Справа № 404/1306/21
Номер провадження 2/404/428/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Лінецької Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в місті Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), до Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» (місцезнаходження: 25009, місто Кропивницький, вулиця Комарова, будинок № 1; ), про визнання незаконним та скасування наказу про застосування стягнення за порушення трудової дисципліни,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання незаконним і скасування наказу головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» № 20 від 12.01.2021 року «Про застосування стягнення за порушення трудової дисципліни».

В обґрунтування поданого позову зазначено, що позивач працює на посаді інженера з охорони праці Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» з 23.05.1995 року. У вересні 1996 позивачу присвоєно І категорію інженера з охорони праці. 29.12.2020 року ОСОБА_1 отримала для ознайомлення розпорядження головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» № 864 від 28.12.2020 року, яким відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337, наказу Міністрества охорони здоров`я України від 03.09.2020 № 2021, наказу Міністрества охорони здоров`я України від 15.07.2020 року № 1604 та листа начальника Держпраці у Кіровоградській області, інженеру з охорони праці доручено розробити та надати на затвердження накази про порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві. При ознайомленні з вказаним розпорядженням позивач зробила застереження у вигляді коментаря головному лікарю про те, що Постановою від 17.04.2019 року № 337 вже затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві та звернулась з проханням надати листи Управління Держпраці у Кіровоградській області про яке йдеться у розпорядженні. 31.12.2020 року ОСОБА_1 отримала для ознайомлення наказ головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» №132 від 30.12.2020 року «Про порядок розслідувань та обліку нещасних випадків», яким відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 року № 337, Наказу Міністрества охорони здоров`я України від 03.09.2020 року № 2021, Наказу Міністрества охорони здоров`я України від 15.07.2020 року № 1640 та листа начальника Держпраці у Кіровоградській області інженеру з охорони праці доручено розробити та надати на затвердження накази про порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві. При ознайомленні з вказаним наказом позивач зробила застереження у вигляді коментаря головному лікарю про те, що у зв`язку з тим, що на підприємстві відсутній випадок захворювання працівника (працівників) на COVID-19 комісія не створюється, наказ не складається (пункт 12 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 року № 337). Водночас, копія листа начальника Держпраці у Кіровоградській області, про яке йдеться у розпорядженні № 864 та наказу № 132, позивачу не надавалась, остання звернулась до колеги з Комунального некомерційного підприємства Кіровоградський обласний фтизіопульмонологічний медичний центр Кіровоградської обласної ради», де і отримала копію листа начальника управління Держпраці у Кіровоградській області від 14.12.2020 року №15-16-03/6376-20 «Про завершення закладами охорони здоров`я розслідувань гострих професійних захворювань спричинених COVID-19». 30.12.2020 року ОСОБА_1 надала головному лікарю Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» службову записку із наданням на підпис відповідь на лист начальника управління держпраці у Кіровоградській області від 14.12.2020 року №15-16-03/6376-20 «Про завершення закладами охорони здоров`я розслідувань гострих професійних захворювань спричинених COVID-19», а також в подальшому вчинила всі дії в межах своїх обов`язків щодо виконання розпорядження головного лікаря, однак 13.01.2021 року ОСОБА_1 отримала для ознайомлення наказ головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» №20 від 12.01.2021 року «Про застосування стягнення за порушення трудової дисципліни», яким до інженера з охорони праці застосовано стягнення у формі догани. Вважає наказ незаконним оскільки, його видано юридичною особою Комунальний заклад Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер» яка, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, припинена. В наказі №20 від 12.01.2021 року зазначено, що «надані нею письмові пояснення не були виконані в повному обсязі». Позивач зазначає, що надавала пояснення на вимогу розпоряджень головного лікаря, всі вимоги наказів головного лікаря виконано у повному обсязі та у встановлені терміни виконання. Факт надання пояснень це і є виконання розпоряджень головного лікаря. Також у наказі зазначено, що «викладені вище факти свідчать про очевидне порушення інженером з охорони праці вимог посадової інструкції інженера з охорони праці, зокрема пункту 4 розділу II». Які викладені вище факти - в наказі не конкретизовано. Згідно пункут 4 розділу II Посадової інструкції інженера з охорони праці, інженер з охорони праці організовує проведення профілактичних заходів, спрямованих на усунення шкідливих і небезпечних виробничих факторів, запобігання нещасним випадкам на виробництві, професійним захворюванням та іншим випадкам загрози життю або здоров`ю працівників. Позивач зазначає, шо нею в повному обсязі виконується вказаний пункт Посадової інструкції і вся Посадова інструкція в цілому.

22.12.2020 року службовою запискою головному лікарю подано на затвердження план-графік навчання та перевірки знань по охороні праці Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» для персоналу зайнятого на роботах з підвищеною небезпекою на 2021 рік, та проект наказу «Про призначення відповідальних осіб за стан охорони праці». Підставами застосування стягнення в наказі №20 від 12.01.2021 року вказано 147 Кодексу Законів про працю України «Про застосування стягнення за порушення трудової дисципліни працівником» та постанова Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 року № 337 «Про порядок розслідування та обліку нещасних випадків». Постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 року №337 затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві. Вказана Постанова не визначає порядок та процедуру застосування -стягнення за порушення трудової дисципліни. При накладенні стягнення не було зазначено, про ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника, письмові пояснення не відбирались. Крім того, позивач зазначає, що на неї, як інженера з охорони праці, покладено великий обсяг роботи, розрахований на службу з охорони праці. Вона сумлінно ставиться до своїх функціональних обов`язків, вимог посадової інструкції, не має стягнень, при перевірці відповідача контролюючими органами. Покладення в умовах 2 годинного робочого дня додаткових обов`язків, не передбачених посадовою інструкцією, розробка документів, які вже розроблено та затверджено урядом, є порушенням трудових прав. А відтак позивач вимушена звернутись до суду.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 26 лютого 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с.45).

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. В судове засідання призначене на 20 грудня 2021 року позивач та її представник не з`явились, подали до суду заяву (вх. № 45202 від 17.12.2021 року) про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити (а.с.84).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву (вх. № 16275 від 26.04.2021 року) про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника (а.с.58). Правом надання відзиву на позов не скористався.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

Згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 23 травня 1995 року працює в Кіровоградському обласному шкірно-венерологічному диспансері (Комунальне некомерційне підприємство «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради») на посаді інженера з охорони праці (а.с. 11-13).

Наказом Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» №59 від 31.03.2020 року інженера з охорони праці ОСОБА_1 з 01.04.2020 року переведено на 2 годинний робочий день (а.с.14).

Зазначений наказ оскаржено позивачем в судовому порядку (рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 30.11.2020 року; а.с.15-19).

Розпорядженням головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» № 864 від 28.12.2020 року, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337, наказу Міністрества охорони здоров`я України від 03.09.2020 № 2021, наказу Міністрества охорони здоров`я України від 15.07.2020 року № 1604 та листа начальника Держпраці у Кіровоградській області, інженеру з охорони праці ОСОБА_1 доручено розробити та надати на затвердження накази про порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, з терміном виконання до 30.12.2020 року (а.с.20).

При цьому вказане розпорядження отримано позивачем 29.12.2020 року, разом з тим на розпоряджені головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» № 864 від 28.12.2020 року ОСОБА_1 зроблено застереження у вигляді коментаря головному лікарю про те, що Постановою від 17.04.2019 року № 337 вже затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, та звернулась з проханням надати листи Управління Держпраці у Кіровоградській області про яке йдеться у розпорядженні (а.с.20).

Головним лікарем Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» затверджено наказ № 132 від 30.12.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 інженеру з охорони праці, розробити та надати на затвердження накази про порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, з терміном виконання до 04.01.2021 року (а.с.21).

Вищезазначений наказ позивач отримала 31.12.2020 року та знову зробила застереження у вигляді коментаря головному лікарю про те, що у зв`язку з тим, що на підприємстві відсутній випадок захворювання працівника (працівників) на COVID-19 комісія не створюється, наказ не складається (пункт 12 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 року № 337) (а.с.21).

30.11.2020 року ОСОБА_1 надано головному лікарю Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» службову записку із наданням на підпис відповідь на лист начальника управління держпраці у Кіровоградській області від 14.12.2020 року №15-16-03/6376-20 «Про завершення закладами охорони здоров`я розслідувань гострих професійних захворювань спричинених COVID-19» (а.с.23-24).

Позивач 04.01.2021 року звернулась до головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» зі службовою запискою стосовно розпорядження № 864 та наказу № 132, в якій зазначила, що відповідно до «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 року №337 - визначена процедура розслідування нещасних випадків в залежності від інформації про нещасний випадок. Інформації про нещасний випадок немає. Під час розслідування та формування комісії (залежно від інформації нещасного випадку) враховувати наказ Міністерства охорони здоров`я України від 15.07.2020 року № 1604 «Про затвердження переліку посад медичних працівників, що безпосередньо зайняті у ліквідації епідемії та здійсненні заходів із запобігання поширенню респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та лікування пацієнтів із випадками гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», наказ Міністрерства охорони здоров`я України від 03.09.2020 року № 2021. В службовій записці головному лікарю одночасно повідомлено, що Управління Держпраці у Кіровоградській області повідомлено про випадок захворювання головного бухгалтера ОСОБА_2 на коронавірус COVID-19. У службовій записці від 04.01.2021 року ОСОБА_1 також зазначила, що лист управління Держпраці у Кіровоградській області не отримувала (а.с.25).

Водночас, 22.12.2020 року ОСОБА_1 службовою запискою головному лікарю подано на затвердження план-графік навчання та перевірки знань по охороні праці Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» для персоналу зайнятого на роботах з підвищеною небезпекою на 2021 рік, та проект наказу «Про призначення відповідальних осіб за стан охорони праці», яка отримана ОСОБА_3 22.12.2020 року (а.с.27-30).

На підставі наказу № 1 від 02.01.2020 року головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» (а.с.31), головним лікарем видано розпорядження №2 від 04.01.2021 року, яким ОСОБА_1 , доручено надати пояснення щодо визначення відповідальних осіб, з терміном виконання до 05.01.2021 року (а.с.32).

Вказане розпорядження отримано позивачем 05.01.2021 року. При ознайомленні з розпорядженням №2 позивачем надано пояснення в письмовому виді, що відповідно до статті 13 Закону України «Про охорону праці», законодавець забезпечує функціонування системи управління охороною праці, а саме: створює відповідні служби, призначає посадових осіб, які забезпечують вирішення конкретних питань охорони праці.

Наказом головного лікаря Комунального закладу «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер» № 20 від 12.01.2021 року «Про застосування стягнення за порушення трудової дисципліни» до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у формі догани за порушення трудової дисципліни, систематичне невиконання наказів і розпоряджень головного лікаря закладу, порушення вимог посадової інструкції інженера з охорони праці, зокрема пункту 4 розділу II (а.с.33).

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Положенням частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного в місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Згідно статті 142 Кодексу законів про працю України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і вибор ним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил.

Відповідно статті 139 Кодексу законів про працю України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно з статті 141 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

За порушення трудової дисципліни, як визначено у положенні статті 147 Кодексу законів про працю України, до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно законодавства України підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під котрим розуміється протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх обов`язків, що випливають із нормативно-правових та інших актів у сфері праці, колективного і трудового договорів. Необхідною умовою для накладення стягнення є вина працівника, наявність якої має бути обов`язково доведена роботодавцем.

Статтею 148 Кодексу законів про працю України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

При цьому, згідно статті 149 Кодексу законів про працю України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення і за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Тобто, розглядаючи спори про притягнення працівників до дисциплінарної відповідальності, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 Кодексу законів про працю України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Крім того, за діючим законодавством днем виявлення проступку, з якого починається перебіг місячного строку для накладення дисциплінарного стягнення, вважається день, коли особі, якій по службі (роботі) підкоряється працівник, стало відомо про здійснення проступку незалежно від того, чи наділена ця особа правом накладення дисциплінарного стягнення.

Згідно зі статтею 150 Кодексу законів про працю України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу).

Трудове законодавство України не містить визначення понять порушення трудової дисципліни або ж дисциплінарного проступку.

Однак аналіз змісту Глави Х Кодексу законів про працю України дає суду підстави для висновку, що порушення трудової дисципліни являється винним протиправним невиконанням або неналежним виконанням працівником своїх трудових обов`язків.

Як і інші види правопорушення, воно характеризується наявністю таких елементів його складу: суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт, об`єктивна сторона.

Об`єктом дисциплінарного проступку є внутрішній трудовий розпорядок певної установи або підприємства, а точніше ті суспільні відносини, які складаються в процесі його реалізації та охороняються нормами цієї галузі права. Ознака протиправності, що відноситься до об`єктивної сторони правопорушення, тісно пов`язана із об`єктом. Вона означає заборону дії під погрозою настання певної санкції. До об`єктивної сторони дисциплінарного проступку відносяться шкідливі наслідки та причинний зв`язок між ними та діями (бездіяльністю) правопорушника. Суб`єктивну сторону дисциплінарного проступку характеризує вина, яка може виражатися в умислі або в необережності.

Таким чином, відсутність однієї з умов дисциплінарної відповідальності свідчить про необґрунтованість притягнення працівника до неї.

Як встановлено судом, і що підтверджено матеріалами справи, позивачем виконано всі накази та розпорядження головного лікаря закладу, вказані обставини відповідачем не спростовано, та доказів зворотнього до суду не надано, незважаючи на те, що саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку.

Крім того, в оскаржуваному наказі зазначено, що викладені вище факти свідчать про очевидне порушення інженером охорони праці ОСОБА_1 вимог посадової інструкції інженера з охорони праці, зокрема пункту 4 розділу II та (а.с. 33).

Відповідно Посадової інструкції інженера з охорони праці, затвердженої головним лікарем Комунального закладу «Кіровоградського обласного шкірно-венерологічного диспансеру» 31 травня 2017 року пунктом 4 розділу ІІ «Завдання та обов`язки» передбачено, що організовує проведення профілактичних заходів, спрямованих на усунення шкідливих і небезпечних виробничих факторів, запобігання нещасним випадкам на виробництві, професійним захворюванням та іншим випадкам загрози життю або здоров`я працівників (а.с. 34-36).

При цьому позивачем, як доказ виконання вищевказаних вимог посадової інструкції, 22.12.2020 року ОСОБА_1 службовою запискою головному лікарю подано на затвердження план-графік навчання та перевірки знань по охороні праці Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» для персоналу зайнятого на роботах з підвищеною небезпекою на 2021 рік, та проект наказу «Про призначення відповідальних осіб за стан охорони праці».

Враховуючи вищевикладене, суд не може вважати доведеною наявність шкідливих наслідків, спричинених діями (бездіяльністю) позивача, а також причинний зв`язок між ними та діями правопорушника. Відповідачем не було доведено причинний зв`язок між діями позивача та наслідками таких дій; не було доведено наявності вини працівника й факту протиправності самих дій позивача у розрізі із наслідками дій.

Крім того, оскаржуваний наказ видано юридичною особою Комунальний заклад «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер», яка згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, припинена (а.с.37), роботодавець чітко не зазначив, які саме порушення трудової дисципліни позивачем допущено, а тому оспорюваний наказ головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» № 20 від 12.01.2021 року «Про застосування стягнення за порушення трудової дисципліни`прийнятий з порушенням норм чинного трудового законодавства, що є підставою для визнання його незаконним та скасування.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідачаКомунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» на користь позивача 908,00 грн. судового збору.

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1500,00 грн., суд зазначає, що в пункті 1 частини третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України визначено, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 134 Цивільного процесуального кодексу України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

В частині першій та другій статті 137 Цивільного процесуального кодексу України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з вимогами частини третьої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом частини четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В частині восьмій статті 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі 826/1216/16.

На підтвердження витрат понесених відповідачем за надання правничої допомоги надано договір про надання професійної правничої допомоги від 26 жовтня 2020 року, додаткову угоду від 14 червня 2021 року до договору про надання професійної правничої допомоги від 26 жовтня 2020 року, акт приймання-передачі від 14 червня 2021 року до договору про надання професійної правничої допомоги від 26 жовтня 2020 року, розрахунок від 14 червня 2021 року до договору про надання професійної правничої допомоги від 26 жовтня 2020 року, квитанція до прибуткового касового ордеру №77 від 14 червня 2021 року (а.с. 61-66).

Враховуючи вищевикладене, дослідивши надані суду документи, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн., оскільки вважає їх розмір співмірним до наданої правничої допомоги.

На підставі викладеного, керуючись статтями 139, 141, 142, 147, 148, 149, 150, 233 Кодексу законів про працю України, статтями 10, 11, 133, 134, 137, 141, 258, 263-265, 272 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), до Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» (місцезнаходження: 25009, місто Кропивницький, вулиця Комарова, будинок № 1; ), про визнання незаконним та скасування наказу про застосування стягнення за порушення трудової дисципліни, задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати наказ головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» № 20 від 12.01.2021 року «Про застосування стягнення за порушення трудової дисципліни».

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» на користь ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 908,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 22.12.2021 року.

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда