КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 року

справа №755/17853/20

провадження № 22-ц/824/2477/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі: Русинчук І.І.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1

заінтересована особа: ОСОБА_2

треті особи без самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 27 листопада 2020 року, у справі за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову до подання позову, заінтересована особа, яка може набути статусу відповідача - ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради,

В С Т А Н О В И В :

24 листопада 2020 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: особа, яка може набути статусу відповідача, - ОСОБА_2 , особи, які можуть набути статусу третіх осіб, без самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про забезпечення позову до подання позову, в якому просила зобов`язати відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради відібрати у ОСОБА_2 та передати їхній матері - ОСОБА_1 неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до моменту вирішення спору про місце їх проживання та стягнення аліментів на їх утримання.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 листопада 2020 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: особа, яка може набути статусу відповідача: ОСОБА_2 , особи, які можуть набути статусу третіх осіб, без самостійних вимог, - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про забезпечення позову до подання позовної заяви - задоволено.

Зобов`язано відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради відібрати у ОСОБА_2 та передати їхній матері - ОСОБА_1 неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до моменту вирішення спору про місце їх проживання та стягнення аліментів на їх утримання.

Не погоджуючись із ухвалою суду представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, у задоволенні заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову відмовити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що апелянт не був повідомлений щодо існування такого провадження у суді. Зазначає, що суд першої інстанції задовольняючи заяву по забезпечення позову до пред`явлення позову фактично вирішив спір між сторонами по суті. Заявником не наведено реальної загрози невиконання рішення суду у разі задоволення позову. Вказує про те, що ОСОБА_4 протягом 2 років ухиляється від виконання нею своїх обов`язків щодо виховання дітей.

Також апелянт зазначає про те, що на даний час спір щодо визначення місця проживання малолітніх дітей сторін перебуває на розгляді у Приморському районному суді м. Одеса.

В судовому засіданні представники ОСОБА_4 проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представником ОСОБА_2 направлено до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову до пред`явлення позову суд першої інстанції виходив із обґрунтованості доводів заявників щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Проте погодитись із таким висновком суду не можна.

Частинами першою, другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це вжиття заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Їх вжиття гарантує реалізацію позовних вимог у разі їх задоволення і саме по собі не може порушувати права відповідача, оскільки носить тимчасовий характер.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, у пункті 3 якої передбачено, що позов може забезпечуватись встановленням обов`язку вчиняти певні дії.

Частиною десятою статті 150 ЦПК України встановлена заборона вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Згідно із ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову ОСОБА_4 зазначала про те, що вона має намір звернутися до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та визначення їх місця проживання.

ОСОБА_4 просила забезпечити позов до пред`явлення позову шляхом відібрання у ОСОБА_2 неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та передати їх матері - ОСОБА_1 до моменту вирішення спору. Заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 , який є її колишнім чоловіком та батьком дітей, силоміць утримує у себе неповнолітніх доньок та здійснює перешкоди у спілкуванні ОСОБА_4 з дітьми. З моменту відібрання дітей від матері вони перебувають з невідомими заявнику особами, у зв`язку з чим вона має побоювання та об`єктивні підстави вважати, що життю та здоров`ю дітей може загрожувати небезпека.

Однак, забезпечення позову шляхом відібрання дітей від батька і передача їх матері на час розгляду справи судом за змістом є самостійними вимогами спору.

Застосування судом таких заходів забезпечення позову, які за змістом є вирішенням спору по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Виходячи з положень Сімейного Кодексу України питання визначення місця проживання дитини та її відібрання вирішується за позовом одного з батьків, а не в порядку забезпечення позову.

Відтак, задовольняючи заяву про забезпечення позову в такий спосіб, суд першої інстанції вийшов за межі підстав забезпечення позову, передбачених ЦПК України.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 158, 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 27 листопада 2020 року скасувати, постановити нову ухвалу наступного змісту.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову, заінтересована особа, яка може набути статусу відповідача - ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді