Провадження №2/369/3003/21
УХВАЛА

про залишення без руху

22.02.2021 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчко А.Я. розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди , -

ВСТАНОВИВ :

12.02.2021 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла з Голосіївського районного суду м. Києва вказана позовна заява.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст.ст.175,177 ЦПК України,

Позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (ст.175 ч.3 п.5 ЦПК України). У змісті позовних вимог і викладі обставин позивач не обґрунтував свої вимоги та не надав відповідні докази.

Згідно ст.177 ч.1 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Позивачем при оформленні позовної заяви не додано копію позовної заяви та копії документів, які призначені для відповідача.

Подана заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, зокрема не виконано вимоги: - п.2 ч.3: не вказано РНОКПП або ЄДРПОУ відповідача, відомі адреси офіційної електронної пошти сторін; -п.6 ч.3: відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; - п.7 ч.3: відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; - п.8 ч.3: перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви складено без зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; - п.9 ч.3: попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; - п.10 ч.3: підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, крім того, заявлені вимоги не конкретизовані, не обґрунтовано суму моральної шкоди, в чому вона полягає, чи є причинний зв`язок з діями відповідача та спричиненою шкодою, наявність вини заподіювача шкоди.

Також позивачем не виконано вимоги частин 2, 4, 5 статті 95 ЦПК України щодо засвідчення копій наданих документів та зазначення щодо наявності у позивача таких документів.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 10 Конституції України, державною мовою в Україні є українська мова, а відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦПК України та ч. 1 ст. 12 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою, проте позивач свою позовну заяву виклала на російській мові.

Як роз`яснив Конституційний Суд України у Рішенні від 14.12.99 N 10-рп/99 (справа N 1-6/99) положення частини першої статті 10 Конституції України, за яким "державною мовою в Україні є українська мова", треба розуміти так, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

Аналізуючи вказані норми, слід дійти висновку, що сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. При цьому законодавець надає можливість особі, яка не володіє мовою, якою здійснюється цивільне судочинство, користуватися рідною мовою або мовою, якою вона володіє шляхом залученню до справи перекладача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є громадянкою України, проживає та зареєстрована на території України, а тому звернення до суду з позовною заявою повинно здійснюватися державною мовою.

Відповідно до статті 9 ЦПК України та статтею 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство провадиться українською мовою як при виготовленні процесуальних документів, так і в процесі судочинства. Особи, які не н володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача. Позовна заява складена не державною мовою, що може призвести до її неправильного розуміння судом чи інших ускладнень, пов`язаних із її перекладом, у зв`язку із чим суд пропонує позивачу викласти позовну заяву державною мовою.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено осіб, які звільнені від сплати судового збору

Відповідно до ч.ч. 1,2ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою, за її клопотанням, відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про судовий збір»та ст.136 ЦПК Українипідставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони.

За приписами зазначених норм відстрочення або розстрочення сплати судового збору чи звільнення від сплати судового збору є правом суду, а не обов`язком щодо звільнення від сплати судового збору, а відповідна заява сторони розглядається виходячи із визначених стороною обставин, що унеможливлюють сплату судового збору.

Позивачем до вказаного клопотання не додано доказів того, що вона перебуває в скрутному матеріальному становищі ( довідка про доходи; довідка про розмір пенсії, довідка про склад сім`ї, тощо), а той факт, що позивач відповідно до посвідчення серії № НОМЕР_1 року має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих ( померлих) ветеранів війни та є пенсіонером за віком не є безумною обставиною для звільнення від сплати судового збору.

Крім того, Верховний Суд також навів рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі», в якому зазначено, що вимога сплати збору цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позивачу необхідно сплатити судовий збір за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, як за позовну вимогу майнового характеру, у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність усунути зазначені недоліки позовної заяви в строк, який не може перевищувати 10 днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення зазначених вище недоліків у встановлений строку, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернена позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.Я. Волчко