Провадження № 2/161/1830/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Олексюка А.В.,

за участю секретаря судових засідань Самсонюк Ю.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Ступака А.Ю. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2020 року вищевказану позовну заяву передано на розгляд Луцькому міськрайонному суду Волинської області.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики передано на розгляд судді Луцького міськрайонного суду Волинської області Олексюку А.В.

Одночасно з вищевказаною позовною заявою представник ОСОБА_1 адвокат Ступак А.Ю. подав заяву про забезпечення позову, яку обґрунтовує тим, що предметом позову в цій справі є стягнення боргу за договором позики в розмірі 1 414 842,68 грн. Необхідність вжиття судом заходів забезпечення позову, на думку заявника, підтверджується тим, що відповідач є ненадійним боржником, адже непоодинокими є випадки невиконання ним своїх грошових зобов`язань. Наявність значної кількості боргових зобов`язань перед різними особами може спонукати його до вжиття заходів для відчуження майна з метою недопущення реального виконання рішення суду. Крім того, відповідач, як колишній працівник Служби безпеки України, має спеціальні знання, які він може використати у власних інтересах для уникнення виконання рішення та сплати боргу. Відповідно до відкритих реєстрів відповідач має у власності таке майно: Ѕ частки квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль Lexus ES 350, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , 2006 року випуску. Загальна вартість рухомого та нерухомого майна, належного відповідачу, складає приблизно 776 730,00 грн, що на 638 112,68 грн менше від ціни позову.

На підставі наведеного заявник просить:

- накласти арешт на Ѕ об`єкта житлової нерухомості квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, та належить ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності;

- накласти арешт на автомобіль Lexus ES 350, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , 2006 року випуску, який зареєстрований за ОСОБА_2 ;

- накласти арешт на грошові кошти в межах заявлених вимог в розмірі 1 414 842,68 грн., які належать ОСОБА_2 та розміщені на всіх рахунках в усіх банківських та інших фінансово-кредитних установах, які відкриті станом на дату застосування заходів забезпечення позову, або будуть відкриті після застосування заходів забезпечення позову.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Сторони в судове засідання не з`явились, оскільки не повідомлялись про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Враховуючи, що розгляд заяви про забезпечення позову відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи та заяви про забезпечення позову дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Пункт 4 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вказує, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Як на підставу забезпечення позову представник позивача посилається на те, що відповідач не виконує свої зобов`язання за договором позики, сплачувати борг відмовляється, має ряд інших боргів перед різними особами, що на його думку може унеможливити виконання рішення суду.

Але, вказана обставина не дає суду підстав для обґрунтованого припущення, що нерухоме та рухоме майно, яке є власністю відповідача, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Суд відхиляє доводи заявника про те, що наявність рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 в користь АТ «Державний ощадний банк» заборгованості за кредитним договором (сума боргу 45 182,48 грн.) може свідчити про нього, як про ненадійного боржника чи про можливе вчинення ним дій, спрямованих на утруднення виконання рішення суду. Заявник не довів, що вищевказане рішення суду боржником не виконується. Відомості про відповідача, які містяться в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, також не можуть стати підставою для висновку про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Тим більше не може стати підставою для забезпечення позову в цій справі та обставина, що відповідач є колишнім працівником Служби безпеки України та «має спеціальні знання», які допоможуть йому уникнути виконання рішення.

Судом перевірено аргументованість заяви про забезпечення позову та встановлено, що заявником не надано достатніх і переконливих доказів, які б свідчили, що не вжиття відповідного заходу забезпечення позову може утруднити чи взагалі унеможливить виконання судового рішення.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149-150, 153, 244, 259-261 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк