СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/61/21
ун. № 2-7277/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року м. Київ

Святшоинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Миколаєць І.Ю.,

при секретарі Фітяк Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 , який представляє інтереси ОСОБА_2 на дії Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку»,

ВСТАНОВИВ:

10.11.2020 р. засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 , який представляє інтереси ОСОБА_2 в порядку ст. 447 ЦПК України звернувся до суду із вищезазначеною скаргою у якій просить наступне.

Визнати неправомірною бездіяльність Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не закінчення виконавчих проваджень ВП № 45372834 та ВП № 33223065 по виконанню виконавчого листа № 2-7277/12 (провадження № 2/2608/1699/12) від 23 травня 2012 року, виданого Святошинським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Національні Інвестиції» боргу у розмірі 40624,35 доларів США, судові витрати в розмірі 2823 грн.

Визнати неправомірною бездіяльність Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту та заборони відчуження з всього нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ), що був накладений згідно постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Єрмолко С.М. (серія та номер: 45372834 від 14.12.2015 року).

Визнати неправомірною бездіяльність Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту та заборони відчуження з всього нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ), що був накладений згідне постанови старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Ковальчук J1.I. (серія та номер: 33223065 від 10.07.2012 року).

Зобов`язати Святошинський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) закінчити виконавчі провадження ВП № 45372834 та ВП № 33223065 по виконанню виконавчого листа № 2-7277/12 від 23 травня 2012 року, виданого Святошинським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Національні Інвестиції» боргу у розмірі 40624,35 доларів США, судові витрати в розмірі 2823 грн.

Зобов`язати Святошинський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати арешт та заборону відчуження з всього нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ), що був накладений згідно постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиціїу м. Києві Єрмолко С.М. (серія та номер: 45372834 від 14.12.2015 року).

Зобов`язати Святошинський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати арешт та заборону відчуження з всього нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ), що був накладений згідно постанови старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Ковальчук Л.I. (серія та номер: 33223065 від 10.07.2012 року).

Свою заяву обгрунтовує тим, що виконавчі провадження ВП № 45372834 та ВП №33223065 підлягають закінченню, оскільки строк пред`явлення виконавчого документа до виконання закінчився, а обтяження, які були накладені в рамках даних виконавчих проваджень, підлягають зняттю. Наявність заборон на рухоме та нерухоме майно, є порушенням наведених вище прав власника нерухомого майна, гарантованих йому державою Україна, оскільки останній позбавлений можливості зареєструвати нерухоме майно, вільно розпоряджатись своїм майном та реалізовувати своє право власності. Заявник вказує, що звертався с заявою про закриття виконавчих проваджень та зняття арешту 31.10.2020 р., однак жодної відповіді не отримав.

22.11.2021 р. надійшли пояснення від представника заінтересованої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку».

У судовове засідання учасники не з`явилися, про дату та час судового засідання були повідомленні належним чином.

Представник скаржника подав до суду заяву, якою просить проводити розгляд справи за його відсутності, скаргу задовольнити в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи подав до суду заяву, якою просить проводити розгляд справи за його відсутності, просить відмовити у задовоенні скарги.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ ( Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

За таких підстав суд визнав за можливе розглядати скаргу за відсутності стягувача, державного виконавця, на підставі доказів, наявних в матеріалах скарги, та за погодженням скаржника.

Дослідивши матеріали скарги, у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд доходить висновку про відмову у задоволенні скарги із наступних підстав.

Верховний Суд розглядаючи питання ефективності захисту порушеного права особи на майно якого у рамках виконавчого провадження накладено арешт у постанові від 28.10.2020 року по справі 304/2494/20 зазначив, що позивач який є боржником перед банком, є стороною виконавчого провадження. У п.24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 7.02.2014 №6 судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідно до ст. 447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV«Про виконавче провадження» (у редакції, чинних на момент винесення постанов про повернення виконавчого документа стягувачеві), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 49 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV«Про виконавче провадження», Виконавче провадження підлягає закінченню у разі: визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; визнання боржника банкрутом; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; списання згідно із Законом України "Про деякі питання аборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" ( 3319-17 ) заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Відповідно до ч.1 ст. 49 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV«Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: є письмова заява стягувача; у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення; стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа; у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника); у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами Національної поліції, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно; наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постанововою Київського Апеляційного суду від 19.05.2021 р. встановлено наступні обставини:

«Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01.03.2012 р. у справі №2-7277/11 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Національні інвестиції» заборгованість за кредитним договором №272-06 від 12.05.2006 р. в розмірі 40624,35 дол. США та судові витрат в сумі 2823,00 грн.

03.07.2012 р. старшим держвиконавцем Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Ковальчук Л.І. відкрито виконавче провадження №33223065 з примусового виконання виконавчого листа №2-7277/11, виданого 23.05.2012 р., про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Національні інвестиції» заборгованості.

10.07.2012 р. в рамках виконавчого провадження №33223065 винесено постанову про накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_2

08.11.2013 р. постановою держвиконавця виконавчий лист №2-7277/11 повернуто стягувачу на підставі ст. 47 ч.1 п.2 Закону України «По виконавче провадження», оскільки в боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення за виконавчим документом, а заходи щодо виявлення такого майна виявились безрезультатними.

Згідно відповіді Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 11.06.2020 р. на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №45372834, яке було відкрито 07.11.2014 р. з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Національні інвестиції» заборгованості.

28.12.2015 р. в рамках виконавчого провадження №45372834 держвиконавцем ОСОБА_3 винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі ст. 47 ч.1 п.2 Закону України «По виконавче провадження», оскільки в боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення за виконавчим документом, а заходи щодо виявлення такого майна виявились безрезультатними.

Повторно виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_2 , виданий за рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01.03.2012 р. у справі №2-7277/11, до примусового виконання не пред`являвся, що підтверджується відповіддю Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 11.06.2020 р., інформацією з Єдиного реєстру боржників, відповіддю Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 11.09.2020 р.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.02.2019 р. з урахуванням ухвали про виправлення описки від 06.03.2019 р. замінено у виконавчому провадженні стягувача ПАТ «Банк «Національні інвестиції» на Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» з примусового виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01.03.2012 р. у справі №2-7277/11.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24.06.2019 р. у справі №2-7277/11 відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строків для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.09.2020 р. у справі №2-7277/11 відмовлено у відкриття провадження у справі за заявою ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строків для пред`явлення виконавчого документа до виконання.»

Окрім того, судом встановлено, наступне.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва у справі № 2-7277/11 від 26.05.2021 (провадження № 6/759/216/21) у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова установа «ЄФКР» про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачу дублікату виконавчого документа у справі № 2- 7277/11 за позовом ПАТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 16.09.2021 р. у справі № 2-7277/11 (провадження № 22- ц/824/11481/2021) апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова установа «ЄФКР» на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 26.05.2021 задоволено , ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 26.05.2021 скасовано та ухвалено нове судове рішення. Заяву ТОВ «Фінансова установа «ЄФКР» про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачу дублікату виконавчого документа задоволено.

Щодо строків подачі скарги, слід зазначити, строки на оскарження дій державного виконавця слід вираховувати з моменту, коли державним виконавцем було проігноровано звернення щодо їх вчинення. Скаржник звернувся з вимогою скасування арешту до державного виконавця 16.10.2020р., державним виконавцем було отримано вказану заяву 31.10.2020 р., що підтверджується трекінгом поштового повідомлення, квитанціями про оплату. В той же час, зі скаргою до суду заявник звернувся 10.11.2021 р. Таким чином, з урахування терміну, який надається на відповідь державному виконавцю, та без його врахування, скаржником не було порушено строки на подачу скарги відповідно до ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», про що помилково зазначив представник заінтересованої особи.

Судом встановлено, що у зв`язку з прийнятою Постановою Київського апеляційного суду від 16.09.2021 р., строк пред`явлення виконавчих документів до виконання не є закінченим. Підстави для закінчення виконавчих проваджень на момент повернення виконавчих документів стягувачу були відсутні, як відсутні і на момент звернення із вказаною скаргою. Таким чином відсутні підстави для скасування арешту майна, який накладено в межах виконавчих проваджень, що не є закінченим, а також в за виконавчими документами, строк пред`явлення яких не є закінченим.

За наведених вище обставин у задоволенні скарги слід відмовити в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись 447-451 ЦПК України, ЗУ « Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , який представляє інтереси ОСОБА_2 на дії Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п"ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Миколаєць І.Ю.