відшкодування завданої ОСОБА_1 моральної шкоди, стягнути з Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради грошову суму в розмірі 2500 грн 00 коп в рахунок відшкодування завданої ОСОБА_1 моральної шкоди.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 січня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подалаапеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що моральну шкоду відповідачами їй спричинено внаслідок не виконання ними делегованих їм повноважень по соціальному захисту населення в частині призначення житлової субсидії та надання відповіді на запити відповідно до Закону України «Про звернення громадян», в частині невиконання їх обов`язку щодо ознайомлення особи з прийнятими відносно неї рішеннями, а протиправність та винність вказаних діянь доведено остаточними судовими рішеннями, що набрали законної сили. Вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що завдана їй моральна шкода є недоведеною. Також зазначає, що помилковим є висновок суду про проведення судової експертизи для визначення розміру моральної шкоди, оскільки сума заявлених вимог та характер спірних правовідносин не потребують проведення експертизи та наявності спеціальних знань. Вважає, що внаслідок протиправності дій та бездіяльності відповідачів їй завдана моральна шкода, яку він оцінює у розмірі 5000 грн.

Від виконавчого комітету Сумської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Від Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не повній мірі.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами заподіяння їй відповідачами моральної шкоди. Крім того, ефективним способом захисту у даному випадку є звернення до Сумського окружного адміністративного суду з метою судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах та зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, як це передбачено ст. 382 КАС України.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів цивільної справи вбачається, що 30 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради із заявою про призначення субсидії. У заяві просила передати документи на розгляд комісії, що утворена органом місцевого самоврядування для вирішення питання про призначення субсидії на осіб, що фактично проживають у квартирі. У декларації про доходи і витрати осіб, що звернулися за призначенням субсидії, повідомила про чотирьох зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. При цьому зазначила, що фактично проживає у квартирі одна. Інші зареєстровані у квартирі особи не проживають.

25 жовтня 2018 року ОСОБА_1 повторно звернулась до відповідача із заявою про призначення житлової субсидії та вдруге просила передати документи на розгляд комісії для призначення субсидії без врахування доходів осіб, що зареєстровані, але проживають у квартирі. У декларації зазначила чотирьох зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, з яких фактично проживає лише одна.

Повідомленням №485 за результатами розгляду заяви від 30 серпня 2018 року, Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради повідомлено про прийняття рішення від 04 жовтня 2018 року про відмову у поданні документів на розгляд комісії у зв`язку з не зазначенням у декларації про доходи та витрати персональних даних ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а також у зв`язку з відсутністю доходів у ОСОБА_6 .

На запит Бондар А.В. щодо результатів розгляду її заяв відповідачем надано повідомлення №591 від 26 листопада 2018 про відмову у призначенні субсидії з мотивів у зв`язку з не зазначенням у декларації про доходи і витрати у повному обсязі відомостей про ОСОБА_6 та дружину сина ОСОБА_7 .

Не погодившись із відмовою, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом і рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2019 у справі №480/495/19, визнано протиправними та скасовано рішення Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про відмову у призначенні житлової субсидії від 04 жовтня 2018 року №507007 та від 04 грудня 2018 №507007. Визнано протиправним та скасовано рішення про відмову в поданні документів щодо призначення житлової субсидії на розгляд комісії від 04 жовтня 2018 року, викладене у формі повідомлення Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради №485. Зобов`язано Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради повторно розглянути заяви про призначення житлової субсидії від 30 серпня 2018 року та від 25 жовтня 2018 року з урахуванням висновків суду.

19 вересня 2019 року Комісією по розгляду заяв громадян з питань призначення соціальної допомоги та прийняттю рішень про включення до ЄДАР осіб, які мають право на пільги виконавчого комітету Сумської міської ради прийняте рішення про відмову у призначенні житлової субсидії з посиланням на вимоги підпункту 3 пункту 6, абзацу 11 пункту 7 та абзацу 19 пункту 14 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року №848.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2020 року у справі №480/4311/19, визнано протиправним і скасовано рішення Комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення соціальної допомоги та прийняттю рішень про включення до ЄДАР осіб, які мають право на пільги про відмову позивачу у призначенні житлової субсидії, викладене у протоколі засідання комісії №38 від 19 вересня 2019 року. Зобов`язано Комісію по розгляду заяв громадян з питань призначення соціальної допомоги та прийняттю рішень про включення до ЄДАР осіб, які мають право на пільги призначити позивачу житлову субсидію на неоплювальний сезон з 01 серпня 2018 року та на опалювальний сезон з 01 жовтня 2018 року, з проведенням відповідного перерахунку.

Вказані обставини встановлено судовими рішеннями у адміністративних справах, які набрали законної сили, а тому у відповідності до положень ч. 4 ст. 81 ЦПК України, не доказуються при розгляді іншої справи.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної майнової (немайнової) шкоди №4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, так як необхідно довести наявність усіх складових цивільно-правової відповідальності, правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності.

Як убачається з матеріалів справи, відповідачами відмовлено ОСОБА_1 у призначенні житлової субсидії з 01 серпня 2018 року та 01 жовтня 2018 року.

Факт протиправності та бездіяльності відповідачів встановлено вищевказаними судовими рішеннями, які набрали законної сили, що є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Крім того, згідно з листом Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від 28 січня 2021 року, ОСОБА_1 департаментом було призначено житлову субсидію з 01 серпня 2018 року та проведено перерахунок на опалювальний період (2018-2019) з 01 жовтня 2018 року. Загальний розмір субсидії з 01 серпня 2018 року по 01 квітня 2019 року склав 10911 грн 33 коп.

Отже, визначаючи розмір моральної шкоди, враховуючи, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, а також враховуючи характер правопорушення (позивачу неправомірно було відмовлено у вирішенні її заяви відповідачами), глибину фізичних та душевних страждань, характер немайнових втрат, порушення стосунків з оточуючими людьми, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнути з виконавчого комітету Сумської міської ради на користь позивача моральну шкоду у розмірі 500 грн 00 коп. та з Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради на користь позивача моральну шкоду у розмірі 500 грн 00 коп.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 3 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково та стягнути з виконавчого комітету Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 500 грн 00 коп., стягнути з Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 500 грн 00 коп.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 січня 2021 року скасувати.

Стягнути з виконавчого комітету Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 500 грн.00 коп .

Стягнути з Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 500 грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: О.Ю.Кононенко

Т.А.Левченко