ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/7861/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді Заставенко М.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) страхового бюро України, третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до Моторно (транспортного) страхового бюро України про стягнення з відповідача на свою користь відшкодування матеріальної шкоди заподіяної у наслідок ДТП за втрату здоров`я 19 505,46 грн. та за пошкодження автомобіля 114 728,97 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що 19.06.2020 близько о 14-30 год. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Мерседес-Бенц Спрінтер 316», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Старобориспільській у м. Києві, в напрямку вул. Бориспільської, виїхав на смугу зустрічного напрямку руху, де здійснив зіткнення за автомобілем «Форд Сієра», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Факт ДТП внесено до ЄРДР, кримінальне провадження № 003487 від 24.06.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. 16.09.2020 слідчим Дарницького УП ГУ НП у м. Києві Забажану І.В. вручено повідомлення про підозру. Дарницьким районним судом м. Києва вказане кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 закрито за примиренням сторін. Позивач зазначає, що після ДТП 19.06.2020 він був доставлений швидкою до Київської міської лікарні швидкої допомоги, де знаходився на стаціонарному лікуванні по 24.06.2020, де на лікування витратив 6 786,22 грн., на оплату за доставку та поїздки до лікаря - 6 314,92 грн. Також на лікування в Клінічній лікарні «Феофанія» з метою проведення операції з ліквідації зміщення уламків ребер та встановлення імплантів та на реабілітацію було витрачено 36 070,14 грн. Згідно листа МТСБУ № 3-01-б/11871 від 01.04.2021 було повідомлено, що МТСБУ прийняло рішення про виплату позивачу відшкодування у розмірі 16 564,67 грн., а згідно листа № 3-01-б/12706 від 08.04.2021 - 15 271,03 грн. Матеріальний збиток автомобіля, згідно експертного висновку № 13-3/575 від 14.09.2020 складає 26 925,56 грн., з яким позивач не погоджується і вважає, що йому завдані збитки у розмірі 277 811,00 грн., що підлягають відшкодуванню МТСБУ в межах лімітного стразового відшкодування у розмірі 130 000,00 грн., а так як частково відшкодовано 15 271,03 грн., тому відшкодуванню підлягають 114 728,97 грн. За втрату здоров`я відповідач не доплатив позивачеві 19 505,46 грн. ( 36 070,14 грн. - 16 564,67 грн.).

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 05.08.2021 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

11.10.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить в позові ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. Заперечення щодо заявлених позовних вимог обґрунтовані наступним. Згідно Звіту № 7976/12/20, наданого спеціалістом ТОВ «Сател груп», було оглянуто пошкоджений автомобіль та надано висновок, що ринкова вартість автомобіля позивача на момент його пошкодження склала суму 28 732,00 грн., при цьому вартість відновлення становить 183176,30 грн. Отже автомобіль позивача «Форд», державний номерний знак НОМЕР_2 є фізично знищеним та його подальше відновлення недоцільним. Згідно даних щодо продажу аналогічного пошкодженого транспортного засобу на сайті «Автомото», середня ціна продажу такого автомобіля становить 12 167,33 грн. Спеціалістами МТСБУ було зроблено розрахунок вартості КТЗ після ДТП та розміру регламентної виплати, яка склала 16 564,67 грн., яка і була виплачена позивачеві. У разі незгоди з вказаним розрахунком, позивач не позбавлений права просити суд провести по справі судові авто товарознавчу експертизу. Таким чином, вимоги позивача щодо доплати суми відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілого не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та не підлягають задоволенню. Щодо відшкодування витрат на лікування, то оскільки позивачем не було надано обґрунтованих витрат на лікування, передбачених п. 24.1 ст. 24 Закону , МТСБУ прийнято рішення про здійснення регламентної виплати у мінімальному розмірі з урахуванням положень п. 24.2 та 24.3 ст. 24 Закону. Вказана сума у розмірі 15 271,03 грн. була отримана позивачем. У зв`язку із зверненням в суд відповідачем були понесені судові витрати, відшкодування яких передбачено ст. 133 ЦПК України та які складаються з витрат на послуги адвоката у розмірі 2 000,00 грн.

Третя особа ОСОБА_2 належним чином повідомлявся про розгляд справи у суді, однак, однак у встановлені строки письмових пояснень щодо заявлених позовних вимог до суду не надав.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 19.06.2020 близько о 14-30 год. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Мерседес-Бенц Спрінтер 316», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Старобориспільській у м. Києві, в напрямку вул. Бориспільської, виїхав на смугу зустрічного напрямку руху, де здійснив зіткнення за автомобілем «Форд Сієра», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів та завдання водіям тілесних ушкоджень.

Згідно Ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 03.12.2020 у справі № 753/15626/20, ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрите (а. с. 8 - 9).

Вказаною ухвалою суду встановлено, що водій ОСОБА_2 допустив порушення вимог п. 11.3 та розділу 33 інформаційно-вказівного знаку 5.16 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження.

Також встановлено, що потерпілий ОСОБА_1 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності, зазначивши, що він примирився з обвинуваченим, який повністю відшкодував йому завдані збитки, будь-яких претензій до останнього він не має.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, таким чином факт ДТП та вина ОСОБА_2 у його вчиненні додаткового доказування не потребує.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 являється ветераном війни - учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення від 19.08.2016.

Відповідно до висновку експерта № 13-3/575 від 14.09.2020, проведеного за матеріалами кримінального провадження № 0003487 від 24.06.2020 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Форд Сієра», державний номерний знак НОМЕР_2 , відповідно до механічних пошкоджень складає 277 811,00 грн., матеріальний збиток, завданий власникові вказаного автомобіля, відповідно до технічного стану та строку експлуатації дорівнює ринковій вартості транспортного засобу у непошкодженому стані на момент події та складає 26 925,56 грн. За таких умов відновлення досліджуваного КТЗ за принципом внеску економічно недоцільно (а. с. 15 - 26).

14.12.2020 ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 19.06.2020 за участю водія ОСОБА_2 .

Відповідно до звіту № 7976/12/20, проведеного на замовлення МТСБУ, вартість легкового автомобіля «Форд Сієра», державний номерний знак НОМЕР_2 , на момент пошкодження складає 28 732,00 грн., вартість відновлювального ремонту - 183 176,30 грн., вартість відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу - 80 -92,12 грн.

Враховуючи зазначене, суд вважає доведеним те, що автомобіль позивача є фізично знищеним.

Згідно листа МТСБУ № 3-01-б/11871 від 01.04.2021 було повідомлено, що МТСБУ прийняло рішення про виплату позивачу відшкодування у розмірі 16 564,67 грн., а згідно листа № 3-01-б/12706 від 08.04.2021 - 15 271,03 грн. ( а. с. 27, 28).

Вказані суми були отримані позивачем, що ним не заперечується.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Статтею 41.1 «г» вказаного Закону передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.

Відповідно до ст. ст. 29, 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи встановлені обставини та норми законодавства, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги щодо відшкодування майнової шкоди, заподіяної в результаті ДТП у розмірі 114 728,97 грн. не підлягають задоволенню, як безпідставні та необґрунтовані.

Доказів на спростування встановлених обставин позивачем суду не надано, з клопотанням про призначення судової автотоварознавчої експертизи позивач не звертався до суду, висновки експертів щодо проведеної оцінки розміру заподіяної шкоди позивачем не оскаржувалися, в разі незгоди з розміром відшкодування потерпіла особа вправі оскаржити в судовому порядку рішення страховика про здійснення страхового відшкодування, однак позивачем вказані рішення не оскаржувалися.

Що стосується позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної у наслідок ДТП за втрату здоров`я 19 505,46 грн., то вони також не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Внаслідок отриманих при ДТП травм, ОСОБА_1 з 19.06.2020 по 24.06.2020 перебував на стаціонарному лікуванні у Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги, з 28.07.2020 по 01.08.2020 на стаціонарному лікуванні, а з 02.08.2020 по 31.10.2020 на амбулаторному у Клінічній лікарні «Феофанія», що підтверджується відповідними довідками про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у ДТП.

На підтвердження понесених позивачем витрат на лікування у сумі 36 070,14 грн. позивачем надані чеки, видані аптечними установами.

Відповідно до ст. 24 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.

Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст.80 ЦПК України Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд вважає надані позивачем чеки про придбання медичних препаратів та інших товарів, не належними доказами на підтвердження витрат на лікування, оскільки матеріалами справи не підтверджено призначення лікарями вказаних препаратів.

Таким чином, суд вважає правомірним здійснення нарахування позивачеві регламентної виплати у мінімальному розмірі з урахуванням положень п. 24.2, 24.3 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому з огляду на встановлене заявлений позивачем розмір витрат на лікування не підлягає відшкодуванню.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд не розглядає вимогу позивача щодо розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідач просив стягнути з позивача понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн. На підтвердження понесених судовий витрат представником відповідача надано копію довіреності, копію додаткової угоди про надання правничої допомоги, копію свідоцтва адвоката та електронний ордер.

При вирішенні питання щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу, суд враховує наступне.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходь з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Представником відповідача надано копію Додаткової угоди №464 до Договору про надання послуг у сфері права №4.1/16-05-03/17 від 16.05.2017, однак самого Договору про надання послуг у сфері права №4.1/16-05-03/17 від 16.05.2017 до відзиву представником відповідача не надано.

Таким чином, у суду немає підтверджень того, що сторони Договору визначилися про умови (пункти) щодо порядку та форми розрахунку адвокатського гонорару.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані, зокрема, договір про надання правової допомоги.

За вказаних обставин, суд не вбачає підстав для стягнення судових витрат з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 83, 141, 258, 263, 265, 268, 272 - 278, 354-356 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) страхового бюро України, третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.О. Заставенко