Єдиний унікальний номер 242/2904/16-ц
Номер провадження 22-ц/804/3193/21
Єдиний унікальний номер 242/2904/16-ц Головуючий у 1 інстанції Хацько Н.О.
Номер провадження 22-ц/804/3193/21 Суддя доповідач Агєєв О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Гуляєва М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області цивільну справу №242/2904/16-ц за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шипіцин Олександр Володимирович, на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Горелика Євгена Борисовича, заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», з апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Шипіцин Олександр Володимирович, на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 28 вересня 2021 року, постановлену у складі судді Хацько Н.О., -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Шипіцин О.В. звернувся до Селидівського міського суду Донецької області зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Донецької області щодо не скасування арешту рахунку відкритого в АТ КБ «Приватбанк».

В обґрунтування зазначив, що відповідно до постанови Донецького апеляційного суду від 11.12.2019 року у справі №242/2904/16-ц заочне рішення Селидівського міського суду від 21.12.2016 року скасоване. Позов ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», правонаступником якого є ТОВ «Глобал Спліт» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та солідарно стягнуто заборгованість за кредитом в сумі 112 338 грн. 41 коп.. 08.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Горелик Є.Б. відкрито виконавче провадження № 62968462, накладено арешт на майно боржника. Також в межах вказаного провадження було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено на виконання до ПАТ «Авдіївський завод металевих конструкцій», де він працює, до УПФУ в м. Авдіївці Донецькій області, де отримує пенсію. Також 23.12.2020 року було винесено постанову щодо накладення арешту на грошові кошти в межах витрат виконавчого провадження та направлено до АТ КБ «Приватбанк», де ОСОБА_1 отримає заробітну плату та пенсію. 20.01.2021 року ТОВ «Глобал Спліт» було направлено до приватного виконавця повідомлення про повне погашення боргу боржником. 05.02.2021 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №62968462 та зазначено про припинено стягнення з пенсії та заробітної плати. Однак, під час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження приватний виконавець не скасував арешт з рахунку № НОМЕР_1 відкритого в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 . Відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2020 року скасовано постанову приватного виконавця від 08.09.2020 року про стягнення основної винагороди, також згідно постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2021 року скасовано наступну постанову приватного виконавця від 24.12.2020 року про стягнення основної винагороди з ОСОБА_1 та постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 19.04.2021 року скасовано останню постанову приватного виконавця від 05.02.2021 року щодо стягнення з нього основної винагороди. 29.04.2021 року було направлено клопотання до приватного виконавця щодо скасування вказаного арешту, яке було отримано та залишено виконавцем без відповіді та виконання. Також було проігноровано адвокатський запит. Лише після отримання постанови Донецького апеляційного суду Донецької області від 25.05.2021 року про залишення без змін ухвали Селидівського міського суду Донецької області від 19.02.2021 року щодо скасування арешту з рахунку боржника відкритого в АТ КБ «Приватнбанк», вказаний арешт було скасовано 07.06.2021 року. В період з 05.02.2021 року по 07.06.2021 року приватний виконавець безпідставно та в супереч закону не скасував арешт з рахунку боржника ОСОБА_1 відкритого в АТ КБ «Приватбанк». Вважає, протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Горелика Є.Б. щодо не скасування арешту рахунку № НОМЕР_1 відкритого в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 в період з 05.02.2021 року по 07.06.2021 року.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області 28 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шипіцин Олександр Володимирович, на бездіяльність приватного виконавця.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду та прийняти нове судове рішення, яким скасувати зазначену ухвалу, визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Горелика Є.Б. щодо не скасування арешту рахунку № НОМЕР_1 відкритого в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 в період з 05.02.2021 року по 07.06.2021 року та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу та витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що більше чотирьох місяців, з 05.02.2021 року по 06.06.2021 року приватний виконавець безпідставно та всупереч закону не скасовував арешт з рахунку відкритого на ім`я ОСОБА_1 . Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що порушені права скаржника були поновлені на підставі ухвали Селидівського міського суду Донецької області від 19.02.2021 року, проте підставною для подання скарги, за результатами розгляду якої винесена зазначена ухвала була неправомірна відмова приватного виконавця у задоволенні клопотання боржника про скасування арешту карткового рахунку, на який зараховується пенсія та заробітна плата. У даному ж випадку підставою для звернення зі скаргою була неправомірна бездіяльність приватного виконавця про скасування арешту, тобто невиконання дій, які він повинен був виконати без якихось додаткових умов (клопотань зі сторони боржника тощо), а тільки після настання обставин, передбачених ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження». Хоча на час звернення з другою скаргою арешт з рахунку було знято, це не відміняє обставин порушення прав і свобод ОСОБА_1 в період часу з 19.04.2021 року по 06.06.2021 року, коли приватний виконавець неправомірно не скасовував арешт коштів боржника, та ігнорував його звернення. Крім того, зазначає, що оскільки оскаржувалась саме неправомірна бездіяльність, відносно таких вимог не можуть бути встановлені процесуальні строки, оскільки поняття бездіяльності не має закінченого строку, воно є таким, що продовжується. Таким чином, бездіяльність приватного виконавця є триваючим правопорушенням.

Відзив на апеляційну скаргу сторонами надано не було.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Селидівського міського суду Донецької області від 28 вересня 2021 року залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 21 грудня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за кредитним договором № IKAPNABG.209657.001 від 27 грудня 2013 року у розмірі 112 338,41 грн ; судові витрати у розмірі 842,54 грн з кожного.

Постановою Донецького апеляційного суду від 11 грудня 2019 року заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 21 грудня 2016 року скасовано. Позов ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», правонаступником якого є ТОВ «Глобал Спліт», до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», правонаступником якого є ТОВ «Глобал Спліт», заборгованість за кредитним договором № IKAPNABG.209657.001 від 27 грудня 2013 року в сумі 112 338, 41 грн; стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», правонаступником якого є ТОВ «Глобал Спліт», у відшкодування судового збору 842,54 грн з кожного.

21 липня 2020 року судом видано виконавчий лист № 242/2904/16-ц.

08 вересня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Гореликом Є.Б. по виконавчому листу № 242/2904/16-ц від 21 липня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ « Всеукраїнський банк розвитку» заборгованості за кредитним договором у розмірі 112 338,41 грн. та судового збору 842,54 грн було відкрито виконавче провадження ВП № 62968462 , із стягненням з боржника основної винагороди приватного виконавця у розмірі 11 318 грн.

19 вересня 2020 року в межах ВП № 62968462 приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Гореликом Є.Б. постановами від 19 вересня 2020 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у ПФУ в м.Авдіївці Донецької області та дохід у ПАТ « Авдіївський завод металевих конструкцій». Вказаній установі та підприємству постанови приватного виконавця надіслані для виконання із зазначення здійснення відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства у розмірі 20% виплати загальної суми 125 027,95 грн.

Не погодившись із стягненням основної винагороди та стягнення витрат на проведення виконавчих дій ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 200/8992-20 позов ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Горелика Є.Б. задоволено частково. Зокрема, визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Горелика Є.Б. про стягнення з боржника основної винагороди від 08 вересня 2020 року ВП № 62968462 в розмірі 11 318 грн. В решті позовних вимог відмовлено, розподілено судові витрати.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Горелика Є.Б. від 23 грудня 2020 року ВП № 62968462, на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, які належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 125 027,95 грн.

24 грудня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Гореликом Є.Б. було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 08 вересня 2020 року ВП № 62968462 в розмірі 5319 грн.

12 січня 2021 року, згідно з клопотанням № 12-01/2021-1, ОСОБА_1 звертався до приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Горелика Є.Б. з приводу скасування постанови від 24 грудня 2020 року про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 5319 грн. та зняття арешту з банківського рахунку № НОМЕР_1 , оскільки на цей рахунок зараховується його пенсія та заробітна плата. До клопотання було надано копію виписки із зазначеного рахунку на чотирьох аркушах. Вказане клопотання отримано приватним виконавцем 14 січня 2021 року.

Згідно виписки по надходженням АТ КБ «ПриватБанк» від 29 грудня 2020 року №77TSS5CSH53RS0AC по рахунку № НОМЕР_1 та додатковим рахункам договору SAMDNFF04 від 04 травня 2013 року за період 01 січня 2020 року 29 грудня 2020 року зараховується заробітна плата, АЗМК та виплати пенсійного фонду, пенсія.

Приватним виконавцем Гореликом Є. Б. на адресу ОСОБА_1 було направлено роз`яснення з приводу арешту банківських рахунків, згідно з яким приватний виконавець повідомив, що банк, який виконує постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч.3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони находяться, та в разі їх знаходження на рахунок, на кошти на якому заборонено накладання арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання. Також, приватним виконавцем зазначено, що з банківської установи належним чином завірений документ,що свідчить про спеціальне призначення рахунку не надано.

Згідно з довідки вих. № 195 від 20 січня 2021 року, ТОВ «Глобал Спліт» підтверджує надходження грошових коштів станом на 20 січня 2021 року у розмірі 112 357,64 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, згідно виконавчого листа № 242/2904/16-ц.

05 лютого 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Гореликом Є.Б. виконавче провадження № 62968462 з примусового виконання виконавчого листа № 242/2904/16-ц виданого 21 липня 2020 року щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», припинено стягнення з пенсії та заробітної плати боржника.

05 лютого 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Гореликом Є.Б. за виконавчим провадженням № 62968462 винесена постанова про стягнення з боржника ОСОБА_1 основної винагороди у сумі 9 691,76 грн.

Боржником ОСОБА_1 до адміністративного суду оскаржувалися постанови приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Горелика Є.Б. про стягнення з боржника основної винагороди ВП № 62968462 від 08 вересня 2020 року в розмірі 11 318 грн, від 24 грудня 2020 року - в розмірі 5 319 грн та від 05 лютого 2021 року - в розмірі 9 691,76 грн, які визнані протиправними та скасовані постановами адміністративного суду по справам №200/2065/21-а від 19 квітня 2021 року, № 200/951/21-а від 29 березня 2021 року, № 200/8992/20-а від 22 грудня 2020 року відповідно.

Крім того, у лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, відповідно вимог якої просив визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Горелика Є.Б. щодо не скасування арешту з рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ «ПриватБанк»; зобов`язати приватного виконавця Горелика Є.Б. скасувати арешт рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ «ПриватБанк»; стягнути з приватного виконавця Горелика Є.Б. витрати, пов`язані з професійною правовою допомогою.

Згідно ухвали Селидівського міського суду Донецької області від 19.02.2021 року визнано неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Горелика Є.Б. та було зобов`язано скасувати арешт накладений на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 відкритого в АТ КБ «Приватбанк» . Постановою Донецького апеляційного суду від 25.05.2021 року ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 19.02.2021 року залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні скарги на дії приватного виконавця, Селидівський міський суд Донецької області в ухвалі від 29.09.2021 року виходив з того, що на час звернення до суду зі скаргою право ОСОБА_1 вже було захищено шляхом зняття арешту з вказаного рахунку, а виконавче провадження закінчено, тобто на час звернення до суду жодних права ОСОБА_1 порушено державним виконавцем не було.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України cуд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У частині другій статті 451 ЦПК України зазначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). При цьому зобов`язання виконавця усунути виявлені порушення полягає у покладенні на нього обов`язку усунути їх певним чином, таке зобов`язання має бути конкретним, а не абстрактним (постанова КЦС ВС від 07 липня 2021 року у справі №761/13085/14-ц).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина третя статті 451 ЦПК України).

На відміну від позовного провадження, у якому суд вирішує існуючий між сторонами цивільно-правовий спір, скарги на дії (бездіяльність), рішення державних (приватних) виконавців мають на меті захист прав сторін виконавчого провадження з виконання судових рішень та покладають на суд контроль за їх належним виконанням. Згідно з чинним процесуальним законодавством, здійснення такого судового контролю відбувається за правилами спеціального виду провадження у цивільному судочинстві (відповідно до викладеного у постанові КЦС ВС від 04.11.2021 у справі № 824/67/20).

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) вказано, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

Апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що на час звернення ОСОБА_1 до суду зі скаргою у червні 2021 року арешт з його рахунку вже було знято, та його права були поновлені, тобто фактично задоволення скарги ОСОБА_1 не тягне за собою правових наслідків, передбачених ч.2 ст. 451 ЦПК України у вигляді зобов`язання виконавця усунути виявлені порушення. За таких умов апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що скарга ОСОБА_1 є безпідставною.

Крім того, апеляційний суд зазначає наступне.

Приватного виконавця Горелика Є.Б. було зобов`язано скасувати накладений арешт ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 19.02.2021 року. Дана ухвала була оскаржена у апеляційному порядку приватним виконавцем Гореликом Є.Б., та остаточний висновок щодо визнання неправомірною бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Горелика Є.Б. та зобов`язання скасувати арешт було зроблено у постанові Донецького апеляційного суду лише 25.05.2021 року.

Після чого, 07.06.2021 року приватним виконавцем було скасовано арешт рахунку.

За таких обставин апеляційний суд не може погодитися з твердженням апеляційної скарги щодо того, що виконавець безпідставно протягом чотирьох місяців не скасовував арешт з рахунку, оскільки останній скористався своїм правом на апеляційне оскарження ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 19.02.2021 року, та фактично протягом цим чотирьох місяців справа за скаргою ОСОБА_1 перебувала на розгляді у Донецькому апеляційному суді.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , вірно прийшов до висновку про безпідставність заявлених вимог.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (SeryavinandOthers v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року).

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

У апеляційній скарзі представником заявника зазначено вимогу про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу та витрат зі сплати судового збору, понесених при поданні апеляційної скарги. Однак, оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для розподілу судових витрат, понесених заявником у зв`язку з розглядом справи, немає.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Шипіцин Олександр Володимирович залишити без задоволення.

Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 28 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 21 грудня 2021 року.

Судді: