БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/8079/19
провадження № 2/361/344/21
РІШЕННЯ

Іменем України

17 листопада 2021 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді:Петришин Н.М.,
за участю секретаря: Площинської М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частку майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача.

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся із позовними вимогами до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання умов договору виконаними та визнання права власності на Ѕ частку майна подружжя.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2020 року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог до ОСОБА_3 про визнання умов договору виконаними (а.с. 129).

В обґрунтування уточнених позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що з 21 квітня 2007 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей. 23 грудня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладений Договір купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . На укладення такого договору позивачем надано дозвіл про купівлю його дружиною вказаної квартири. У відповідність до умов договору ОСОБА_2 придбала вищевказану квартиру за 146 000 (сто сорок шість тисяч) гривень, з яких 56 000 (п`ятдесят шість тисяч) гривень сплачені до підписання такого договору, а інша частина вартості квартири у розмірі 90 000 (дев`яносто тисяч) гривень повинні сплачуватися щомісячними платежами у розмірі 6000 грн. на протязі 15 місяців. Умови договору позивач спільно із ОСОБА_2 виконали, і грошові кошти у розмірі 90 000 гривень за квартиру виплачені. 27 листопада 2019 року ОСОБА_2 зареєструвала право власності на спірну квартиру. На протязі року після її купівлі у квартирі за спільні кошти подружжя проведені ремонтні роботи, був значно поліпшений стан квартири, яка після цього стала придатна для проживання. 15 листопада 2019 року шлюб між ними розірвано. Наразі, відповідач здала в оренду спірну квартиру без згоди позивача, чим грубо порушила права останнього як співвласника квартири.

З огляду на викладені обставини, позивач звертається із позовними вимогами, в яких просить визнати за ним право власності на Ѕ частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заперечення відповідача.

25 січня 2021 року до суду надійшли письмові пояснення від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Тимощука М.В. Зі змісту вказаних пояснень вбачається, що відповідач не визнає позовні вимоги, посилаючись на ті обставини, що за спільні кошти подружжя було здійснено лише перший платіж за нерухоме майно - спірну квартиру, у розмірі 56 000 (п`ятдесят шість тисяч) гривень, що є 38/100 часткою із загальної частки квартири. Подальші платежі, загальна сума яких склала 90 000 (дев`яносто тисяч) гривень, відповідач здійснювала самостійно, власними силами із грошових коштів, що отримувалися відповідачем у формі заробітної плати. Спільного побуту із позивачем на час зазначених виплат відповідач вже не мала, як і не мала спільних коштів. Крім того, станом на кінець 2020 року у позивача утворилася заборгованість по оплаті аліментів на дітей, розмір якої становить 28 649 (двадцять вісім тисяч шістсот сорок дев`ять) гривень. Окрему увагу заслуговують відносини, що склалися між сторонами, адже між ними виникають постійні сварки, непорозуміння та претензії, позивач зловживає спиртними напоями, що робить життя нестерпним. Тому, визнання за позивачем права власності на спірну квартиру без виділення такого майна в натурі призведе до нових позовних вимог, загострення конфліктів і не стане на користь спільних від шлюбу малолітніх дітей, що проживають у квартирі.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 49).

Ухвалою суду від 25 лютого 2020 року вжито заходи забезпечення даного позову шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_1 (а.с. 92-93).

У підготовчому засіданні задоволено клопотання позивача про виклик та допит в якості свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про що постановлено відповідну ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання (а.с. 130-132).

У підготовчому засіданні задоволено клопотання відповідача про виклик та допит в якості свідка ОСОБА_2 , про що постановлено ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання (а.с. 130-132).

Ухвалою суду від 08 вересня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні (а.с. 133).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Буняк В.П. позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Тимощук М.В. проти задоволення позовних вимог заперечив, просив у їх задоволенні відмовити. 29 березня 2021 року у судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 надала свої пояснення, відповідно до яких вважає, що позивач не має права на частку у спірній квартирі, оскільки всі ремонті роботи здійснювалися за її власні кошти, також їй допомагала матір. До розірвання шлюбу вона вже два роки не проживала із чоловіком, сама здійснювала виплати щомісячних платежів за квартиру.

Обставини справи, що встановлені судом.

21 квітня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 17). Після укладення шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_2 ».

Від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 18-19).

23 грудня 2017 року між ОСОБА_3 (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) укладено Договір купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Карповичем О.М., та відповідно до п. 1 якого Продавець передає у власність (продав), а Покупець приймає у власність (купив) квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та сплачує за неї обговорену грошову суму. Квартира, яка відчужується за цим договором, однокімнатна, загальною площею - 18,1 кв.м. (а.с. 20-22).

У пункті 5 вказаного договору сторони домовилися, що вартість квартири становить 146 000 (сто сорок шість тисяч гривень). 56 000 (п`ятдесят шість тисяч) гривень сплачені Покупцем і отримані Продавцем особисто до підписання Договору. Сторони домовилися про те, що оплата другої частини вартості квартири в розмірі 90 000 (дев`яносто тисяч) гривень буде здійснена Покупцем на виплату (в розстрочку) наступним чином: по 6000 (шість тисяч) гривень кожного місяця протягом 15 (п`ятнадцяти) місяців, не пізніше 15 (п`ятнадцятого) числа наступного місяця за попередній місяць. Перший платіж в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень Покупець має здійснити не пізніше 15 (п`ятнадцятого) січня 2018 року. Продавець кожного місяця видає власноручно написану розписку про отримання ним від Покупця щомісячних платежів.

Згідно пункту 13 Договору право власності на предмет цього Договору виникає у Покупця з моменту державної реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація на предмет договору у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно буде здійснена на підставі цього договору купівлі-продажу та заяви Продавця про проведення розрахунку в повному обсязі згідно умов передбачених п. 5 цього договору купівлі-продажу та відсутність у нього до Покупця претензій фінансового характеру щодо оплати згідно умов передбачених п. 5 цього договору купівлі-продажу.

У червні 2019 ОСОБА_2 подала позов про розірвання шлюбу.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

На підставі вищевказаного договору купівлі-продажу 27 листопада 2019 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 90).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що близько десяти років знайомий зі сторонами. Свідок у квартирі подружжя у 2018-2019 роки здійснював ремонті роботи, зокрема санвузол. За виконані ремонтні роботи із свідком розраховувався позивач.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснила, що перебуває із відповідачем у дружніх стосунках. Відповідач говорила свідку, що її чоловік не допомагає, оскільки не працює, за купівлю квартири домовлялася відповідач, яка також сама здійснювала ремонтні роботи у квартирі. Також, ремонтні роботи здійснювати допомагала її матір.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що є сусідкою відповідача. У кінці 2018 року сім`я ОСОБА_2 заїхали проживати у гуртожиток. Позивач у квартирі довго не проживав. Свідку відомо, що платежі за квартиру здійснювала відповідач. Після Нового року (2019 року) подружжя не вело спільного господарства, позивач ніде не працював.

Відповідно до актів про опитування свідків, здійснених адвокатом Тимощук М.А., видно, що ним, керуючись правилами статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», умовами договору про надання правової допомоги та вимогами статті 93 ЦПК України, опитано фізичних осіб: ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини.

Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно із ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стаття 65 СК України передбачає, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

За змістом ст. ст. 68, 69 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. А, отже, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У судовому засіданні позивач пояснив, що кошти за квартиру сплачені згідно договору у період з 15.01.2018 по 15.04.2019 року. Відповідач не заперечувала вказаних обставин та й не надала жодних доказів, які б спростовували цей факт.

З огляду на викладені обставини вбачається, що спірна квартира придбана під час перебування сторін у шлюбі, тому відповідно до вищевказаних положень сімейного законодавства є спільною сумісною власністю подружжя.

У судовому засіданні відповідач не заперечувала проти тих обставин, що перший внесок за купівлю квартири у розмірі 56 000 (п`ятдесят тисяч) гривень сплачений за спільні кошти подружжя. При цьому, відповідач зазначає, що у подальшому всі інші щомісячні платежі, що у сукупності склали 90 000 (дев`яносто тисяч) гривень, вона здійснювала самостійно за кошти, що були її заробітною платою, а також, за кошти матері, в період після припинення ведення спільного побуту.

Так, відповідно до частини 6 статті 57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Аргументи відповідача про те, що сплата коштів за договором відбувалась після припинення ведення спільного побуту із позивачем є недоведеними, оскільки шлюб між сторонами розірваний рішенням суду від 15.10.2019 року, де судом не встановлений час (період), з якого сторони проживали окремо у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

При цьому, відповідач не пред`являла самостійних вимог щодо встановлення факту окремого проживання у зв`язку з припиненням шлюбних відносин. Покази свідків також не підтверджують вказаних обставин, а лише свідчать про те, що між сторонами виникали конфлікти та сварки, позивач періодично не проживав у спірній квартирі, проте їм невідомо з яких причин.

Посилання відповідача на те, що частина коштів, які були нею сплачені у розмірі 90 000 (дев`яносто тисяч) гривень, а також кошти, які витрачені на ремонт, є її особистими коштами, які вона отримала у формі заробітної плати, є безпідставними, оскільки згідно положень ст. 61 СК України такі кошти є спільним майном подружжя.

Отже, доводи відповідача про те, що 90000 гривень, сплачених за договором про придбання спірної квартири, є її особистими коштами - жодними доказами у судовому засіданні не підтверджені.

Крім того, заперечуючи проти позовних вимог, відповідач послалась на положення статті 70 СК України.

Так, відповідно до частин 2,3 статті 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

При розгляді даної справи, судом не встановлено жодних обставин, передбачених вищенаведеною статтею, які слугували б підставою для відступу від рівності часток подружжя у спільному майні.

За змістом стаття 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, з огляду на викладені обставини та керуючись нормами чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до загального висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Щодо судових витрат.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, стягненню із відповідача підлягає судовий збір у розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 69, 70, 71 СК України, ст. ст. 77, 78, 79, 80, 141, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частку майна подружжя - задовольнити.

У порядку поділу спільного майна подружжя: визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768, 40 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Н.М. Петришин