Справа № 638/2370/21
Провадження № 2-з/638/156/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Щепіхіна В.В. розглянувши без повідомлення учасників справи, заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

22.02.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області Чинник Ю.І., треті особи, що не заявляють позовних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , ТОВ «ФК» Дніпрофінансгруп» про захист права власності шляхом визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію обтяження.

Одночасно з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову, відповідно до змісту якої позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову:

1) заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: приватним та державним нотаріусам, державним реєстраторам Міністерства юстиції України та його територіальних органів, іншим органам чи посадовим особам, які виконують функції в сфері державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, -

проводити будь-які реєстраційні дії та вносити будь-які записи (зміни) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 житловий будинок літ. «А-2» з надвірними будівлями номер 1 (один), загальною площею 298,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та щодо нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 земельна ділянка, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

2)накласти арешт на нерухоме майно:

-реєстраційний номер 01 житловий будинок літ. «А-2» з надвірними будівлями номер АДРЕСА_2

-реєстраційний номер 01 земельна ділянка, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та її чоловік ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , власники житлового будинку літ. «А-2» з надвірними будівлями номер 1 (один), загальною площею 298,2 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (надалі майно).

10.02.2021 під час оформлення документів для прийняття спадщини після смерті чоловіка, ОСОБА_1 стало відомо про існування обтяження на зазначене нерухоме майно. Зокрема, 18.09.2020 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області в Державний реєстр іпотек були внесені записи про іпотеку № 38255485 та №38255919, об`єктом якої є зазначене вище майно. Рішення про державну реєстрацію, за якими були здійснені відповідні записі, прийняті на підставі відомостей про договір іпотеки від 12.10.2015 (видавник ВАТ КБ «Надра») та договір про відступлення права вимоги серія та номер 137 від 23.07.2020р. (видавник приватний нотаріус Н. М. Літвінова). Також зазначено, що іпотекодержателем являється ТОВ «ФК» Дніпрофінансгруп», а іпотекодавцем ОСОБА_2 (колишній власник майна).

Заявник зазначає, що про існування будь-яких договорів іпотеки або відступлення права вимоги їй не відомо, ніяких вимог будь-хто з зазначених осіб до неї або до її чоловіка не пред`являв. Вважає, що існує реальна загроза того, що ТОВ «ФК» Дніпрофінансгруп» (іпотекодержатель) може в будь-який час задовольнити свої вимоги як іпотекодержатель будь-яким способом, що призведе до втрати заявником права власності на нерухоме майно. За таких обставин ОСОБА_1 просить її заяву задовольнити.

Відповідно до положень ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з частиною 1 ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову може бути подана одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Положення частини 2 цієї статті передбачають, що забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, зміст та вимоги позовної заяви дійшов наступного висновку.

В постанові № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просить застосувати два види забезпечення: шляхом заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно нерухомого майна та вносити будь-які записи (зміни) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо такого майна, а також шляхом накладення арешту на визначене в заяві нерухоме майно. Таки види забезпечення передбачені положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України, проте суду необхідно з`ясувати відповідність заявлених видів забезпечення позову позовним вимогам.

Зокрема, в позовній заяві ОСОБА_1 просить визнати незаконними та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.09.2020 інд.номер 54142272 та інд.номер 54141827, прийняті на підставі відомостей про договір іпотеки, щодо житлового будинку літ. «А-2» з надвірними будівлями, загальною площею 298,2 кв.м. та земельної ділянки відповідно, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; виключити з Державного реєстру заборон на відчуження майна обтяження, накладене на підставі прийнятих рішень.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року по справі № 20/3560/18, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Суд зазначає, що вид забезпечення позову заявника як заборона вчиняти будь-які дії суб`єктам держаної реєстрації щодо нерухомого майна заявника унеможливлює виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог про виключення з Державного реєстру заборон на відчуження майна обтяження, накладене на зазначене нерухоме майно. Тобто, на думку суду, саме непропорційне застосування забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти будь-які реєтраційні дії навпаки може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Крім того, можливість тимчасово зупинити реєстраційні дії щодо нерухомого майна самим власником такого майна передбачена статтею 25 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Так, положеннями частини 1 цієї статті унормовано, що проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна.

У разі наявності зареєстрованих заяв на проведення реєстраційних дій державний реєстратор, який здійснює розгляд таких заяв, невідкладно повідомляє про зупинення реєстраційних дій відповідних заявників.

В частині 2 цієї статті зазначено, що судове рішення або заява власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій реєструється у Державному реєстрі прав.

Таким чином, з аналізу наведених норм суд доходить висновку, що заявлений вид забезпечення позову у вигляді заборони вчинення реєстраційних дій є передчасним та таким, що не відповідає меті заявленого позову, і його невжиття істотно не ускладнить чи унеможливіть виконання рішення суду або ефективний захист заявника, або поновлення порушених чи оспорюваних його прав та інтересів.

Одним із видів забезпечення позову у відповідності до положень ч. 1 ст. 150 ЦПК України є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Що стосується заявленого заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно: житловий будинок літ. «А-2» з надвірними будівлями, загальною площею 298,2 кв.м. та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що станом на 10.02.2021 року житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 298,2 кв.м. (реєстраційний номер 01) та земельна ділянка площею 0,088 га (реєстраційний номер 01) належать в розмірі 1 частини на праві приватної власності ОСОБА_3 , що є чоловіком ОСОБА_1 , за оформленням спадщини після смерті якого остання звернулась до нотаріуса.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до тієї ж інформаційної довідки, що зазначена вище, судом встановлено, що до реєстру речових прав на нерухоме майно внесені записи №738255919 та №38255485 на підставі рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.09.2020, прийняті на підставі відомостей про договір іпотеки від 12.10.2015 (видавник ВАТ КБ «Надра») та договір про відступлення права вимоги серія та номер 137 від 23.07.2020р. (видавник приватний нотаріус Н. М. Літвінова).

На час розгляду заяви відсутні відомості про визнання зазначених договорів недійсними або про державну реєстрацію припинення іпотеки. Відповідно до ст.3 ЗУ «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Статтею 23 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що існує реальна загроза відчуження майна іпотекодержателем у разі звернення майна на предмет іпотеки.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також убезпечення від спричинення значної шкоди позивачу.

Забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно заявника пов`язане з розглядом даної справи, предметом якого є спір щодо державної реєстрації прав та обтяжень на зазначене майно, а також з виконанням можливого рішення за результатами її розгляду. Даний вид забезпечення є співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами, оскільки його застосування унеможливіть подальші дії, пов`язані зі зміною правового статусу даного нерухомого майна або його власників.

При цьому, суд вважає, що забезпечення позову у вказаний спосіб не завдасть шкоди сторонам, оскільки заборона відчуження майна у зв`язку з накладенням на нього арешту тимчасово перешкоджає вчиняти дії щодо його відчуження. При цьому майно залишається у повному володінні та користуванні заявника, та у разі відмови у позові заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 151, 153 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно:

-реєстраційний номер 01 житловий будинок літ. «А-2» з надвірними будівлями номер АДРЕСА_2 ;

-реєстраційний номер 01 земельна ділянка, загальною площею 0,088 га, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя В. В. Щепіхіна