КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/2785/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м. Київ

справа № 361/2450/16-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.

за участю секретаря судового засідання Зиль Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2018 року, ухвалене у складі судді Радзівіл А.Г.,

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановив:

У квітні 2016 року позивач Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- звернути стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку із цільовим призначенням для розміщення житлової забудови та об`єктів інфраструктури, загальною площею 1,4855 га, з кадастровим номером :00:056:1208, що розташована за адресою: Київська область, Броварська міська рада, зі всіма приналежностями в т.ч. об`єктами, як завершеного так і не завершеного будівництва, що будуть розташовані на ній та об`єктами, які будуть зведені в майбутньому, що належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №965498 від 05 грудня 2007 року, виданого на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17 листопада 2007 року зареєстрованого в реєстрі за № 2192, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та постійного користування землею, договорів оренди землі за № 33, яка була передана в іпотеку згідно з іпотечним договором № 1622 від 31 січня 2008 року ПАТ «Державний ощадний банк України», в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем в сумі 5910273 грн. 99 коп. шляхом застосування продажу третій особі від імені ПАТ «Державний ощадний банк України» земельної ділянки за початковою ціною, що визначена на підставі оцінки предмету іпотеки ТОВ «Українська експертна група» від 09 лютого 2016 року в сумі 1469754 грн. ;

- надати право зареєструвати право власності на іпотечне нерухоме майно у відповідній установі з питань державної реєстрації, право отримати витяг з реєстру прав власності на іпотечне нерухоме майно у відповідних установах з питань державної реєстрації, право подання та отримання в органах державної влади, місцевого самоврядування, установах, підприємствах та організаціях незалежно від підпорядкування та форм власності, комунальних підприємствах;

- надати право на отримання в Державному земельному кадастрі України, Державній службі України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головному управлінні Держземагенства у Київській області, Броварському міському відділі земельних ресурсів, Броварській міській раді, Державній реєстраційній службі України, нотаріальних конторах будь-яких документів, витягів про земельну ділянку, землевпорядну та іншу документацію (їх копії, дублікати, інформаційні довідки, тощо);

- в порядку ст. 34 Закону України «Про іпотеку» та п.6.3. іпотечного договору № 1622 від 31 січня 2008 року передати в управління банку предмет іпотеки на період до її реалізації;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м.Києву та Київській області та ОСОБА_1 31 січня 2008 року був укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 802. Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 5000000 грн. терміном на 10 років з остаточним терміном погашення не пізніше 31 січня 2018 року із сплатою процентів в розмірі 15 % річних за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів в порядку, визначеним законом.

З метою забезпечення належного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором банк уклав іпотечний договір № 1622 від 31 січня 2008 року з ОСОБА_1 . Предметом іпотеки за іпотечним договором є земельна ділянка із цільовим призначенням для розміщення житлової забудови та об`єктів інфраструктури, загальною площею 1,4855 га, кадастровим номером :00:056:1208, що розташована за адресою Київська область, Броварська міська рада, та належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 965498 від 05 грудня 2007 року, виданого на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17 листопада 2007 року зареєстрованого в реєстрі за № 2192.

Вартість земельної ділянки визначена шляхом проведення оцінки суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Українська експертна група» та становить 1469754 грн. У висновку про вартість майна станом на 09 лютого 2016 року зазначено, що земельна ділянка не забудована.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, в той час коли боржник наданий кредит в строки, встановлені кредитним договором не погасив, внаслідок чого виникла заборгованість.

Позивач зазначає, що відповідачу у зв`язку порушенням умов кредитного договору в частині щомісячного погашення кредиту, відсотків та неналежного виконання своїх зобов`язань за договором АТ «Ощадбанк» 23 грудня 2015 року направлено повідомлення про усунення порушення основного зобов`язання № 35-01/813. Відповідач на час звернення з позовною заявою до суду суму заборгованості по наданому кредиту так і не погасив.

Таким чином, станом на 29 січня 2016 року за кредитним договором № 802 від 31 січня 2008 року наявна заборгованість, а саме: - сума простроченого кредиту (основного боргу) -1 250 024 грн.; - сума прострочених чергових платежів за кредитом (по основному боргу) - 3749976 грн.; - сума заборгованості по сплаті прострочених відсотків за користування кредитом - 910273 грн. 99 коп. Отже, загальна сума кредитної заборгованості становить 5910273 грн. 99 коп.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2018 року позов задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Головне управління по м. Києву та Київській області звернуто стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно: земельну ділянку із цільовим призначенням для розміщення житлової забудови та об`єктів інфраструктури, загальною площею 1,4855 га, кадастровим номером :00:056:1208, що розташована за адресою: Київська область, Броварська міська рада, зі всіма приналежностями в т.ч. об`єктами, як завершеного так і не завершеного будівництва, що будуть розташовані на ній, та об`єктами, які будуть зведені в майбутньому, що належить ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 965498 від 5 грудня 2007 року, виданого на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17 листопада 2007 року зареєстрованого в реєстрі за № 2192, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю та постійного користування землею, договорів оренди землі за № 33, яка була передана в іпотеку згідно з іпотечним договором № 1622 від 31 січня 2008 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в рахунок погашення за договором відновлювальної кредитної лінії № 802 від 31 січня 2008 року в сумі 5910273 грн. 99 коп. шляхом застосування продажу третій особі від імені ПАТ «Державний ощадний банк України» земельної ділянки за початковою ціною, що визначена на підставі оцінки предмету іпотеки ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки плюс» від 18 січня 2018 року в сумі 1495000 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача судовий збір в сумі 1378 грн.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2018 року.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказує, що оскаржуване рішення було прийнято без участі відповідача та не було ним отримано. Судом першої інстанції не було вжито усіх законних заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної цивільної справи. Звіт від 18.01.2018 року «Про експертну грошову оцінку спірної земельної ділянки», проведеної за замовленням позивача ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки плюс», на підставі якого судом прийнято оскаржуване рішення, відповідач не отримував та, відповідно, не міг заперечувати проти його залучення та надавати оцінку такому доказу, без проведення судом відповідної експертизи та без повідомлення експерта про кримінальну відповідальність. Звертає увагу, що ухвалами суду першої інстанції було призначено експертизу, однак проведено не було у зв`язку з відмовою позивача оплачувати експертизу. Стверджує, що відповідач був позбавлений належним чином захищати свої права та інтереси, зокрема подавати докази та заперечувати докази, надані позивачем із порушенням вимог ЦПК України.

Вважає, що звіт від 18.01.2018 року не є висновком експерта в розумінні положень ЦПК України та Закону України «Про судову експертизу» та, відповідно, не є належним та допустимим доказом. Крім того, вказаний звіт було подано до суду із грубим порушенням вимог ст. 80 ЦПК України, в редакції, що діяла на дату винесення спірного рішення.

Зазначає, що позивач обрав не передбачений законом спосіб захисту порушеного права, а тому у суду не було підстав для задоволення позову. Позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на земельну ділянку, хоча такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки не передбачений ч.5 ст. 39 Закону України «Про іпотеку». Передання іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 цього Закону є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за його відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, вислухавши пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 31 січня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір відновлюваної кредитної лінії № 802, за яким відповідач отримав у банку кредит у сумі 5000000 грн., зі сплатою процентів за користування ним в порядку та на умовах, визначених кредитним договором. (а.с. 6-10)

Пунктом 1.1 кредитного договору банк зобов`язався надати на умовах кредитного договору, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути в передбачені кредитним договором строки отриманий кредит в сумі 5 000 000 гривень та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 15 % річних та комісійні винагороди в порядку та на умовах, визначених кредитним договором.

Згідно з пунктом 1.6. кредитного договору позичальник зобов`язався щомісячно до 25 числа платіжного місяця, наступного за звітним, здійснювати платежі в валюті наданого кредиту готівкою до каси банку на рахунок банку, що зазначений в договорі, по: погашенню кредиту, після закінчення періоду надання кредиту, згідно наступного графіку - щомісячно з лютого 2010 року по грудень 2017 року включно рівними частинами в сумі по 52 083 грн., а останній платіж в сумі 52 115 грн. - не пізніше дати остаточного погашення кредиту, що визначена кредитним договором; сплаті процентів, які нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, щомісячно починаючи з наступного місяця, в якому видано перший транш, а останній платіж не пізніше дати остаточного погашення кредиту - 31 січня 2018 року (а.с. 6-10).

В забезпечення виконання зобов`язань за договором відновлюваної кредитної лінії № 802 від 31 січня 2008 року між банком та відповідачем було укладено іпотечний договір № 1622, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лосєвим В.В. за реєстровим № 162 від 31.01.2008 року, згідно з яким відповідач з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з кредитного договору, передав в іпотеку, а банк прийняв в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у договорі іпотеки, земельну ділянку із цільовим призначенням (використанням): для розміщення житлової забудови та об`єктів інфраструктури, загальною площею 1,4855 га, з кадастровим номером: :00:056:1208, що розташована за адресою: Київська область, Броварська міська рада, зі всіма приналежностями, в т.ч. об`єктами як завершеного так і незавершеного будівництва, що будуть розташовані на ній, та об`єктами, які будуть зведені в майбутньому. (а.с. 16-20, т. 1)

Вказана вище земельна ділянка належить відповідачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17 листопада 2007 року, та відповідно на його ім`я був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 1,4855 га, з цільовим призначенням для розміщення житлової забудови та об`єктів інфраструктури. Акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на праві власності на землю та постійного користування землею, договорів оренди землі за № 33, та виданий 05 грудня 2007 року. (а.с.21-22, т.1)

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору, не сплати щомісячно платежів по кредиту та відсотках рішенням Солом`янського районного суду м. Києва 21 листопада 2012 року було задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вказаним рішенням стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором відновлюваної кредитної лінії № 802 від 31 січня 2008 року в сумі 6029361 грн. 91 коп. (а.с.28-30, т. 1)

Як вбачається з повідомлення про усунення порушення основного зобов`язання, 23 грудня 2015 року банк направив на адресу відповідача лист-повідомлення № 35-01/813, у якому вимагав не пізніше 30 календарних днів з дня отримання цього повідомлення здійснити повне погашення заборгованості, а саме: строковий борг по кредиту - 1354190 грн.; прострочений основний борг - 3 645 810 грн. ; прострочені відсотки - 891 973 грн. 58 коп.; пеня - 137 388 грн. 33 коп. Також було повідомлено, що у випадку непогашення визначених сум заборгованості, банком буде проведено звернення стягнення на предмет іпотеки у примусовому порядку, шляхами, передбаченими чинним законодавством. (а.с. 31-32, т. 1)

Відповідно до наявного в матеріалах даної справи розрахунку заборгованості, станом на 29 січня 2016 року за кредитним договором № 802 від 31 січня 2008 року наявна заборгованість, а саме: - сума простроченого кредиту (основного боргу) -1 250 024 грн.; - сума прострочених чергових платежів за кредитом (по основному боргу) -3749976 грн.; - сума заборгованості по сплаті прострочених відсотків за користування кредитом - 910273 грн. 99 коп. Загальна сума кредитної заборгованості - 5 910 273 грн. 99 коп.

Згідно з висновком про вартість майна, виконаним 09 лютого 2016 року ТОВ «Українська експертна група», вартість земельної ділянки площею 1,4855 га, кадастровий номер :00:056:1208, що розташована за адресою: Київська область, Броварська міська рада станом на 09 лютого 2016 року складала 1469754 грн. (а.с.63, т. 1).

Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки станом на 12 листопада 2016 року, проведеної оцінювачем Бризгаліним Д.В. ТОВ «Центр експертного дослідження» на замовлення відповідача ОСОБА_1 , вартість земельної ділянки площею 1,4855 га, кадастровий номер :00:056:1208, що розташована за адресою: Київська область, Броварська міська рада визначена на підставі експертної грошової оцінки, методом, що базується на зіставленні цін продажу, становить: 9140080 грн. в розрахунку на 1 кв.м. - 615 грн. 28 коп. (а.с. 149).

26 травня 2017 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області за клопотанням представника позивача призначалась судова земельно-товарознавча експертиза. (а.с. 189-190) 22 серпня 2017 року на адресу Броварського міськрайонного суду Київської області надійшло повідомлення про неможливість надання висновку, оскільки не було задоволено клопотання експерта. (а.с.203-205, т. 1)

Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки, проведеної ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки плюс» 18 січня 2018 року за замовленням АТ «Ощадбанк», загальна ринкова вартість земельної ділянки, площею 1,4855 га, кадастровий номер :00:056:1208, що розташована за адресою: Київська область, Броварська міська рада, без урахування ПДВ станом на 18 січня 2018 року склала 1495000 грн. (а.с. 1-38, т. 2).

Задовольняючи позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не належним чином виконує свої обов`язки перед банком, чим інтересам позивача завдано матеріальну шкоду, враховував, що умовами кредитного договору було передбачено, що в разі порушення умов іпотечного договору банк може звернути стягнення на предмет іпотеки.

Тому суд, на підставі положень ст. ст. 1, 7, 33, 39, 41 Закону України «Про іпотеку» дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення - в частині звернення стягнення на земельну ділянку шляхом застосування продажу третій особі від імені Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» земельної ділянки за початковою ціною, що визначена на підставі оцінки предмету іпотеки ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки плюс» від 18 січня 2018 року в сумі 1 495 000 грн.

Отже, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції погодився з доводами позивача про наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування продажу предмету іпотеки третій особі від імені ПАТ «Державний ощадний банк України».

Проте погодитись з висновками суду першої інстанції щодо способу захисту прав позивача неможливо, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з частиною першою статті 33 Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 36 Закону).

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону України «Про іпотеку»).

Частинами першою, п`ятою, дев`ятою статті 38 Закону України «Про іпотеку» визначено, що якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, то іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Іпотекодавець і боржник, якщо він є відмінним від іпотекодавця, мають право виконати основне зобов`язання протягом тридцятиденного строку, вказаного в частині першій цієї статті, згідно з умовами та наслідками, встановленими статтею 42 цього Закону.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Відповідно до п. 6.2 іпотечного договору від 31.01.2008 року, укладеного між сторонами, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі на підставі виконавчого напису або рішення суду у встановленому чинним законодавством та цим договором порядку, у тому числі відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в п. 6.6. цього договору.

Пунктом 6.4 визначено, що реалізація предмету іпотеки, на який звернено стягнення за рішенням суду або виконавчим написом нотаріуса провадиться у встановленому законодавством порядку.

В пункті 6.6. договору викладено Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя в порядку позасудового врегулювання, в якому зазначено, що за цим договором іпотекодержатель має право від свого імені здійснити продаж предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, та/або набути право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань на підставі цього договору або укладеного договору про задоволення вимог іпотекодержателя в порядку, встановленому чинним законодавством.

Іпотекодавець цим підтверджує, що він згоден з тим, що перехід предмету іпотеки до іпотекодержателя або третьої особи у випадку, передбаченому цим пунктом договору, відбувається за його волевиявленням, яке міститься у цьому пункті, і такий перехід не потребує будь-яких додаткових узгоджень та обговорення сторонами. У цих випадках остаточна оцінка предмета іпотеки визначається на підставі оцінки нерухомого майна, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид нерухомого майна, що підтверджується відповідним документом суб`єкта оціночної діяльності.

Цим договором іпотекодавець доручає іпотекодержателю укласти договір на проведення оцінки предмета іпотеки з метою реалізації положень п.6.6 цього договору.

У разі переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя на підставі цього пункту договору або в разі укладення іпотекодержателем договору купівлі-продажу з будь-якою особою, цей договір або вказаний договір купівлі-продажу є правовою підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно, що було предметом іпотеки за цим договором.

У випадку, якщо іпотекодержатель звертає стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу від свого імені будь-якій особі, він зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому порядку права вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти договір купівлі-продажу з іншою особою. Якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його придбати, або ухиляються або з інших причин не вчиняють дій по укладенню договору купівлі-продажу предмета іпотеки, іпотекодержатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій особі на власний розсуд.

Отже, ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 , уклавши іпотечний договір, визначили всі його умови, в тому числі вирішили питання позасудового врегулювання спору, зокрема, шляхом продажу банком від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Закон України «Про іпотеку» визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 цього Закону): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону України «Про іпотеку»): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону України «Про іпотеку»); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 цього Закону).

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц процедура продажу предмета іпотеки, передбачена статтею 38 Закону, може бути застосована як спосіб задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки і в судовому порядку (про що суд згідно з абзацом п`ятим частини першої статті 39 Закону має вказати у судовому рішенні про задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки), і у позасудовому порядку (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Проте звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту.

Відповідно до вказаних правових висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц, частина друга статті 36 Закону, яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателяу спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно з частиною першою статті 35 Закону у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 Закону).

За змістом припису частини другої статті 35 Закону визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами: 1) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону) - незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні); 2) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону) - якщо у відповідному договорі (в іпотечному застереженні) сторони цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 Закону, не передбачили (передбачили тільки можливість передання іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону).

Згідно з частиною четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач обрав неналежний спосіб захисту його прав іпотекодержателя.

Встановивши, що сторони передбачили у договорі іпотеки застереження, згідно з яким позивач має можливість самостійно звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу третій особі, судом першої інстанції невірно було застосовано норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та безпідставно задоволено вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу позивачем від власного імені цього предмета будь-якій особі-покупцеві на підставі статті 38 Закону України «Про іпотеку».

Разом з тим, вимоги апеляційної скарги про скасування оскаржуваного рішення у повному обсязі колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки у задоволенні інших позовних вимог ( надати позивачу право зареєструвати право власності на іпотечне нерухоме майно у відповідній установі з питань державної реєстрації, право отримати витяг з реєстру прав власності на іпотечне нерухоме майно у відповідних установах з питань державної реєстрації; надати позивачу право на отримання в Державному земельному кадастрі України, Державній службі України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головному управлінні Держземагенства у Київській області, Броварському міському відділі земельних ресурсів, Броварській міській раді, Державній реєстраційній службі України, нотаріальних конторах будь-яких документів, витягів про земельну ділянку, землевпорядну та іншу документацію (їх копії, дублікати, інформаційні довідки, тощо); в порядку ст. 34 Закону України «Про іпотеку» та п.6.3. іпотечного договору № 1622 від 31 січня 2008 року передати в управління банку предмет іпотеки на період до її реалізації) позивачу ПАТ «Державний ощадний банк України» оскаржуваним рішенням відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні зазначених позовних вимог, суд першої інстанції вважав ці вимоги не обґрунтованими, не доведеними, такими що суперечать Закону України «Про іпотеку», яким визначений порядок виникнення, застосування і пріоритет іпотеки.

Доводів на спростування зазначених висновків суду першої інстанції апеляційна скарга відповідача не містить, відмова суду першої інстанції у задоволенні таких позовних вимог банку з викладених підстав не суперечить висновкам апеляційного суду у даній постанові про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач обрав неналежний спосіб захисту його прав іпотекодержателя, а тому рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог - скасуванню не підлягає.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення в частині задоволення позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» про звернення стягнення на предмет іпотеки, а також про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат, та прийняття в цій частині постанови про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України з позивача ПАТ «Державний ощадний банк України» підлягають стягненню на користь відповідача ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 2067 грн.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , - задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2018 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, стягнення з ОСОБА_1 судових витрат та прийняти постанову:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

В іншій частині рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2018 року - залишити без змін.

Стягнути Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 2067 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.