Справа № 559/1629/18
Провадження № 2/559/29/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року Дубенський міськрайонний суду Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.,

секретаря судового засідання Остапчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська факторингова компанія" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 12.03.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та фізичною особою, громадянкою України ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0. Відповідно до умов пункту 1.1 Договору № 0 сума наданих Відповідачу кредитних коштів становить 99 000,00 грн. при цьому відповідно до п.п. 1.2.2 п. 1.2 цього ж Договору позичальник зобов`язаний повернути кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення щомісяця, відповідно до графіку платежів (додаток № 1 до цього Договору, що є не від`ємною частиною), але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернутий не пізніше 10.03.2015. Однак, відповідно до Додаткової угоди № 1 від 09.04.2009, а саме п. 2. 1, строк повернення кредитних коштів було змінено з терміном до 10.03.2017. В результаті порушення Позичальником умов Договору № 0, щодо повернення кредитних коштів станом на 17.07.2018 за Відповідачем рахується заборгованість у розмірі 248 094,78 грн., що складається з: тіла кредиту - 4520,13 грн.; прострочене тіло кредиту - 83 720, 00 грн.; відсотки за кредитом - 3 185,79 грн.; прострочені відсотки 156 668,86 грн.

Дубенським міськрайонним судом Рівненської області від 24 жовтня 2013 року по справі № 559/2464/13-ц за заявою ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , присуджено стягнення боргу у розмірі 176 674, 54 грн. в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 0.

Отже, часткове стягнення заборгованості відбулося, хоча вищезазначений виконавчий лист невиконаний Боржником. З урахуванням вже заявленої суми заборгованості, сума заборгованості що не стягувалась у судовому порядку складає - 71 420,24 грн.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Індекс інфляції на загальну суму заборгованості склав - 87 906,40 грн., та три відсотки річних у розмірі - 12 689,44 грн. Отже, не стягнута сума заборгованості складає 172 016, 08 грн. (71 420,24 грн. + 87 906,40 грн. + 12 689,44 грн.)

17 листопада 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» укладено Договір факторингу № 49, відповідно до умов якого право грошової вимоги за Договором № укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та Відповідачем перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія». Просять стягнути з відповідачки борг у розмірі 172 016, 08 грн.

Справа розглядається у спрощеному провадженні без виклику сторін, про що повідомлені належним чином усі учасники.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідачка відзив на позову заяву не подала, заяв та клопотань від неї не надходило. Ухвалу про прийняття справи до розгляду та відкриття провадження, якою визначено строк подачі відзиву на позовну заяву та копію позовної заяви з додатками відповідачу було направлено на адресу зареєстрованого місця проживання. До суду повернулися конверти з поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.03.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та фізичною особою, громадянкою України ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0. Відповідно до умов пункту 1.1 Договору № 0. Сума наданих Відповідачу кредитних коштів становить 99 000,00 грн. (а.с. 4-7).

Відповідно до Додаткової угоди № 1 від 09.04.2009, строк повернення кредитних коштів було змінено з терміном до 10.03.2017 (а.с. 9).

Позивач визначив розмір заборгованості по даному кредитному договору, яка станом на станом на 17.07.2018 становить 248 094,78 грн. та складається з: тіла кредиту - 4520,13 грн.; прострочене тіло кредиту - 83 720, 00 грн.; відсотки за кредитом - 3 185,79 грн.; прострочені відсотки 156 668,86 грн. Враховуючи, що рішенням Дубенського міськрайонного суду від 24.10.2013 стягнуто 176 674, 54 грн. в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 0, просять стягнути 172 016, 08 грн., з врахуванням індексу інфляції на загальну суму заборгованості та трьох відсотків річних.

Відповідно вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься.

Судом встановлено, що рішенням Дубенським міськрайонним судом Рівненської області від 24 жовтня 2013 року по справі № 559/2464/13-ц, позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено. З відповідачів солідарно стягнуто борг у розмірі 176 674, 54 грн. в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 0 (а.с. 19-20).

Позивач зазначає, що хоча часткове стягнення заборгованості відбулося, але вищезазначений виконавчий лист невиконаний Боржником. Проте, на підтвердження цієї обставини жодного доказу не надано.

17 листопада 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» укладено Договір факторингу № 49, відповідно до умов якого право грошової вимоги за Договором № укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та Відповідачем перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія» (а.с. 22-39).

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 31.03.2017 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська факторингова компанія", змінено стягувача з виконання рішення Дубенським міськрайонним судом Рівненської області від 24 жовтня 2013 року по справі № 559/2464/13-ц, позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , з ПАТ «УкрСиббанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська факторингова компанія" (а.с. 21).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно з вимогами кредитного договору (п.п. 1.2.2 п. 1.2) позичальник зобов`язаний повернути кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення щомісяця, відповідно до графіку платежів (додаток № 1 до цього Договору, що є не від`ємною частиною), але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернутий не пізніше 10.03.2015. Відповідно до Додаткової угоди № 1 від 09.04.2009 (п. 2.1), строк повернення кредитних коштів було змінено з терміном до 10.03.2017.

ПАТ «УкрСиббанк» використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку за рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 24.10.2013. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, з чим погодився і суд, який задовольнив позовні вимоги.

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 31.03.2017 змінено стягувача з виконання вказаного рішення суду з ПАТ «УкрСиббанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська факторингова компанія".

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 сформулювала, що «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.»

Верховний Суд також зазначив, що «в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». «… оскільки у позивача було відсутнє право повторно стягувати заборгованість за тілом кредиту, проценти та пеню, нараховані в межах строку дії кредитного договору при наявності судового рішення про стягнення цих сум, а також проценти та неустойку після закінчення строку дії кредитного договору, а вимог про застосування наслідків, передбачених статтею 625 ЦК України, банк не заявляв, то у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі за його безпідставністю».

Відповідно до ч.6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, мають обов`язково враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права.

В силу ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином суд дійшов висновку, що стягувач: ПАТ «УкрСиббанк», що замінений на Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська факторингова компанія", звернувшись у 2013 році до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, яка була присуджена рішенням суду від 24.14.2013 до стягнення у повному обсязі, реалізував своє право на пред`явлення вимоги щодо стягнення боргу за кредитним договором № 0 від 12.03.2008, тому у задоволенні даного позову слід відмовити в повному обсязі.

Як свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про зміну імені № 0 від 11.11.2020, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04 травня 2011 року змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 », ім`я з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » (а.с. 134-135).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,5,13,76-81,133,141,263,265,354 ЦПК України, ст.ст. 526,530,536,549,550,598,610,611,626,1049,1050,1054 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська факторингова компанія" (місцезнаходження: вул. Дмирівська, 18/24, м. Київ, ) до ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Р.В. Ралець