КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2021 року м. Київ

Унікальний номер справи № 369/6743/18-ц

Апеляційне провадження 22-ц/824/4039/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Махлай Л.Д.,

суддів: Кравець В.А., Ящук Т.І.

при секретарі: Гойденко Д.В.

сторони

позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_2 , на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 березня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Матійчук Г.О., у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування шкоди завданої дорожньо - транспортною пригодою,

в с т а н о в и в :

у червні 2018 ПрАТ «СК «Уніка» звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з останнього шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, у сумі 280 980,84 грн.

В обґрунтування позову зазначало, що 06.02.2017 між ПрАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб «Порше» д.н.з НОМЕР_1 .

14.01.2018 за участі автомобіля «Порше», д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Фіат», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода.

Постановою Печерського районного суду м. Києві від 06.03.2018 у справі № 757/3714/18 ОСОБА_1 визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді.

Відповідно до звіту про оцінку колісного транспортного засобу, складеного СПД « ОСОБА_4 », розмір відновлюваного ремонту автомобіля «Порше» становить 399 177,04 грн. Згідно рахунку ТОВ «Віннер ПЦКА», вартість ремонту склала 380 480,84 грн.

Відповідно до умов договору страхування, ПрАТ «СК «Уніка», на підставі страхового акта, 20.02.2018 здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 380 480,84 грн на рахунок СТО.

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована у ТдВ «СТ «Домінанта», згідно полісу страхова сума складає 100 000 грн; франшиза 500 грн, згідно єдиної бази МТСБУ та розширеної довідки ДАІ.

ТдВ «СТ «Домінанта» не відшкодувало ПАТ «СК «Уніка» в межах ліміту страхове відшкодування за полісом.

13.08.2018 ухвалою Києво-Святошинського районного суду м. Києва цивільну справу передано до Печерського районного суду м. Києва за підсудністю.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20.03.2020 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Уніка» суму страхового відшкодування в розмірі 380 480, 84 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, судом встановлено що він не зареєстрований за адресою, яка зазначена у позовній заяві АДРЕСА_1 . Суд не повідомив його про розгляд справи, а також не вжив заходів для його повідомлення, шляхом розміщення повідомлення на веб - сайті судової влади України, що передбачено ч. 11 ст. 128 ЦПК України та розглянув справу без його участі. У порушення вимог ч. 2 ст. 264 ЦПК України суд вийшов за межі позовних вимог та стягнув 380 480,84 грн, тоді як позивач просив стягнути 280 980,84 грн та не збільшував позовні вимоги. Судом не взято до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 30.01.2019 по справі 755/9320/15-ц, та правові позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц. Суд керувався як положенням ст. 1191 ЦК України, якою врегульовано правовідносини щодо регресу, так і ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», яким врегульовано правовідносини щодо суброгації. Вставлена судом сума збитків не відповідає наданим доказам, оскільки список пошкоджених запчастин, витратних матеріалів та ремонтних робіт, що зазначений у ремонтній калькуляції, яка є додатком до звіту не відповідає списку пошкоджених запчастин, витратних матеріалів та ремонтних робіт, зазначених у рахунку. У звіті не вказано про пошкодження логотипів та відповідно не зазначено необхідності їх заміни, проте у рахунку вказано про їх заміну. У звіті не зазначено про необхідність використання клею для скла, але в рахунку він наявний. Назви запчастин, які підлягають заміні, не відповідають назвам запчастин зазначених у рахунку. Крім того, він був позбавлений можливості взяти участь в огляді транспортного засобу, оскільки телеграма була направлена на адресу де він не проживає.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПрАТ «СК «Уніка» - Некря А.В. просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а судове рішення - без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зазначає, що адресу свого місця проживання апелянт вказав під час оформлення адміністративних матеріалів, що відображено в довідці НПУ та у повідомленні про ДТП. За вказаною адресою він викликався на огляд пошкодженого транспортного засобу. Причини, з яких апелянт уникав отримання листів, повідомлень та документів їм не відомі, а проведення розгляду справи без участі відповідача, який уникає від судового розгляду не заборонено законом. Судом не було допущено будь - яких порушень, оскільки на сайті «Судової влади України», крім розміщених повідомлень, міститься інформація про всі судові справи. Апелянт навмисно зазначає невідповідність рахунку СТО та звіту, щоб ввести суд в оману, оскільки заміна логотипів відбувається коли фарбується запчастина, на якій знаходиться логотип. Заміна відбувається автоматично, навіть за відсутності наявних пошкоджень, а повторно знятий логотип не використовується. Для заміни скла використовується клей, оскільки не повинно бути вібрації, проникнення вологи та додаткового шуму, так як кожна запчастина має впливати на безпеку та комфорт, який має бути обов`язковим при використанні автомобіля.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.02.2017 між ПрАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб «Порше» д.н.з НОМЕР_1 .

14.01.2018 на бульварі Дружби Народів в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Порше», д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Фіат», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Печерського районного суду м. Києві від 06.03.2018 відповідач визнаний винним у вчиненні ДТП.

Відповідно до звіту про оцінку колісного транспортного засобу №04-09/02 від 09.02.2018, складеного СПД « ОСОБА_4 », розмір відновлюваного ремонту автомобіля «Порше» становить 399 177,04 грн.

Згідно рахунку 104056 від 15.01.2018 ТОВ «Віннер ПЦКА», вартість ремонту склала 380 480,84 грн.

Відповідно до умов договору страхування, ПрАТ «СК «Уніка», на підставі страхового акту, здійснило 20.02.2018 виплату страхового відшкодування у сумі 380 480,84 грн на рахунок СТО.

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована у ТдВ «Страхове товариство «Домінанта», згідно полісу страхова сума 100 000 грн; франшиза 500 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відшкодувавши власнику автомобіля «Порше», д.н.з НОМЕР_1 шкоду у позивача виникло право регресної вимоги до особи, яка винна у заподіянні такої шкоди.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.ст. 1187, 1188 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Такими законами, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За матеріалами справи встановлено, що внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача було пошкоджено автомобіль «Порше», д.н.з НОМЕР_1 та позивач виплатив страхове відшкодування на виконання умов договору добровільного страхування у сумі 380 480,84 грн.

Відтак до позивача перешли права первісного кредитора (потерпілого) у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав до страховика.

Оскільки на час ДТП цивільно-правова відповідальність особи, винної у вчиненні ДТП була застрахована у ТдВ «Страхове товариство «Домінанта» з лімітом страхового відшкодування 100 000 грн, позивач отримав право вимоги до цієї страхової компанії на суму 99 500 грн (100 000 грн - 500 грн фнаншиза) та на суму, що перевищує страхове відшкодування безпосередньо до відповідача.

Позивач заявив позов до відповідача саме на суму, яка перевищує розмір страхового відшкодування 280 980,84 грн (ст. 1194 ЦК України).

Відповідно до ч. ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та стягнув з відповідача, крім суми, заявленої до стягнення позивачем, і суму страхового відшкодування, яке б мало сплатити ТдВ «Страхове товариство «Домінанта», не навівши будь - яких мотивів щодо підстав такого стягнення.

Відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 280 980,84 грн.

Вартість ремонту автомобіля на суму 380 480,84 грн підтверджується рахунком 104056 від 15.01.2018 ТОВ «Віннер ПЦКА».

Доводи апеляційної скарги про те, що у цей рахунок безпідставно включено витрати на заміну логотипів та на клей для скла колегія суддів не може визнати обґрунтованими, оскільки відповідачем не доведено, що відновлювальний ремонт можна було б провести без зазначених витрат. Саме по собі не зазначення їх у звіті не має правового значення, оскільки виплата страхового відшкодування за договором добровільного страхування проведена по реальним витратам на відновлення автомобіля, які склали суму меншу, ніж сума, визначена попередньо у звіті. Так, за звітом вартість відновлювальних робіт складає 399 177,04 грн, тоді як згідно з рахунком на відновлення автомобіля витрачено 380 480,84 грн.

Посилання апелянта на те, що назви запчастин, які підлягають заміні, що зазначені у звіті, не відповідають назвам запчастин, зазначених у рахунку ніяким чином не впливають на висновки суду, оскільки, якщо позивач має бажання відшкодувати вартість відновлювального ремонту у більшому розмірі, а саме у розмірі, визначеному у звіті, він може це зробити у добровільному порядку. За рішенням же суду може бути стягнута лише сума збитків, яка не покривається сумою страхового відшкодування за договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виходячи із розміру страхового відшкодування, виплаченого потерпілій особі за договором про добровільне страхування транспортного засобу.

Доводи апелянта про те, що він був позбавлений можливості взяти участь в огляді автомобіля потерпілого суперечать встановленим обставинам. Так, відповідач безпосередньо був учасником ДТП, а відтак мав можливість огляду автомобіля безпосередньо у день ДТП. Відповідач при оформленні адміністративного протоколу та при розгляді цього протоколу у суді повідомив місце свого проживання АДРЕСА_1 та надалі про зміну адреси ні страхову компанію, ні потерпілу особу не повідомляв.

Доводи представника відповідача про те, що позивач перерахувавши страхове відшкодування ТОВ «Віннер ПЦКА» можливо надалі відізвав цю суму та автомобіль потерпілої особи було відремонтовано на іншому СТО та на його відновлення витрачено іншу суму ґрунтуються на припущеннях, а тому до уваги не приймаються.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Одним із доводів апеляційної скарги є те, що справу розглянуто у відсутність відповідача, який не був належним чином повідомлений про день та час судового розгляду.

Відповідно до ч. 6, 10 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

З матеріалів справи вбачається, що судові повістки, які направлені відповідачу на адресу: АДРЕСА_1 не були вручені.

Відповідно до відомостей, отриманих судом на запит відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК Україна відповідач зареєстрованим по Київській області не значиться.

Дані про те, що відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України у матеріалах справі відсутні.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Оскільки судовий збір стягнуто у правильному розмірі, перерозподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 березня 2020 року скасувати.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 70-А, ) в рахунок відшкодування шкоди 280 980, 84 грн та 4 214,72 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 23.02.2021.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

Т. І. Ящук