Справа № 305/1840/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 грудня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів:Джуги С.Д. і Кожух О.А., розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рахівського районного суду від 20 вересня 2021 року (у складі судді Ємчука В.Е.) (у частині строку з якого належить розпочати стягнення аліментів і в частині стягнення судових витрат) за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про встановлення батьківства та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 і ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом у вересні 2019 р.

Просила визнати ОСОБА_1 батьком дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і стягувати щомісячно з ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей у розмірі по 1500 грн. на кожну дитину з часу подання заяви до суду.

Крім того, представник позивача - ОСОБА_5 , просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 15 312 грн., із яких: 8866,80 грн. оплата за проведення експертизи, 1500 грн. проїзд позивачки з дітьми до м.Ужгорода для відбору крові, 945 грн. проїзд адвоката Дан І.Й. до м. Рахова для ознайомлення із матеріалами справи та 4000 грн. оплату послуг адвоката.

На обґрунтування позовних вимог указала, що з відповідачем вона вела спільне сімейне життя без укладення шлюбу з січня 2005 р. до серпня 2008 р. У цей період вона народила доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач є батьком цих дітей, однак він відмовився подавати в органи РАЦСу заяву про реєстрацію батьківства і не надає їй матеріальної допомоги на утримання дітей. Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень було вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

Рішенням Рахівського районного суду від 20.09.2021 р. позов задоволено.

Визнано ОСОБА_1 батьком дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі - по 1500 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 27.09.2019 р. і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 10306,20 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в спеціальний фонд Державного бюджету України в особі Рахівського районного суду Закарпатської області 908 грн. судового збору.

Допущено негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

ОСОБА_1 просить скасувати це рішення у частині щодо визначення строку, з якого належить розпочати стягнення аліментів, і в частині стягнення із нього на користь позивача судових витрат.

Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким визначити, що стягнення аліментів належить розпочати з дати набрання законної сили судовим рішенням про визнання його батьком дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У стягненні з нього на користь позивача судових витрат відмовити. Доводить про порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права узагальнені та доречні доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-необґрунтованим є стягнення аліментів із 27.09.2019 р., оскільки на момент звернення позивача до суду в актових записах про народження дітей відповідач не був указаний як батько, його батьківство встановлено оскаржуваним рішенням, яке не набрало законної сили, відтак враховуючи вкрай скрутне матеріальне становище відповідача, незадовільний стан здоров`я, строк, із якого належить стягувати аліменти, необхідно визначити не з дати подання позову до суду, а з дати набрання законної сили рішенням суду про встановлення батьківства;

-враховуючи вкрай скрутне матеріальне становище відповідача, незадовільний стан здоров`я і порушення позивачем ч.ч.1,2 ст.134 ЦПК України в суду були всі підстави відмовити позивачеві у стягненні із відповідача судових витрат.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги. Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а тому не може бути скасованим.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи зазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції зміні, із таких мотивів.

Стосовно стягнення із відповідача судових витрат суд констатував, що відповідно до ст. 141 ЦПК України з нього на користь ОСОБА_2 необхідно стягнути судові витрати в сумі 10306,20 грн., що складаються із: 768,40 грн. сплаченого судового збору, 8866,80 грн. витрат на проведення молекулярно-генетичної експертизи, а також 198,60 грн., 198,60 грн., 236,40 грн., 37,80 грн. витрат на проїзд її з дітьми до м.Ужгорода для відбору крові.

Колегія суддів погоджується із стягненням із відповідача на користь позивача 768,40 грн. сплаченого судового збору оскільки відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов було задоволено в повному обсязі, відтак відповідач відшкодовує позивачеві в повному обсязі сплачений нею судовий збір.

Відповідно до п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (станом на 2019 р.) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 768,40 грн.

Так, із матеріалів справи видно, що позов було пред`явлено у вересні 2019 р., ставка судового збору за вимогу, пред`явлену позивачем до відповідача про встановлення батьківства, складала 768,40 грн.

Відтак, суд цілком правомірно стягнув указану суму судового збору з відповідача на користь позивача.

Колегія суддів погоджується із стягненням із відповідача на користь позивача 8866,80 грн. витрат на проведення молекулярно-генетичної експертизи.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витратипов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Як видно з матеріалів справи позивачем за проведення генетичної експертизи було сплачено 8 866,80 грн., що підтверджується квитанцією № СВ05093549/1 від 15 червня 2021 р. (а.с.119). Позов було задоволено, відтак витрати, понесені позивачем на оплату експертизи, у силу вимог процесуального закону має нести відповідач.

Однак колегія суддів не може погодитися із висновком суду першої інстанції стосовно стягнення із відповідача на користь позивача 198,60 грн., 198,60 грн., 236,40 грн., 37,80 грн.витрат на проїзд позивача із дітьми до м.Ужгорода для відбору крові, із таких мотивів.

Цивільно-процесуальним кодексом (ст. 138 ЦПК України) врегульовано питання компенсації витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, однак не стосовно із явкою до тої чи іншої установи для відбору крові задля проведення експертизи, ці дії знаходяться поза межами судового процесу та поза межами врегулювання цивільно-процесуальним кодексом, відтак не можуть бути стягнути з відповідача на користь позивача в порядку ст.141 ЦПК України.

Відтак, у задоволенні вимоги позивача про стягнення із відповідача витрат на проїзд позивача із дітьми до м.Ужгорода для відбору крові належить відмовити як безпідставній.

Доводи апеляційної скарги в цій частині зводяться до скрутного матеріального становища відповідача, однак він у силу вимог матеріального закону не звільнений від сплати судових витрат, відтак підстав не сплачувати такі немає. Відповідно до вимог процесуального закону він зобов`язаний сплатити всі заявлені судові витрати на користь сторони, яка виграла спір.

Відповідач у апеляційній скарзі посилається на те, що необґрунтованим є стягнення аліментів із 27.09.2019 р., оскільки на момент звернення позивача до суду в актових записах про народження дітей відповідач не був указаний як батько, його батьківство встановлено оскаржуваним рішенням, яке не набрало законної сили, відтак враховуючи вкрай скрутне матеріальне становище відповідача, незадовільний стан здоров`я, строк, із якого належить стягувати аліменти, необхідно визначити не з дати подання позову до суду, а з дати набрання законної сили рішенням суду про встановлення батьківства.

Колегія суддів не погоджується із таким доводом відповідача з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

ОСОБА_2 позов пред`явлений 27.09.2019 р.

Указана норма матеріального права є імперативною, вона не містить жодних умов, які б надали можливість присудити аліменти в іншій спосіб.

Посилання відповідача на те, що рішення суду першої інстанції про визнання батьківства не набрало законної сили є хибним, оскільки в цій частині рішення суду першої інстанції жодною із сторін не оскаржується. Також на час із якого присуджується аліменти не впливає матеріальне становище платника аліментів і стан його здоров`я.

Суд першої інстанції правильно визначив час, із якого мають бути присуджені аліменти, а доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Ураховуючи те, що судом першої інстанції стягнуто з відповідача на користь позивача витрати, які не відносяться до судових, колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції змінити.

Керуючись ст.368, п. 2 ч. 1 ст.374, п.п. 3,4 ст.376, ст. ст.381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Рішення Рахівського районного суду від 20 вересня 2021 року змінити, виклавши абзац четвертий резолютивної частини у такій редакції: «Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканки АДРЕСА_2 судові витрати в сумі 9635 (дев`ять тисяч шістсот тридцять п`ять) гривень 20 копійок.

3. Решту рішення Рахівського районного суду від 20 вересня 2021 року залишити без змін.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

5. Повне судове рішення складено 20 грудня 2021 р.

Судді: