Справа № 276/1615/19
Провадження по справі №2/276/348/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі

головуючого судді Збаражського А.М., за участю:

секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову до суду і до закінчення навчання сина ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 12.07.1997 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 09.01.2018 року шлюб було розірвано. Діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач ухиляється від обов`язку утримувати дітей, допомоги не надає. Син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є повнолітнім, перебуває на навчанні у навчальному закладі та потребує матеріальної допомоги на навчання та проживання, оскільки вона не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості та не має достатніх коштів щоб забезпечити навчання сина у вищому навчальному закладі.

Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 03.12.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін (а.с. 20).

Позивач в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду відповідач надав відзив, згідно якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, оскільки він ніде не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості, щомісячно несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни. Зазначає, що у власності будь-якого нерухомого майна, цінностей та банківських вкладів він немає. Відповідно до судового наказу № 276/1142/18 від 24.12.2018 року він сплачує аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, відповідач в обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що на його утриманні перебувала матір, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 з якою він проживав та тривалий час доглядав і його рівень доходів не є достатнім для утримання повнолітнього сина.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що у відповідача наявне рухоме майно яким він користується та заробляє доходи. Також, він займається бджолярством, користується батьківськими земельними паями, працює не офіційно. Крім того, зазначає що відповідач навмисно ухиляється від сплати аліментів на утримання сина, який навчається на денній формі навчання на платній основі і та обставина, що відповідач сплачує аліменти на утримання спільної доньки ОСОБА_5 жодним чином не звільняє його від обов`язку сплачувати аліменти на утримання сина.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, дослідивши зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 11).

Згідно з довідкою Хорошівської селищної ради № 454 від 09.11.2020 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16).

Відповідно до довідки Житомирського національного агроекологічного університету № 239 від 29.08.2019 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 01.09.2019 року по 31.12.2020 року навчався в Житомирському національному агроекологічному університеті на денній формі, факультет економіки та менеджменту (а.с. 5).

24.09.2020 ОСОБА_3 на рахунок університету було сплачено 7709.00 грн, про що свідчить копія квитанції від 09.11.2020 (а.сп.18).

Згідно виписки індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5, наданих головним управлінням ПФУ в Житомирській області 18.01.2021 року, ОСОБА_3 протягом 2019 року отримав сукупний дохід 27617,59 гривень (а.сп.27-28).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів ОСОБА_3 , протягом 4-го кварталу 2019 року відповідач отримав дохід в сумі 11858,50 гривень, в 1-му кварталі 2020 року 12764,39 гривень, в 2-му кварталі 2020 року 250,28 грн, в 3-му кварталі 2020 року інформація про доходи відсутня (а.сп.29).

Статтею 198 Сімейного Кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно статті 200 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину - найважливіший обов`язок матері і батька.

В ході судового розгляду справи судом з`ясовано, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 01.09.2019 року по 31.12.2020 року потребував матеріальної допомоги, у зв`язку з навчанням на денній формі в Житомирському національному агроекологічному університеті, проживанням в гуртожитку, витратами на проїзд до іншого міста, харчування та інші особисті потреби.

З огляду на вказане, батьки (сторони у справі) мають спільний обов`язок брати участь у матеріальних витратах свого сина.

Доводи відповідача про те, що він не має змоги сплачувати аліменти до закінчення навчання дитини, оскільки ніде не працює, щомісячно несе витрати зі сплати аліментів, на оплату житлово-комунальних послуг, у власності не має будь якого нерухомого майна, цінностей та банківських вкладів, що на його утриманні перебувала матір, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що син ОСОБА_6 з лютого 2020 року працює у відділенні Нової пошти, не підтверджено належними і допустимими доказами, а тому суд вважає їх безпідставними. Крім цього, як видно зі змісту довідок про доходи ОСОБА_3 , в період 2019-2020 років він мав доходи, які свідчать про його спроможність сплачувати аліменти, у зв`язку з навчанням свого сина.

Суд також враховує, що ОСОБА_3 працездатного віку, доказів того, що він за станом здоров`я не може працювати, не надано, а тому, на думку суду, відповідач може вжити заходів для влаштування на роботу з метою забезпечення як себе, так і своїх дітей, які потребують матеріальної допомоги.

Відтак, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання ОСОБА_3 .

Що стосується розміру аліментів, суд враховує, що позивачем не доведено необхідність стягнення аліментів з відповідача саме в розмірі 2000 гривень щомісячно. Так, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували матеріальні витрати ОСОБА_3 в такому обсязі, у зв`язку з його навчанням. В обґрунтування витрат сина, позивачем додано лише квитанцію від 09.11.2020 року про перерахунок коштів на рахунок університету в сумі 7709.00 грн, тоді як не надано копії договору (та/або інших документів) з визначенням вартості освітньої послуги, документів, які б підтверджували вартість проживання дитини в гуртожитку, або ж витрати на проживання в іншому місці. Роздруківку від 02.06.2020 на суму 8160,00 грн, долучену позивачем до позовної заяви, суд не бере до уваги як доказ, оскільки вона не містить реквізитів розрахункового документа, а також відомостей про фінансову установу, не завірена у встановленому порядку (а.сп.17).

У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч.1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, виходячи з завдань цивільного судочинства, зокрема забезпечення інтересів дитини, які полягають крім іншого, в гарантованому отриманні достатнього та необхідного матеріального утримання, що покладається в обов`язок батьків, суд з урахуванням відомостей про матеріальний стан позивача та відповідача, керуючись принципом доцільності, справедливості вважає необхідним задовольнити позов частково та встановити розмір аліментів на рівні 1000 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Такий розмір аліментів, на думку суду, є достатнім для забезпечення інтересів дитини, та не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище.

У відповідності до ст.ст. 141, 430 ЦПК України, суд стягує з відповідача - 768,40 грн. судового збору на користь держави, та рішення в частині стягнення аліментів підлягає виконанню негайно, але у межах платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 279, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 198, 199, 200 СК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період його навчання в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з 24.09.2019 року і до закінчення ним навчання - 31.12.2020 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення, в частині стягнення аліментів підлягає виконанню негайно, але у межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь держави судовий збір в розмірі 768, 40 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя А.М. Збаражський