Постанова

Іменем України

20 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 388/311/18

провадження № 61-8496св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сердюка В. В,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Чуприна Сергій Павлович,

відповідач - Селянське фермерське господарство «Роксолана»,

третя особа - Відділ у Долинському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Чуприна Сергій Павлович, на постанову Кропивницького апеляційного суду від 14 квітня 2021 року в складі колегії суддів: Голованя А. М., Карпенка О. Л., Мурашка С. І.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Селянського фермерського господарства «Роксолана» (далі - СФГ «Роксолана»), третя особа: відділ у Долинському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, з позовом у якому, з урахуванням зміни (уточнення) підстав позову, просила визнати недійсними:

договір оренди землі від 08 вересня 2010 року, укладений між

ОСОБА_1 та СФГ «Роксолана», зареєстрований у Кіровоградській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 22 грудня 2010 року за №75;

договір оренди землі від 08 вересня 2010 року, укладений між

ОСОБА_1 та СФГ «Роксолана»», зареєстрований у Кіровоградській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 22 грудня 2010 року за №69.

Позовна заява мотивована тим, що вона є власником земельних ділянок площею 8,62 га, кадастровий №:02:000:0415, та площею

8,31 га, кадастровий №:02:000:0416, що розташовані на території Варварівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, право власності на які посвідчено відповідними державними актами на право приватної власності на землю.

08 вересня 2010 року вона уклала із СФГ «Роксолана» самостійні договори оренди вказаних земельних ділянок, які було зареєстровано у Кіровоградській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 22 грудня 2010 року за №69 та №75.

На час укладення договорів, чинним законодавством та умовами договорів (пункт 41) визначалося, що вони укладаються у трьох примірниках, які мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться у орендодавця, другий - у орендаря, третій - в органі, який провів його державну реєстрацію - Кіровоградській регіональній філії ДП «Центр ДЗК».

При укладенні договорів позивачем було обумовлено та узгоджено із відповідачем, що земельні ділянки передаються в оренду строком

на 10 років (пункт 8 договорів).

У зв`язку з необхідністю державної реєстрації права оренди земельних ділянок за кадастровими номерами :02:000:0416 та :02:000:0415 за СФГ «Роксолана», потрібно було надати до відповідного органу всі три примірника договорів для вчинення на них державним реєстратором записів про дату реєстрації, реєстраційного номеру, а також його підписання уповноваженою особою і скріплення печаткою органу реєстрації, вона після підписання усіх трьох примірників договорів, та актів прийому передачі земельної ділянки, які в свою чергу були підписані зі сторони орендаря віддала їх бухгалтеру СФГ «Роксолана».

Наприкінці грудня 2010 року відповідач передав їй примірники договорів із відмітками про проведення їх державної реєстрації у Кіровоградській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 22 грудня 2010 року за №75 та №69.

У вересні 2017 року позивач усно звернулась до відповідача по питанню перегляду розміру орендної плати у бік збільшення, оскільки з моменту укладення договорів минуло 7 років, а перегляд умов договору з того часу жодного разу не здійснювався, при тому, що така умова була передбачена один раз на три роки (пункт 3 договорів). Від бухгалтера СФГ «Роксолана» вона дізналася, що договори оренди було зареєстровано на 49 років, а не на 10 років.

Після перевірки своїх примірників договорів, які їй у 2010 році передав відповідач, вона виявила, що їх цілісність була порушена, що вбачалося із останніх сторінок пакетів документів, які були разом із оспорюваними договорами, а саме чітко видно, що прямокутний папірець, яким була приклеєна нитка прошивання договорів з додатками була відклеєна, після певних маніпуляцій, поверх залишків паперової наклейки, нитку прошивання було замінено та приклеєно іншим прямокутним папірцем, на якому було поставлено новий відтиск печатки СФГ «Роксолана», що накладався зверху відтиску печатки здійсненого раніше, та відрізняється кольором чорнил синього кольору.

09 жовтня 2017 року вона звернулась до Відділу у Долинському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою про видачу їй копій договорів оренди землі від 08 вересня

2010 року укладених між нею та СФГ «Роксолана», що залишились у відділі після їх державної реєстрації. Отримавши копії оспорюваних договорів, та ознайомившись із ним, вона встановила, що

СФГ «Роксолана» без погодження та за відсутності волевиявлення власника землі подало для державної реєстрації договори, в яких було замінено першу сторінку, на якій замість пункту 8 «Договір укладено на десять років» (обумовленого на час укладення Договорів), замінено сторінкою із пунктом 8 «Договір укладено на сорок дев`ять років».

При цьому, здійснюючи підміну перших сторінок договорів, відповідач не зміг замінити невід`ємний додаток до договорів - акт про прийом та передачу земельної ділянки, яка передається в оренду, що містив підписи сторін та відтиск печатки відповідача, з яких чітко вбачається, що земельні ділянки було передано в оренду строком на 10 років.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка позовні вимоги просила задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області

від 24 листопада 2020 року в складі судді Степанова С. В. позов задоволено. Визнано недійсним договір оренди землі від 08 вересня 2010 року, укладений між ОСОБА_1 та СФГ «Роксолана», зареєстрований у Кіровоградській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 22 грудня 2010 року за №75. Визнано недійсним договір оренди землі від 08 вересня 2010 року, що був укладений між ОСОБА_1 та СФГ «Роксолана», зареєстрований у Кіровоградській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 22 грудня 2010 року за №69.

Стягнуто з СФГ «Роксолана» на користь ОСОБА_1 понесений судовий збір в розмірі 2 305 грн та кошти за проведення експертизи в сумі

6 864,00 грн, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 9 000 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки унаслідок підробки спірних договорів оренди, стороною орендаря було самовільно збільшено строк їх дії з 10 до 49 років, то згідно статті 215 ЦК України вони мають бути визнаними недійсними.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 14 квітня 2021 року, з урахуванням ухвали Кропивницького апеляційного суду від 13 травня 2021 року про виправлення описки, апеляційну скаргу СФГ «Роксолана» задоволено. Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 24 листопада 2020 року скасовано, у справі ухвалено нове рішення про відмову в задоволені пред`явлених позовних вимог. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь СФГ «Роксолана» 2 305,20 грн судового збору.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що на час підписання договору оренди сторони досягли згоди з усіх його істотних умов. Заміна аркуша договору у якому у графі 8 зазначено інший строк дії договору було вчинене після підписання сторонами договору та узгодження десятирічного строку дії договору оренди землі. Внесення до тексту договору цифри 49 у графу про строк дії не є підставою для визнання договору недійсним, а може бути підставою для встановлення строку дії договору протягом 10 років, як дійшли згоди сторони.

Апеляційний суд послався на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 07 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц (провадження № 14-306цс18).

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у травні 2021 року, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Чуприна С. П., просить скасувати постанову Кропивницького апеляційного суду від 14 квітня 2021 року та залишити в силі рішення Долинського районного суду Кіровоградської області

від 24 листопада 2020 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована вмотивовано необхідністю відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц (провадження № 14-306цс18), який застосований судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи відзиву щодо вимог і змісту касаційної скарги до суду не направили.

Провадження у суді касаційної інстанції

Касаційна скарга подана до Верховного Суду ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Семенька В. М., 10 лютого 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 02 березня 2021 року поновлено

ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Семенька В. М., строк на касаційне оскарження, касаційну скрагу залишено без руху, надано строк для усунення недоліків скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 08 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

На підставі державних актів на право приватної власності на землю ОСОБА_1 , виданих Долинською РДА Кіровоградської області

23 червня 2003 року та 17 квітня 2003 року ОСОБА_1 є власником земельних ділянок площею 8,62 га, кадастровий номер :02:000:0415 та площею 8,31 га, кадастровий номер :02:000:0416, що розташовані на території Варварівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області.

08 вересня 2010 року між СФГ «Роксолана» та ОСОБА_3 були укладені самостійні договори оренди належних ОСОБА_1 земельних ділянок.

Із наданих позивачем екземплярів договорів оренди від 08 вересня

2010 року слідує, що договори оренди із додатками 22 грудня 2010 року зареєстровані у Кіровоградській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» за №69 та №75 строком на 10 років.

Копіями договорів оренди землі від 08 вересня 2010 року, наданими відділом у Долинському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, вбачається, що вони укладені між

ОСОБА_1 та СФГ «Роксолана», зареєстрований у Кіровоградській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 22 грудня 2010 року строком

на 49 років.

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судово-технічної експертизи документів від 30 травня 2019 року

№ 12769/12770/18-33/15767-15770/19-33:

«1. Текст на першому аркуші примірника Договору оренди землі укладеного 8 вересня 2010 року між ОСОБА_1 та селянським фермерським господарством «Роксолана», що зареєстрований 22 грудня 2010 року у Кіровоградській регіональній філії державного підприємства «Центр ДЗК» за № 69, наданого представником позивача Чуприни Сергія Павловича (об`єкт № 3), був виконаний на одному і тому ж знакосинтезуючому пристрої з лазерною технологією друку, що і текст примірників Договору оренди землі укладеного 8 вересня 2010 року між ОСОБА_1 та Селянським фермерським господарством «Роксолана», що зареєстрований 22 грудня 2010 року у Кіровоградській регіональній філії державного підприємства «Центр ДЗК» за № 69, наданих відділом у Долинському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (об`єкт № 1) і представником Селянського фермерського господарства «Роксолана» (об`єкт № 2), та текст на другому аркуші примірника Договору оренди землі укладеного 8 вересня 2010 року між ОСОБА_1 та селянським фермерським господарством «Роксолана», що зареєстрований 22 грудня 2010 року у Кіровоградській регіональній філії державного підприємства «Центр ДЗК» за № 69, наданого представником позивача Чуприни Сергія Павловича (об`єкт № 3), але в інший час. Тобто текс першого аркушу Договору (об`єкт №3) виконаний з текстом другого аркушу цього документу не в один друкуючий цикл (неодночасно).

2.У примірниках Договору оренди землі, укладених 8 вересня 2010 року між ОСОБА_1 та Селянським фермерським господарством «Роксолана», що зареєстрований 22 грудня 2010 року у Кіровоградській регіональній філії державного підприємства «Центр ДЗК» за № 69, наданих відділом у Долинському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (об`єкт № 1) і представником Селянського фермерського господарства «Роксолана» (об`єкт № 2), в місцях скріплення і прошивки аркушів пакету не спостерігається будь яких слідів від внесення змін до їх з`єднання, а саме відсутні отвори на аркушах документів, які б не співпадали з наявними отворами на інших аркушах пакету, відсутнє порушення прошивання пакету (не має залишків від інших наклейок та інших реквізитів, якими завірене дане скріплення), отже, після скріплення аркушів примірників Договору оренди землі укладеного 8 вересня

2010 року між ОСОБА_1 та Селянським фермерським господарством «Роксолана», що зареєстрований 22 грудня 2010 року у Кіровоградській регіональній філії державного підприємства «Центр ДЗК» за № 69, наданих відділом у Долинському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (об`єкт № 1) і представником селянського фермерського господарства «Роксолана» (об`єкт № 2), заміна аркушів не проводилось.

У примірнику Договору оренди землі укладеного 8 вересня 2010 року між ОСОБА_1 та селянським фермерським господарством «Роксолана», що зареєстрований 22 грудня 2010 року у Кіровоградській регіональній філії державного підприємства «Центр ДЗК» за № 69, наданого представником позивача Чуприни Сергія Павловича (об`єкт № 3), в місці скріплення документу, на першому аркуші відсутні будь які інші сліди від попередніх з`єднань, які наявні на другому аркуші, та в місці прошивки на зворотному боці останнього аркушу пакета, спостерігаються залишки аркушу паперу та часткове відображення відтиску печатки від іншого відтиску, тобто у наданому примірнику Договору оренди землі укладеного 8 вересня 2010 року між ОСОБА_1 та Селянським фермерським господарством «Роксолана», що зареєстрований 22 грудня 2010 року у Кіровоградській регіональній філії державного підприємства «Центр ДЗК» за № 69, наданого представником позивача Чуприни Сергія Павловича (об`єкт № 3), заміна першого аркушу проводилась після первинного скріплення і прошивки.

3.Текст на першому аркуші примірника Договору оренди землі укладеного 8 вересня 2010 року між ОСОБА_1 та Селянським фермерським господарством «Роксолана», що зареєстрований 22 грудня у Кіровоградській регіональній філії державного підприємства «Центр ДЗК» за № 75, наданого представником позивача Чуприни Сергія Павловича (об`єкт № 6), був виконаний на одному і тому ж знакосинтезуючому пристрої з лазерною технологією друку, що і текст примірників Договору оренди землі укладеного 8 вересня 2010 року між ОСОБА_1 та Селянським фермерським господарством «Роксолана», що зареєстрований 22 грудня 2010 року у Кіровоградській регіональній філії державного підприємства «Центр ДЗК» за № 75, наданих відділом у Долинському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (об`єкт № 4) і представником Селянського фермерського господарства «Роксолана» (об`єкт № 5), та текст на другому аркуші примірника Договору оренди землі укладеного 8 вересня 2010 року між ОСОБА_1 та Селянським фермерським господарством «Роксолана», що зареєстрований 22 грудня 2010 року у Кіровоградській регіональній філії державного підприємства «Центр ДЗК» за № 75, наданого представником позивача Чуприни Сергія Павловича (об`єкт № 6), але в інший час. Тобто текст першого аркушу Договору (об`єкт № 6) виконаний з текстом другого аркушу цього документу не в один друкуючий цикл (неодночасно).

4.У примірниках Договору оренди землі, укладеного 8 вересня 2010 року між ОСОБА_1 та Селянським фермерським господарством «Роксолана», що зареєстрований 22 грудня 2010 року у Кіровоградській регіональній філії державного підприємства «Центр ДЗК» за № 75, наданих відділом у Долинському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (об`єкт № 4) і представником Селянського фермерського господарства «Роксолана» (об`єкт № 5), в місцях скріплення і прошивки аркушів пакету не спостерігається будь-яких слідів від внесення змін до їх з`єднання, а саме відсутні отвори на аркушах документів, які б не співпадали з наявними отворами на інших аркушах пакету, відсутнє порушення прошивання пакету (не має залишків від інших наклейок та інших реквізитів, якими завірене дане скріплення), отже, після скріплення аркушів примірників Договору оренди землі укладеного 8 вересня

2010 року між ОСОБА_1 та Селянським фермерським господарством «Роксолана», що зареєстрований 22 грудня 2010 року у Кіровоградській регіональній філії державного підприємства «Центр ДЗК» за № 75, наданих відділом у Долинському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (об`єкт № 4) і представником Селянського фермерського господарства «Роксолана» (об`єкт № 5), заміна аркушів не проводилось.

У примірнику Договору оренди землі, укладеного 8 вересня 2010 року між ОСОБА_1 та Селянським фермерським господарством «Роксолана», що зареєстрований 22 грудня 2010 року у Кіровоградській регіональній філії державного підприємства «Центр ДЗК» за № 75, наданого представником позивача Чуприни Сергія Павловича (об`єкт № 6), в місці скріплення документу, на першому аркуші відсутні будь які інші сліди від попередніх з`єднань, які наявні на другому аркуші, та в місці прошивки на зворотному боці останнього аркушу пакета, спостерігаються, залишки аркушу паперу та часткове відображення відтиску печатки від іншого відтиску, тобто у наданому примірнику Договору оренди землі укладеного 8 вересня 2010 року між ОСОБА_1 та Селянським фермерським господарством «Роксолана», що зареєстрований 22 грудня 2010 року у Кіровоградській регіональній філії державного підприємства «Центр ДЗК» за № 75, наданого представником позивача Чуприни Сергія Павловича (об`єкт № 6), заміна першого аркушу проводилась після первинного скріплення і прошивки».

Копіями доданих до договорів актів про прийом та передачу земельної ділянки, яка надається в оренду доданими, підтверджено те, що земельні ділянки орендареві СФГ «Роксолана» були передані в оренду строком на 10 років.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції

в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення

від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду

та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У справі, яка переглядається, спірним питанням є строк, на який укладено оспорені договори оренди, що на думку позивачки, є підставою для визнання їх недійсними.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків серед юридичних фактів, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 202 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (стаття 792 ЦК України).

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття 1 Закону України «Про оренду землі»).

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»).

Частиною першої статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди укладається в письмовій формі і за бажанням сторін може бути посвідчено нотаріально.

Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що однією з істотних умов договору оренди землі є строк дії договору.

У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій встановили, що ОСОБА_1 підписувала 08 жовтня 2010 року оспорені договори оренди. Позивачка, як орендодавець, та СФГ «Роксолана», як орендар, домовилися про строк оренди земельної ділянки на 10 років. Вказане підтверджується актом про прийом-передачу земельної ділянки, яка надається в оренду, відповідно до умов якого було передано в оренду строком на 10 років земельну ділянку площею 8,31 га. Орендар прийняв земельну ділянку площею 8,31 га ріллі строком на 10 років.

Заміна аркуша договору, у якому у графі 8 зазначено інший строк дії договору, було вчинене після підписання сторонами договору та узгодження десятирічного строку дії договору оренди землі.

Сторони зазначали про досягнення згоди з інших істотних умов договору, передбачених статтею 15 Закону України «Про оренду землі».

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним (пункт 2 частини другої статті 16 ЦК України).

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

У частині першій статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (стаття 638 ЦК України).

За правилами статей 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Встановивши, що на час підписання договору оренди сторони досягли згоди з усіх його істотних умов, зокрема і щодо строку його дії протягом 10 років, підстав, які б надавали можливість визнати такий договір недійсним на час його укладення, позивачем не надано, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Висновок апеляційного суду про те, що внесення змін до тексту договору цифри «49» у графу про строк дії після підписання сторонами договорудоговору не є підставою для визнання договору недійсним, а може бути підставою для встановлення строку дії договору протягом 10 років, як дійшли згоди сторони, відповідає вимогам закону.

Посилання в касаційній скарзі на необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 07 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц (провадження

№ 14-306цс18), який застосований судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, є безпідставними з огляду на наступне.

У пунктах 96-98 постанови від 12 жовтня 2021 року у справі

№ 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що процесуальний закон у визначених випадках передбачає необхідність оцінювання правовідносин на предмет подібності. З цією метою суд насамперед має визначити, які правовідносини є спірними, після чого застосувати змістовий критерій порівняння, а за необхідності - також суб`єктний і об`єктний критерії.

З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків сторін спору) є основним, а два інші - додатковими. Суб`єктний і об`єктний критерії матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад цих правовідносин або їх специфічний об`єкт.

Самі по собі предмет позову та сторони справи можуть не допомогти встановити подібність правовідносин за жодним із критеріїв. Не завжди обраний позивачем спосіб захисту є належним й ефективним. Тому формулювання предмета позову може не вказати на зміст і об`єкт спірних правовідносин. Крім того, сторонами справи не завжди є сторони спору (наприклад, коли позивач або відповідач неналежний). Тому порівняння сторін справи не обов`язково дозволить оцінити подібність правовідносин за суб`єктами спірних правовідносин.

У постанові від 07 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц (провадження № 14-306цс18), від якої заявник просить відступити, Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову через недоведеність позивачкою заявлених позовних вимог, відсутністю підстав, установлених статтями 203, 215 ЦК України, для визнання договору оренди земельної ділянки недійсним і повернення земельної ділянки позивачці. Велика Палата Верховного Суду у даній справі погодилась з висновком апеляційного суду про те, що дописування цифри «1» у графу про строк дії договору відбулося після його підписання сторонами, але до його державної реєстрації. Однак вказана обставина не є підставою для визнання договору недійсним, а може бути підставою для встановлення строку дії договору протягом 5 років, як дійшли згоди сторони.

Оцінюючи наявність обґрунтованих підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з метою відступу від попередніх висновків Великої Палати, суд виходить із такого.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини принцип юридичної визначеності передбачає повагу до остаточності судових рішень та полягає у тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Згідно висновку Європейського суду з прав людини, викладеного у пункті 70 рішення від 18 січня 2001 року у справі «Чепмен проти Сполученого Королівства» (Chapman v. the United Kingdom), в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом Суд не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави. Причинами для відступу можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість); зміни суспільного контексту.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) дійшла висновку про те, що з метою забезпечення єдності та сталості судової практики для відступу від висловлених раніше правових позицій Верховного Суду суд повинен мати ґрунтовні підстави: попередні рішення мають бути помилковими, неефективними чи застосований у цих рішеннях підхід повинен очевидно застаріти внаслідок розвитку в певній сфері суспільних відносин або їх правового регулювання.

З огляду на викладене, враховуючи необхідність забезпечення єдності та сталості судової практики, дотримання принципу юридичної визначеності як складового елементу верховенства права, що має важливе значення для питання довіри до судової системи, Верховний Суд не вбачає достатніх, переконливих та вагомих аргументів касаційної скарги у розрізі вмотивованої обґрунтованості наявності підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду для відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах від усталеного у судовій практиці з розгляду подібних спорів висновку про застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц (провадження № 14-306цс18), який був застосований судом апеляційної інстанції у справі, що розглядається.

Посилання в касаційній скарзі на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 704/588/17 (провадження № 61-19409св20) є безпідставними, оскільки висновки у цій справі та у справі, яка переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, суд виходив із конкретних обставин справи та фактичної доказової бази, з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

При вирішенні спору у справі № 704/588/17 Верховний Суд виходив із конкретних обставин справи, а саме із того, що станом на час підписання додаткової угоди до договору оренди землі, остання не містила тексту про строк дії договору оренди землі, який, як встановлено судовим експертом, було додруковано пізніше. Тобто, строк дії договору, який є однією із істотних умов договору, сторонами взагалі не узгождувався. Орендодавець заперечувала свою згоду на внесення таких змін до договору.

Водночас фактичні обставини у справі, яка переглядається, та у справі №704/588/17, на яку посилається заявник, не є подібними.

Отже, доводи заявника, що стали підставою для відкриття касаційного провадження не знайшли своє підтвердження.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Чуприна Сергій Павлович, залишити без задоволення.

Постанову Кропивницького апеляційного суду від 14 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

С. Ю. Мартєв

В. В. Сердюк