14.12.2021 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира в складі:
Головуючого судді Стрілецької О.В.
за участі секретаря судового засідання Бугайчук А.Ю.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши y відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернулась з позовною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування вимог вказала, що дана квартира належить їй на підставі договору дарування, укладеного 27.12.2018 року. Відповідно до довідки про склад сім`ї у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований її онук - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Однак, відповідач за даною адресою не проживає з 2010 року, витрати по її утриманню не несе, а відтак чинить ОСОБА_2 перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй майном.
ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН
27.09.2021 року ухвалою Богунського районного суду міста Житомира відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленнямсторін.
Заяв по сутісправидо суду не надійшло.
Відповідно до ухвали суду від 14.12.2021 року, яка постановлена судом без виходу до нарадчої кімнати та зафіксована у протоколі судового засідання, клопотання про виклик свідків задоволено, постановлено допитати в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 41).
Позивач у судове засідання, яким завершується розгляд справи, не з`явилась, представник позивача - адвокат Циганчук Н.А. у судовому засіданні позов підтримала та просила задоволити з підстав, викладених у ньому. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с.39).
Відповідач у судові засідання, які були призначені на 15.11.2021 року та 14.12.2021 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судові повістки направлялись за зареєстрованим місцем його проживання (а.с. 21, 31), проте повернулись не врученими (а.с. 27,32,).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи, що позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує, відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, в установлений строк відзив на позов не подав, суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 223, 280 ЦПК України провести розгляд справи за відсутності відповідача за наявними в справі матеріалами та ухвалити заочне рішення.
ІІІ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Нормами ч. 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.
ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ
ОЦІНКА СУДУ
Згідно довідки № 2136 «Приватного підприємства «КРОШНЯ-ВЖРЕП № 4»від 07.09.2021 року в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстрований ОСОБА_5 , 1985 року народження.
Зі змісту акту від 18.05.2021 року, який затверджений директором Приватного підприємства «КРОШНЯ-ВЖРЕП № 4» Тичиною В.А., вбачається, що ОСОБА_5 , 1985 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , але фактично не проживає в ній з 2010 року, що встановлено зі слів сусідів - ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; ОСОБА_7 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 13).
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , покази яких суд визнає достовірними, логічними, послідовними, пояснили, що відповідач є онуком позивача, у вказаній квартирі не проживає близько десяти років, за наявною інформацією виїхав на постійне місце проживання за межі території України, місце його перебування невідоме, з родиною родинні стосунки не підтримує, в квартирі його речі відсутні, позивач ніколи не чинила відповідачу перешкод в користуванні житлом, намір залишити дане місце проживання він виявив самостійно.
Дослідивши позовну заяву, додані до неї письмові докази, вислухавши покази свідків, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідач є членом сім`ї власника квартири, у спірному житловому приміщенні не проживає близько 10 років, наявність поважних причин, з яких відповідач не проживає у квартирі, та домовленості між сторонами про збереження права користування житлом, судом не встановлено.
Позивач є власником житлової квартири, а відтак на підставі ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16.
Беручи до уваги встановлені під час розгляду спору фактичні обставини справи, судом встановлено, що реєстрація місця проживання відповідача у належній позивачу квартирі не дозволяє їй у повній мірі реалізовувати своє право власності на квартиру, а тому суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову та для визнання відповідача такими, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд-
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місцепроживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 22.12.2021 року.

Суддя: О.В. Стрілецька