Справа №522/5076/21
Провадження №2/522/6056/21
У Х В А Л А

20 грудня 2021 року

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

секретаря судового засідання - Лисенко А.О.,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ТОВ «Агроюна» про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

До суду 24.03.2021 року звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ТОВ «Агроюна» про визнання недійсним договору.

Ухвалою суду від 14.04.2021 року провадження у справі було відкрито.

Представником позивача 22.11.2021 року було подано до суду заяву «про зміну предмету позову», яку у підготовчому засіданні 20.12.2021 року представник позивача просив прийняти до розгляду. Представник позивача ОСОБА_4 також наполягав на прийняті даної заяви до розгляду.

Представники відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у підготовчому засіданні 20.12.2021 року заперечували проти прийняття даної заяви до розгляду та просили відмовити. Від представника ОСОБА_3 адв. ОСОБА_5 20.12.2021 року до суду надійшли письмові пояснення, згідно яких зазначив, що стороною позивача в заяві від 22.11.2021 року одночасно було змінено предмет та підстави позову, що є неможливим згідно діючого процесуального законодавства.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином.

Суд за згодою присутніх представників сторін, із урахуванням вимог ст. 197-198 ЦПК України, ухвалив проводити підготовче засідання за відсутності представника третьої особи.

Суд, дослідивши матеріали справи, подану заяву, приходить до наступного висновку.

Процесуальні права та обов`язки сторін визначені ст. 49 ЦПК України, тож відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Верховний Суд у постанові від 09 липня 2020 року по справі N 922/404/19 зазначив, що позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Отже зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Відповідно до ч.3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Зміна підстав і предмету позову не допускається. Верховний Суд вказує, що якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України і одночасною відмовою від раніше заявлених вимог. Зокрема, такий правовий висновок надано Верховним Судом у рішенні від 13.03.2018 року в справі №916/1764/17.

Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Аналогічні висновки Верховного Суду викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 922/2575/19, у постанові Верховного суду від 22 липня 2021 року по справі № 910/18389/20.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 Цивільного кодексу України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи:

1) заміна одних позовних вимог іншими;

2) доповнення позовних вимог новими;

3) вилучення деяких із позовних вимог;

4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Суд вбачає, що звертаючись 24.03.2021 року з відповідним позовом ОСОБА_1 були висловлені наступні вимоги до відповідачів, а саме просив:

- визнати недійсним оформлене правочином відчуження (відступлення) 23.03.2018 року ОСОБА_2 належних йому 100 відсотків часток у статутному капіталі ТОВ «АГРОЮНА» на користь ОСОБА_3 ;

- відновити становище, яке існувало у складі засновників ТОВ «Агроюна» до 23.03.2018 року шляхом стягнення (витребування з володіння) з ОСОБА_3 100% частки у статутному капіталі ТОВ «АГРОЮНА» на користь ОСОБА_2 ..

Як на підстави позову представник позивача посилався на те, що позивач надав ОСОБА_2 позику, яку останній не повернув. З цього приводу позивач 26.02.2018 року звернувся з відповідним позовом до Ширяївського районного суду Одеської області. Посилався на те, що ОСОБА_2 23.03.2018 року був виведений з переліку засновників ТОВ «Агроюна» та додано до переліку засновників юридичної особи ОСОБА_3 (близького родича відповідача). Сторона позивача вважає, що це було зроблено з метою відчуження (відступлення) ОСОБА_2 своєї частки у капіталі товариства на користь ОСОБА_3 з метою подальшого уникнення можливого звернення стягнення на цю частку за вимогами ОСОБА_1 .. Посилався на фіктивність такого правочину, конструкцію «фраудаторності». Правові підстави зазначили положення ст. 147-148, 202, 203, 215, 234 ЦК України.

Згідно заяви від 22.11.2021 року про зміну предмету позову, сторона позивача виклала позовні вимоги наступним чином, просили:

-визнати недійсним рішення загальних зборів засновників ТОВ «Агроюна» від 19.03.2018 року, оформлене протоколом вказаних зборів від 19.03.2018 року, а також заяву ОСОБА_7 від 19.03.2018 року;

- визнати недійсними зміни до установчих документів ТОВ «Агроюна», внесені шляхом прийняття (затвердження) нової редакції Статуту вказаної юридичної особи згідно рішення загальних зборів засновників від 19.03.2018 року;

-встановити порядок виконання рішення суду, згідно з яким воно є підставною для внесення державним реєстратором даних до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо : виключення даних про ОСОБА_3 як учасника товариства з часткою у статутному капіталі товариства у розмірі 100 %; внесення (поновлення) даних (запису) про ОСОБА_2 як учасника товариства з часткою у статутному капіталі товариства у розмірі 100 %; виключення даних про державну реєстрацію змін до установчих документів товариства та внесення (поновлення) даних (запису) про державну реєстрацію установчих документів товариства в редакції, яка існувала до змін 19.03.2018 року.

Сторона позивача посилалась на те, що станом на дату подання позову у них відсутні були дані щодо форми та реквізитів документів, якими були оформлено відчуження (відступлення) 23.03.2018 року ОСОБА_2 належних йому 100 відсотків часток у статутному капіталі ТОВ «Агроюна» на користь ОСОБА_3 .. Наразі їм стало відомі обставини переходу частки відповідача на користь ОСОБА_3 , саме заява ОСОБА_8 про вихід від 19.03.2018р., протокол заг. зборів від 19.03.2018р. , Статут стали підставою для реєстрації 19.03.2018р. змін в установчі документи в ЄДРЮО та ФО та відчуження частки, що належала ОСОБА_2 у статутному капіталі, а тому вважають необхідним змінити предмет позовних вимог.

При цьому суд вбачає, що правовими підставами позову зазначили положення ст. 190, 207, ч.1 ст. 210, 216, 316, 328 ЦК України, а також положення ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, дослідивши редакцію первісного позову , за яким вказано вчинення правочину відчуження (відступлення) 23.03.2018 року, та заяву сторони позивача від 22.11.2021 року «про зміну предмет позову», в якій зазначено що підставою для реєстрації 19.03.2018р. змін в установчі документи стали заява ОСОБА_8 про вихід від 19.03.2018р., протокол заг. зборів від 19.03.2018р. , зміни до Статуту, суд вбачає, що за останніми змінено не лише предмет позовних вимог, а і його підстави; викладено нові обґрунтування та обставини позовних вимог, визначено нові правові підстави позовних вимог.

Отже, суд вбачає, що у заяві від 22.11.2021 року фактично змінено як предмет, так і підстави позову, що суперечить положенням ст. 49 ЦПК України, та не допускається.

За викладеного, суд приходить до висновку про відмову у прийняті заяви представника позивача адв. ОСОБА_9 про зміну підстав позову від 22.11.2021 року.

Керуючись ст.ст.2, 4, 12, 13, 49, 81, 84, 182, 185, 189-197, 258-260, 261, 353-354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви представника позивача адв. ОСОБА_9 про зміну підстав позову від 22.11.2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються в апеляційну скаргу на рішення суду.

Повний текст ухвали суду складено 22.12.2021 року.

Суддя Домусчі Л.В.