ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/11/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №708/836/19 Категорія: 302090000 Івахненко О. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Новікова О.М.,
Бондаренка С.І., Вініченка Б.Б.,
за участю секретаряЧуйко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Нібулон» на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 29 жовтня 2019 року (повний текст рішення складено 01 листопада 2019 року) у справі за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говтва» до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон», треті особи: державний реєстратор виконавчого комітету Чигиринської міської ради Черкаської області Грицаєнко Оксана Анатоліївна, Чигиринська міська рада Черкаської області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

У липні 2019 року ТОВ «Агрофірма Кам`янка», яке 04.09.2019 реорганізовано шляхом приєднання до СТОВ «Говтва», звернулось до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору оренди землі № б/н від 15.03.2010, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ СП «Нібулон», а також скасування запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про інше речове право № 13628273 від 29.02.2016.

Позов обґрунтовано тим, що 25.03.2011 між ОСОБА_1 та ПП «Колос Чигиринщини», яке у свою чергу 05.02.2019 було припинено шляхом приєднання до ТОВ «Агрофірма Кам`янка», було укладено договір оренди землі №31, який зареєстровано у відділі Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області, про що здійснено запис у державному реєстрі земель від 03.08.2011 за № 00305.

За умовами договору земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0070 надано ПП «Колос Чигиринщини» у строкове платне користування строком на 5 років.

26.05.2016 між позивачем та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір оренди землі № 086 від 26.05.2016, відповідно до якого сторони збільшили розмір орендної плати та продовжили строк дії Договору оренди землі від 25.05.2011 на 10 років.

26 жовтня 2016 року ПП «Колос Чигиринщини» отримало рішення про відмову в державній реєстрації права оренди за договором від 26.05.2016 у зв`язку з тим, що 29.02.2016 зареєстровано право оренди щодо тієї ж земельної ділянки за ТОВ СП «Нібулон» на підставі договору оренди землі від 15.03.2010, укладеного між ТОВ СП «Нібулон» та ОСОБА_1 .

Позивач вважає, що договір оренди землі від 15.03.2010, що укладений між ТОВ СП «Нібулон» та ОСОБА_1 є недійсним, а запис про інше речове право № 13628273 від 29.02.2016 підлягає скасуванню.

Крім того зазначено, що жодних прав та обов`язків у ТОВ СП «Нібулон» на підставі договору від 15.03.2010 не виникло, оскільки обов`язкову державну реєстрацію договору не було здійснено.

Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 10 вересня 2019 року до участі у справі залучено правонаступника позивача ТОВ «Агрофірма Кам`янка» - СТОВ «Говтва».

Рішенням Чигиринського районного суду черкаської області від 22 жовтня 2019 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі від 15 березня 2010 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» та ОСОБА_1 щодо належної їй на праві приватної власності земельної ділянки загальною площею 1,8615 га з кадастровим номером :01:001:0070, розташованої на території Топилівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області.

Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про інше речове право №13628273 від 29.02.2016 року щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0070, що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Таке рішення суду мотивовано тим, що на момент державної реєстрації речового права ТОВ СП «Нібулон» на підставі договору оренди землі б/н, укладеного 15 березня 2010 року між ТОВ СП «Нібулон» та ОСОБА_1 , заявлене право оренди суперечило зареєстрованому праву, відомості про яке містились у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, яка велась згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року № 1021, тобто заявлене право оренди ТОВ СП «Нібулон» суперечило зареєстрованому праву оренди ПП «Колос Чигиринщини».

ПП «Колос Чигиринщини» як орендар, скористалося своїм правом на поновлення договору оренди відповідно до положень статті 33 Закону України «Про оренду землі», а саме позивач, як орендар, та відповідач ОСОБА_1 як орендодавець, підписали договір оренди земельної ділянки № 086 від 26.05.2016.

За таких обставин, за висновком місцевого суду порушене речове право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання недійсним оспорюваного договору оренди землі від 15.03.2010, невід`ємною частиною якого є договір про внесення змін до договору оренди землі від 01.06.2016, укладених між відповідачами, зареєстрованих 29.02.2016.

Заяву відповідача ТОВ СП «Нібулон» про застосування строку позовної давності суд вважав безпідставною, так як строк позовної давності розпочався з дня отримання КП "Колос Чигиринщини" рішення про відмову у реєстрації договору оренди 26.10.2016, тому строк позовної давності спливає 26.10.2019, а тому позов подано в межах строку позовної давності.

У зв`язку із визнанням недійсним договору оренди землі підлягають задоволенню і вимоги в частині скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису про інше речове право № 13628273 від 29.02.2016 та рішення державного реєстратора виконавчого комітету Чигиринської міської ради Черкаської ради Черкаської області Грицаєнко О.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 28666253 від 10.03.2016 щодо права оренди земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0070.

Вважаючи рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 29 жовтня 2019 року незаконним та необґрунтованим, ТОВ СП «Нібулон» в грудні 2019 року подало на нього апеляційну скаргу.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що про існування оспорюваного позивачем договору від 15.03.2010, а також про те, що постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.06.2011 /справа номер 2а4126/11/1470/ було визнано протиправною бездіяльність відділу Держкомзему в Чигиринському районі Черкаської області, що полягає в нездійсненні державної реєстрації оспорюваного договору від 15.03.2010 і зобов`язано відділ Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області здійснити державну реєстрацію цього договору, позивачу було відомо найпізніше 31.03.2016. Наведене підтверджує викладом змісту апеляційної скарги ПП ОСОБА_2 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.11.2014 у справі 2а4126/11/1470. Тому апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про початок перебігу строку позовної давності для даних вимог позивача.

Не з вини ТОВ СП «Нібулон», а внаслідок протиправної бездіяльності відділу Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області державна реєстрація оспорюваного договору від 15.03.2010 не була проведена. Наведені обставини встановлені постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 червня 2011 року у справі № 2а-4126/11/1470 і в силу частини четвертої статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Лише 29 лютого 2016 року державним реєстратором було здійснено державну реєстрацію права оренди ТОВ СП «НІБУЛОН» на земельну ділянку на підставі договору від 15.03.2010, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав.

З матеріалів справи не вбачається, що станом на момент укладення оспорюваного договору 15.03.2010 порушувались права та законні інтереси позивача.

Посилаючись на викладене, апелянт просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Яковенко О.В. не погоджується з доводами скаржника. Зокрема, вказує, що про існування договору від 15.03.2010, право оренди за яким зареєстровано 29.02.2016, позивач дізнався тільки 31.10.2016 з дня отримання відмови від 26.10.2016 державного реєстратора провести реєстрацію права користування за договором від 26 травня 2016 року між ОСОБА_1 ОСОБА_3 та ПП ОСОБА_2 . Тому вважає, що строк для звернення з позовом спливає 26.10.2019. Отже, позов подано в липні 2019 в межах строку позовної давності. При цьому позивач зазначає, що заяву про застосування строків позовної давності подано у відзиві в день ухвалення судом рішення, тобто з грубим порушенням строків для звернення з клопотанням, що порушило право позивача на підготування відповіді на таке клопотання.

Крім того, зазначає, що постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 червня 2011 року зобов`язано скасувати державну реєстрацію договору оренди землі від 29.12.2006 № 553 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0293, що належить ОСОБА_3 , а право користування землею, яке порушено і за захистом якого звернувся позивач діє на підставі іншого договору оренди землі від 27 травня 2011 року № б/н, який було зареєстровано у Відділі Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 00280.

Жодного рішення про скасування реєстрації договору оренди землі від 27 травня 2011 року № б/н не приймалося.

Доводи заявника з посиланням на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 червня 2011 року не можуть бути прийняті, оскільки договір оренди землі від 25 травня 2011 року не є предметом спору у цій справі та щодо нього не вирішується питання про його недійсність.

Станом на час державної реєстрації речового права ТОВ СП «Нібулон» на підставі договору оренди землі б/н від 15.03.2010 між ТОВ СП «Нібулон» та ОСОБА_1 заявлене право оренди суперечило зареєстрованому праву, відомості про яке містилися у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, тобто заявлене право оренди ТОВ СП «Нібулон» суперечило зареєстрованому праву оренди ПП «Колос Чигиринщини», правонаступником якого є СТОВ «Говтва».

Вважаючи рішення законним, позивач просить у відзиві залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводівпозовної заяви та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як встановлено з матеріалів справи, 25 травня 2011 року між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Колос Чигиринщини», правонаступником якого є позивач, було укладено договір оренди землі № 31 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського призначення загальною площею 1,8615 га з кадастровим номером :01:002:0070, розташовану на території Топилівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 619567, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 38 від 04.02.2010 року.

Вказаний договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області, про що у Державному реєстрі земель 03.08.2011 року вчинено запис за № 00172.

Строк дії зазначеного договору відповідно до п. 8 становить 5 років (а.с.19-20).

Позивач набув відповідне право оренди земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 до 02.08.2016 включно.

Згідно з п. 38 договору, по закінченню строку, на який було укладено цей договір оренди, орендар має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди на новий строк (поновлення договору оренди) відповідно до норм чинного законодавства.

28.05.2016 між ПП «Колос Чигиринщини», як орендарем, та ОСОБА_1 як орендодавцем, укладено договір оренди землі № 086, відповідно до п. 3.1 якого сторони погодили продовження строку дії договору на 10 років (а.с.22-25).

Разом з тим, 15.03.2010 між ОСОБА_1 та ТОВ СП «Нібулон» було укладено договір оренди землі б/н на ту ж земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського призначення загальною площею 1,8615 га з кадастровим номером :01:002:0070, розташовану на території Топилівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, строком на 5 (п`ять) років (п.3.1 договору) (а.с. 110-112).

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 червня 2011 року у справі №2а-4126/11/1476 визнано протиправною бездіяльність відділу Держкомзему в Чигиринському районі Черкаської області, що полягає у нездійсненні державної реєстрації, зокрема оспорюваного договору від 15.03.2010 і зобов`язано відділ Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області здійснити державну реєстрацію цього договору.

Цією ж постановою також визнано протиправною бездіяльність відділу Держкомзему в Чигиринському районі Черкаської області, що полягає у нездійсненні державної реєстрації договорів оренди землі, зокрема і оспорюваного договору від 15.03.2010 щодо земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0070, укладеного між ТОВ СП «Нібулон» і ОСОБА_1 .

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 31.10.2016, державним реєстратором виконавчого комітету Чигиринської міської ради Черкаської області Грицаєнко Оксаною Анатоліївною 29.02.2016 було проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0070 за ТОВ СП «Нібулон» на підставі договору оренди землі б/н від 15.03.2010 та 10.03.2016 було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі договору про внесення змін до договору оренди землі б/н від 01.06.2016, який укладено строком на 7 років з правом пролонгації (а.с.26).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що зареєстроване право оренди ТОВ СП «Нібулон» на земельну ділянку, яка вже була в користуванні ПП «Колос Чигиринщини», суперечило праву останнього. І тому є підстави для визнання оспорюваного договору недійсним.

Колегія суддів не повністю погоджується з таким висновком суду.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до частини першої статті 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Статтею 18 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час підписання сторонами оспорюваного договору оренди землі) передбачено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом (стаття 20 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент підписання сторонами оспорюваного договору оренди землі).

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 ЗК України).

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою - третьою, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом частини третьої статті 640 ЦК України (у редакції, чинній на час підписання сторонами оспорюваного договору оренди землі) договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Отже моментом укладення договору оренди земельної ділянки на час дії зазначеної редакції частини третьої статті 640 ЦК України та статті 18 Закону України «Про оренду землі» є саме його державна реєстрація.

У постановах від 18 грудня 2013 року у справі № 1106/2791/2012 (провадження № 6-127цс13) від 07 червня 2017 року у справі № 634/769/15-ц (провадження № 6-872цс17), від 18 січня 2017 року у справі № 532/129/16-ц (провадження № 6-2777цс16) Верховний Суд України звертав увагу на те, що у договорах оренди сторони не вказали початку перебігу строку договору оренди, однак зауважували, що договір набирає чинності з моменту його державної реєстрації, тому у таких випадках моментом початку строку дії договору є саме набрання ним чинності.

У постанові від 19 лютого 2014 року у справі № 0426/14068/2012 (провадження № 6-162цс13) Верховний Суд України зробив висновок, що моментом укладення договору оренди земельної ділянки є момент, коли сторони, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі, скріплюють його своїми підписами. При цьому Верховний Суд України указав, що цивільні права та обов`язки за договором набуваються після його державної реєстрації.

Велика Палата Верховного Суду підтримала зазначені висновки у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17.

З 01 січня 2013 року набрали чинності зміни, внесені Законом України від 11 лютого 2010 року № 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якими з тексту статей 182, 640, 657, 732, 745 ЦК України виключено посилання щодо державної реєстрації правочинів, а із Закону України «Про оренду землі» були виключені статті 18 та 20 про обов`язковість державної реєстрації договорів оренди землі, а тому з 01 січня 2013 року ТОВ СП «НІБУЛОН» не мало можливості зареєструвати спірний правочин.

Оформленню прав на земельні ділянки притаманні гарантуюча, правоохоронна, правовстановлююча, екологічна та інформативна функції.

Проведення 29 лютого 2016 року державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки ТОВ СП «НІБУЛОН» на підставі договору оренди землі від 15.03.2010 не підміняє собою державну реєстрацію вказаного договору (державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору оренди землі). Проведення державної реєстрації права не може впливати на момент набрання чинності договором оренди землі, укладеним до 01 січня 2013 року, при тому, що набрав чинності і діє інший договір оренди, укладений між власником земельної ділянки та іншим орендарем, який був зареєстрований у встановленому законом порядку.

Державна реєстрація договору оренди землі від 15.03.2010, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ СП «Нібулон», не була проведена, отже вказаний договір чинності не набрав, і тому сільськогосподарське підприємство не набуло права оренди за цим договором.

Так як оспорюваний договір від 15.03.2010 не був укладеним, його не можна визнати недійсним. Тому у задоволенні позовної вимоги про визнання договору від 15.03.2010 недійсним слід відмовити.

Посилання апелянта на те, що вина у несвоєчасній реєстрації договору покладається не на ТОВ СП «Нібулон», а на державного реєстратора, не впливає на висновок суду про те, що договір від 15.03.2010 не набрав чинності.

Наявність судового рішення про визнання протиправною бездіяльності відділу Держкомзему в Чигиринському районі Черкаської області, що полягає в нездійсненні державної реєстрації, зокрема оспорюваного договору оренди землі від 15.03.2010, та зобов`язання відділу Держкомзему в Чигиринському районі Черкаської області здійснити державну реєстрацію спірного договору не може впливати на момент набрання чинності договором оренди землі від 15.03.2010. До 01 січня 2013 року судове рішення у справі № 2а-4126/11/1476 виконано не було, державна реєстрація оспорюваного договору оренди землі здійснена не була.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про наявність підстав для задоволення позову у частині визнання недійсним договору оренди землі від 15.03.2010.

Тому рішення суду першої інстанції про задоволення позову в частині визнання договору оренди землі від 15.03.2010 підлягає скасуванню з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові.

Що стосується вимоги про скасування запису про інше речове право, то колегія суддів зазначає про таке.

За змістом частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на момент реєстрації права оренди) державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація права оренди земельної ділянки проводиться державним реєстратором у порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на підставі договору оренди землі та інших документів, які підтверджують набуття права оренди земельної ділянки.

Державна реєстрація прав на землю є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів виникнення, переходу або припинення прав власності, користування, зокрема права оренди землі, що супроводжуються внесенням даних про зареєстровані права до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Враховуючи те, що оспорюваний договір оренди спірної землі від 15.03.2010, підписаний між ОСОБА_1 та ТОВ СП «Нібулон», не набрав чинності, у державного реєстратора були відсутні підстави для прийняття рішення про державну реєстрацію права оренди ТОВ СП «Нібулон» на підставі цього договору, а також внесення запису про речове право ТОВ «Нібулон» від 29.02.2016 №13628273.

Станом на час проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0070 за ТОВ СП «Нібулон» договір оренди цієї ж земельної ділянки, укладений між ОСОБА_1 та ПП «Колос Чигиринщини», був чинним.

Вказаний договір не оспорювався, не визнався нечинним, презумпція його правомірності не спростована.

З огляду на зазначене, рішення суду першої інстанції у частині задоволення позовних вимог про скасування запису про інше речове право у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 29.02.2016 №13628273 є правильним з урахуванням положень статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, чинній до 15 січня 2020 року та після цієї дати. У той же час мотиви такого рішення підлягають зміні з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові.

При цьому, колегія суддів вважає вірним посилання суду на початок перебігу строку позовної давності для даних вимог. Дізнавшись з дня отримання рішення про відмову у реєстрації договору оренди 26.10.2016, у КП "Колос Чигиринщини" розпочався строк для звернення з позовом про визнання недійсним договору із скасуванням запису про речове право, що і було підставою для відмови позивачу у проведенні державної реєстрації його договору та його прав за цим договором. Тому, позивач, подавши позов у липні 2019 року, дотримався загального строку позовної давності.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про визнання договору оренди землі недійсним слід скасувати з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні цієї вимоги.

А в частині вирішення позовних вимог про скасування запису про інше речове від 29.02.2016 №13628273 слід змінити з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За звернення з позовом позивач сплатив 3842 грн.

У зв`язку з частковим задоволенням позову, судовий збір в розмірі 1921 грн. підлягає стягненню із відповідачів в рівних частках на користь позивача (по 960,50 грн.).

При зверненні з апеляційною скаргою правильний розмір судового збору до сплати ТОВ СП «Нібулон» становило 5763 грн. У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги половину цієї суми судового збору (2881,50 грн.) слід стягнути з позивача на користь апелянта.

Шляхом взаємозарахування вказаних сум колегія суддів стягує з ОСОБА_1 на користь позивача 960,50 грн. судового збору, та з позивача на користь ТОВ СП «Нібулон» 1921 грн. (2881,50 грн. 960,50 грн.).

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Нібулон» задовольнити частково.

Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 29 жовтня 2019 року скасувати в частині визнання недійсним договору оренди землі від 15 березня 2010 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» та ОСОБА_1 щодо належної їй на праві приватної власності земельної ділянки загальною площею 1,8615 га з кадастровим номером :01:001:0070, розташованої на території Топилівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовити.

Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 29 жовтня 2019 року в частині скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про інше речове право №13628273 від 29.02.2016 щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0070, що належить на праві власності ОСОБА_1 , змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говтва» судові витрати в розмірі 960,50 грн.

Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говтва» на користь товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Нібулон» судові витрати в розмірі 1921 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.

Повний текст рішення виготовлено 21 грудня 2021 року.

Судді