Справа № 236/2756/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2021 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді - Сердюк Н.В.,

за участю секретаря судового засідання - Теліуса С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лиман в присутності позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки - ОСОБА_2 , відповідачки ОСОБА_3 , представника відповідачки - ОСОБА_4 , цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім", ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки,-

ВСТАНОВИВ:

19 серпня 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Краснолиманського міського суду Донецької області з позовом до Моторно транспортного страхового бюро, ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки.

Позовні вимоги обґрунтувала наступним. 05 червня 2017 року близько 14 години 00 хвилин, позивачка разом зі своїм чоловіком - ОСОБА_5 , їхали на автомобілі "Джілі MR-7151А", державний номерний знак НОМЕР_1 , в напрямку північної сторони м.Лиман Донецької області. При наближенні до "Т-образного" перехрестя автомобільних доріг "Слов`янськ-Лиман-Горлівка" сталося зіткнення з автомобілем "Шкода Фабія" під керуванням водія ОСОБА_3 . В результаті зіткнення автомобіль «Джілі MR-7151А» отримав значні механічні пошкодження, а ОСОБА_1 та ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження та були доставлені до нейротравматологічного відділення клінічної травматологічної лікарні м.Лиман для отримання медичної допомоги. В цей же день, слідчим відділом Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУМВД в Донецькій області по факту дорожньо-транспортної події, було відкрите кримінальне провадження №0000580 за ознаками ч.1 ст.286 КК України, в якому ОСОБА_1 визнана потерпілою. В процесі досудового розслідування проведено судово-медичну експертизу за результатами якої ОСОБА_1 заподіяні наступні ушкодження : закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, синець чола справа, синець навколо правого ока, садно чола справа, які виникли від дії тупого(их) предмету(ів) за механізмом удару та тертя, якими могли бути виступаючи частини салону рухомого автотранспортного засобу в момент дорожньо-транспортної пригоди, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Враховуючи, що на 2017 рік між ОСОБА_3 та Страховою компанією «Київський страховий дім» був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та страхова компанія зобов`язувалась відшкодувати збиток постраждалим в дорожньо-транспортній події в результаті дій особи, відповідальність якої застрахована цим договором, ОСОБА_1 прийняла рішення звернутись з позовом про відшкодування заподіяного матеріального збитку в сумі 15877,68 грн., до складу якого входять наступні витрати: купівля лікарських препаратів в сумі 9187,68 грн. за час лікування з 05.06. по 16.06.2017 року в нейротравматологічному відділенні, розташованої в м. Лиман обласної клінічної травматологічної лікарні; комп`ютерна томографія головного мозку, органів грудної клітини та черевної порожнини, проведеної 06.06.2017 року, в загальній сумі 2730,00 грн.; проведення магнітно-резонансної томографії головного мозку та поперекового відділу хребта, проведеної 03.07.2018 року, в сумі 2400,00 грн.

Враховуючи, що у дорожньо-транспортній події, яка сталася з вини ОСОБА_3 , ОСОБА_1 була заподіяна закрита черепно-мозкова травма із забиттям головного мозку, у зв`язку з чим, погіршився зір, а також постійно мучать головні болі, позивачка вбачає підстави для відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди. Моральні страждання ОСОБА_1 завдає усвідомлення того, що з вини ОСОБА_3 , сім`я залишились без транспортного засобу, що значно впливає на належний догляд за донькою, яка з дитинства має інвалідність. За час перебування ОСОБА_1 у лікарні їхня донька залишалась без належного догляду та важко переживала події, що трапилися з батьками.

Представник позивачки ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, суду пояснив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є особами похилого віку, які здійснюють постійний догляд за донькою, яка з дитинства має інвалідність. Саме для перевезення доньки родина ОСОБА_6 придбала автомобіль, на який збирала кошти половину свого життя. Внаслідок ДТП ОСОБА_1 понесла не тільки матеріальні витрати, пов`язані з відновленням свого здоров`я, їй також була заподіяна моральна шкода, пов`язана з переживаннями через пошкодження майна та необхідності постійного подальшого проходження лікування через наслідки отриманих травм. На думку представника позивача, строк звернення до суду не пропущений, оскільки 2 квітня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» у зв`язку з чим на період карантинних заходів трирічний строк позовної давності був зупинений.

Відповідачка ОСОБА_3 просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди зважаючи на наступне. 05 червня 2017 року за участі належного їй на праві власності автомобіля "Skoda Fabia держаний номерний знак НОМЕР_2 на автодорозі Лиман-Горлівка зі сторони м.Ямпіль та на перехресті з дорогою Лиман Добропілля сталося зіткнення з автомобілем «Geely MR 7151А», державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався по дорозі Лиман Добропілля. Внаслідок ДТП автомобіль "Skoda Fabia отримав механічні пошкодження. В автомобілі відповідачка перебувала разом з неповнолітньою донькою та матір`ю пенсіонеркою, яка теж зверталася за наданням медичної допомоги. Вина у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є обопільною з боку обох водіїв. Просить суд враховувати наступні факти : наявність статусу внутрішньо переміщеної особи; необхідність утримання непрацездатної матері 72 років та самостійне виховання та утримання неповнолітньої доньки. Після ДТП відповідачка пропонувала родині ОСОБА_6 допомогу, привозила до лікарні продукти, кошти в сумі 1000 грн., надала свій страховий поліс для звернення за відшкодуванням, втім досягти домовленості не виявилось можливим, оскільки ОСОБА_5 почав вимагати відшкодування шкоди за понівечений автомобіль.

П редставник відповідачки ОСОБА_7 , позовні вимоги не визнав, посилаючись на постанову Краснолиманського міського суду Донецької області по справі № 236/582/18 від 03.04.2018 року та постанову Краснолиманського міського суду Донецької області по справі 236/4455/18 від 17.01.2019 року, якими провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 за ст.124 КУпАП було закрито за закінченням строку накладення адміністративного стягнення на підставі ст. ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247, 284 КУпАП, що свідчить про вину ОСОБА_5 у порушенні Правил дорожнього руху та скоєнні ДТП. Відповідно правової позиції Верховного суду така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в настанні ДТП. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 ЦПК України). На думку представника відповідачки вина водіїв ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 05 червня 2017 року, є обопільною, що підтверджується висновком експерта № 2/19 від 12.07.2017 року та сумою відшкодування, яке ОСОБА_3 отримала від страхової компанії.

У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (частина перша статті 1188 ЦК України). Крім того, висновок експерта Донецького обласного бюро судово - медичної експертизи від 01.08.2018 № 94 та висновок № 46 від 13.06.2019 року підтверджують, що ОСОБА_1 05.06.2017 отримала в ДТП легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше як 3 (три) тижні - 21 день. Тому, подальші звернення гр. ОСОБА_8 за медичною допомогою у 2018 році до невролога та хірурга були пов`язані з наявними у неї захворюваннями, які у причинному зв`язку з отриманою 05 червня 2017 року травмою не знаходяться, тобто спричинена моральна шкода не обгрунтована.

Разом з тим, відповідно до ст.256, 257, ч. 1 ст.261 Цивільного кодексу України - позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи, що про ДТП ОСОБА_1 дізналася 05 червня 2017 року, та вже наступного дня ОСОБА_9 був наданий страховий поліс для звернення за відшкодуванням, позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Враховуючи норми ст.267 ЦК України просить суд відмовити у позовних вимогах щодо стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди у сумі 10 000 грн.

Представник первісного відповідача «Моторно транспортного страхового бюро» адвокат Проц А.В. позовні вимоги не визнав, у встановлений судом строк надав відзив (т.1. а.с.77-88) в якому зазначив, що постановою Слов`янського міськрайонного суду Донкцької області по справі № 243/689/19 від 01.02.2019 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП, яка набрала законної сили.

Крім того, постановами Краснолиманського міського суду Донецької області від 03.04.2018 року (№243/689/19) та від 17.01.2019 року (№243/4455/18) провадження у справах про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_5 було закрито за ст.38 КУпАП, що свідчить про вину ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП.

На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» №196I-IV (надалі - Закон № 1961-IV) цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , (водія ТЗ - «Skoda Fabia» д.н.з. « НОМЕР_2 ») станом на дату ДТП -05.06.2017 року була застрахована ПрАТ «Київський страховий дім» відповідно до Полісу АК1229592. На виконання вимог Закону України № 196І-IV цивільно-правова відповідальність ОСОБА_9 (водія ТЗ - «Geely МЕ7151А» д.н.з. « НОМЕР_1 ») станом на дату ДТП - 05.06.2017 року була застрахована AT «СГ «ТАС» (приватне) відповідно до Полісу АК3345973.

Відповідно до п. 36.3 ст. 36 Закону України № 1961-IV у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Як вбачається з Витягу з ЦБД МТСБУ щодо полісу АК3345973 (AT «СГ «ТАС» приватне) по ДТП 05.06.2017 року було звернення щодо відшкодування шкоди заподіяної майну та справа врегульована шляхом сплати відшкодування у розмірі 36 581,52 грн. Проте даний витяг не відображає отримувача виплати таку інформацію може надати (AT «СГ «ТАС» (приватне) оскільки Законом України № 1961 -IV на страховика покладено обов`язок щодо внесення відповідної інформації до ЦБД МТСБУ. Як вбачається з витягу з ЦБД МТСБУ щодо полісу АК1229592 ПрАТ «Київський страховий дім») щодо ДТП 05.06.2017 року жодних звернені щодо відшкодування шкоди ні від жодних потерпілих не було.

Стаття 42 Закону України № 1961 - IV (Регламентні виплати з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ), а саме п. 41.2. визначає, що МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності. Згідно Витягу з Централізованої бази даних МТСБУ, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , як володільця транспортного засобу, на момент вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ІІрАТ «Київський страховий дім» за полісом AK1229592, яке згідно відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України перебуває в стані припинення, відтак МТСБУ є неналежним відповідачем у даній справі.

Ухвалою Краснолиманського міського суду від 07 грудня 2020 року за заявою представника позивача та згоди представника відповідача первісного відповідача по справі заміненого на належного приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» (т.1. а.с.210-211).

Відповідач Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не прибув, в установлений судом строк відзив не направив, жодних клопотань до суду не надходило (т.2 а.с.222, 227, т.2 а.с.42).

Врахувавши думку учасників справи, суд здійснює судовий розгляд за відсутності відповідача Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім».

З`ясувавши доводи учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що в позов слід задовольнити із таких підстав.

05 червня 2017 року о 14 годині 13 хвилин водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем "Skoda Fabia держаний номерний знак НОМЕР_2 по сухому асфальтному покриттю автодороги Лиман-Горлівка зі сторни м.Ямпіль та на перехресті з дорогою Лиман Добропілля не надала перевагу у русі та скоїла зіткнення з автомобілем «Geely MR 7151А», державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався по дорозі Лиман Добропілля. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та гр. ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження. ОСОБА_3 порушила п.п.16.11, 10.1 ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно постанови Слов`янського міськрайонного суду Донецької облсті від 01 лютого 2019 року № 243/689/19 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУаПА та у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності провадження по справі закрито (т.1, а.с.164).

За результатами висновку експерта № 94 від 01 серпня 2018 року ОСОБА_1 отримала наступні тілесні ушкодження : закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, синець чола справа, синець навколо правого ока, садно чола справа, які виникли від дії тупого(их) предмету(ів) за механізмом удару та тертя, якими могли бути виступаючи частини салону рухомого автотранспортного засобу в момент дорожньо-транспортної пригоди, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні (т.1 а.с.21-22).

Цивільно - правова відповідальність відповідачки ОСОБА_3 була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АК 1229592), укладеного між ОСОБА_3 та ПрАТ «Київський страховий дім» (т.1, а.с.93-95).

Чоловік позивачки ОСОБА_5 мав намір подати до ПрАТ «Київський страховий дім» повідомлення про подію, що може бути визнано страховою, заяву про виплату страхового відшкодування, втім не зміг цього зробити через припинення діяльності товариства.

Судом встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» (, місце реєстрації 04053, м. Київ, вул. Артема, буд. 37-41) згідно рішення загальних зборів акціонерів ПрАТ «Київський страховий дім» від 10 серпня 2018 року прийняло рішення про припинення діяльності шляхом ліквідації у добровільному порядку за рішенням органу Товариства, уповноваженого на це установчими документами, строк розгляду вимог кредиторів встановлений до 10 жовтня 2018 року.

Згідно зі статтею 3 Закону України № 1961 - ІV, обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 22 Цивільного Кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

-втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

-доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

З огляду на вищевикладені норми відповідальність за шкоду несе безпосередньо винуватець ДТП - особа, яка завдала шкоди.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Отже, зі змісту положень ст. 1187, ч. 1 ст. 1188 ЦК України вбачається, що єдиною підставою для покладення цивільно-правової відповідальності за завдану джерелом підвищеної небезпеки матеріальну та моральну шкоду є винна особи, яка її завдала.

Як роз`яснено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 р. зі змінами та доповненнями «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана в тому числі неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавана шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавана шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавана шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавана шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Відповідно до пункту 1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному.

Особа, якій заподіяно шкоди, вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Позивачкою ОСОБА_1 надані письмові докази (т.1 а.с. 24-36) щодо понесених витрат на лікування в сумі 15877,68 грн., до складу яких входять наступні витрати: купівля лікарських препаратів на суму 9187,68 грн. за час лікування з 05.06.2017 року по 16.06.2017 року в нейротравматологічному відділенні обласної клінічної травматологічної лікарні; комп`ютерна томографія головного мозку, органів грудної клітини та черевної порожнини, проведеної 06.06.2017 року, в загальній сумі 2730,00 грн.; проведення магнітно-резонансної томографії головного мозку та поперекового відділу хребта, проведеної 03.07.2018 року, в сумі 2400,00 грн.

За таких підстав суд вважає обґрунтованими вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Київськи страховий дім» на її користь майнової шкоди в сумі 15877 грн 68 коп.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до с. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд вважає доведеним факт заподіяння позивачу моральної шкоди, що виразилась в душевних стражданнях, пов`язаних з пошкодженням майна, заподіянням тілесних ушкоджень та необхідністю проходити лікування. Суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди у відповідності до встановлених у справі обставин та характеру, й способу завдання цієї шкоди, а також її тривалості.

Вирішуючи питання розміру відшкодування суд враховує непрацездатність позивачки ОСОБА_1 , внаслідок пенсійного віку, необхідність постійного догляду за дитиною, яка має інвалідність, глибину та тривалість заподіяних душевних страждань і з урахуванням принципу розумності, об`єктивності та справедливості вважає обґрунтованою компенсацією стягнення в сумі 10000 грн. 00 коп.

Суд не погоджується з доводами представника відповідача ОСОБА_4 щодо пропуску позивачкою строку позовної давності та про необхідність застосування судом наслідків її спливу з огляду на наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У частині першій статті 260 ЦК України передбачено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

У частині першій статті 268 ЦК України визначено, що позовна давність не поширюється, зокрема, на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню (статті 280 ЦК України).

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що до вимог про відшкодування моральної шкоди, як вимог, що випливають з порушення особистих немайнових прав, строки позовної давності не застосовуються.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що до вимог про відшкодування моральної шкоди позовна давність не поширюється, оскільки вони випливають із порушення особистих немайнових прав, а пропуск позовної давності за вимогами про відшкодування майнової шкоди не свідчить про відсутність моральної шкоди.

Разом з тим, суд не погоджується з доводами представника відповідача щодо встановлення вини ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУПАП, оскільки наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Поставновою Краснолиманського міського суду Донецької області по справі № 236/582/18 від 03.04.2018 року та постановою Краснолиманського міського суду Донецької області по справі 236/4455/18 від 17.01.2019 року провадження було закрито з а закінченням строку накладення адміністративного стягнення на підставі ст. ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247, 284 КУпАП. Таким чином, закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь позивачки моральної шкоди в сумі 10000 грн. обгрунтовані та підлягають задоволенню.

За правилами п.2. ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи, отже при ухваленні судом рішення, відповідно до ст.141 ЦПК України суд вирішує питання щодо стягнення з відповідачів судового збору на користь держави відповідно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім", ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки - задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 15877 грн 68 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" на користь держави (Отримувач коштів: Донецьке ГУК/Лиманська МТГ/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37967785, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA0005564, код класифікації доходів бюджету: 22030101) судовий збір у розмірі 840,80 (вісімсот сорок грн. 80 коп.) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави (Отримувач коштів: Донецьке ГУК/Лиманська МТГ/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37967785, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA0005564, код класифікації доходів бюджету: 22030101) судовий збір у розмірі 840,80 (вісімсот сорок грн. 80 коп.) гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду виготовлено 22 лютого 2021 року.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_3 , зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім»(, місце реєстрації 04053, м. Київ, вул. Артема, буд. 37-41).

Відповідачка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована в АДРЕСА_2 , проживає в. АДРЕСА_3

Головуюча суддя -