Справа № 539/29/21
Провадження № 2/539/313/2021
УХВАЛА
22 лютого 2021 року Лубенський міськрайонний суд
у складі: головуючого судді Даценка В.М.,
за участю секретаря Джадан І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про припинення арешту,-
ВСТАНОВИВ :
Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про припинення арешту, мотивуючи тим, що він є боржником у виконавчому провадженні про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно на утримання неповнолітньої дитини.
24.09.2020 року йому стало відомо, що в ході вказаного виконавчого провадження постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження майна старшого державного виконавця Біланенко Т.П. від 15.03.2017 року накладено арешт на його майно.
Станом на 01.10.2020 року заборгованості по аліментах у нього немає, навпаки, існує переплата на суму 3303,15 гривень.
Він вважає, що арешт на належне йому рухоме майно накладений старшим державним виконавцем безпідставно, а тому вимушений звернутись до суду.
Позивач ОСОБА_1 просив суд припинити арешт та заборону відчуження належного йому рухомого майна, накладеного постановою старшого державного виконавця Біланенко Т.П. від 15.03.2017 року (реєстраційний номер обтяження 16184064).
В судове засідання учасники справи не з`явилися, направивши до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. При цьому представник позивача, позовні вимоги підтримав, прохає їх задовольнити (а.с.15,16).
За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що в провадженні Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) перебуває виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого документу №1618/1686/2012 щодо стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно на утримання неповнолітньої дитини.
В ході проведення виконавчих дій, постановою старшого державного виконавця Біланенко Т.П. від 15.03.2017 року за №16184064 арештовано рухоме майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, серія та номер 52586651, що підтверджується Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с.5).
Разом з тим, як убачається з довідки Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) заборгованість по аліментах у позивача станом на 01.10.2020 відсутня (а.с.6)
Таким чином, з матеріали справи убачається, що державним виконавцем здійснюється виконавче провадження щодо сплати періодичних платежів та у вказаному виконавчому провадженні боржником було погашено заборгованість щодо даних періодичних платежів. Отже, на даний час ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні та просить суд припинити арешт та заборону відчуження належного йому рухомого майна, накладений постановою старшого державного виконавця Біланенко Т.П. від 15.03.2017 року (реєстраційний номер обтяження 16184064) у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа про стягнення аліментів.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016 на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачем в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження».
У звязку із цим боржник не може предявити такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання. У разі предявлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, а, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК (діючою до 15.12.2017).
Положеннями ч.2 ст. 19 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.
Таким чином, враховуючи, що позивач у справі ОСОБА_1 є боржником виконавчого провадження, в рамках якого він просить припинити арешт з майна, тобто стороною виконавчого провадження, така справа не може розглядатися за правилами позовного провадження в порядку цивільного судочинства.
Згідно з п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України в редакції, діючій на час розгляду справи, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Розділ VII ЦПК України регламентує судовий контроль за виконанням судових рішень. Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Таким чином, позивач, як сторона виконавчого провадження (боржник), має право на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця у порядку визначеному розділом VII ЦПК України, а не в порядку цивільного судочинства, у звязку з чим, провадження у цивільній справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст.ст. 255,353 ЦПК України, суд,
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду В.М.Даценко