Справа №489/385/21
Провадження №2/489/1062/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Бодюл А.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що фактично сімейні відносини припинені протягом останніх п`яти місяців, у зв`язку з різними поглядами на життя, відсутністю взаєморозуміння, при яких продовження сімейних відносин є неможливим. Крім того просить неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати разом з нею, як матір`ю дитини. Зазначає, що дитина зареєстрована та проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 . Дитина відвідує дошкільний заклад № 82, який розташований поруч з будинком, в якому вони проживають.

Від відповідача надійшов відзив на позову заяву, відповідно до якого не заперечує щодо позовних вимог про розірвання шлюбу та заперечує проти позовних вимог про визначення місця проживання їх спільної дитини разом з позивачкою. Зазначає, що у позові позивач зазначає про те, що вони не проживають разом протягом останніх п`яти місяців до подання позову, однак це не відповідає дійсності, оскільки спільне подружнє життя припинилося з жовтня 2020 року. Вважає, що подальше спільне життя з позивачкою неможливе. Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання їх спільної доньки ОСОБА_4 , зазначає, що ця вимога має розглядатися в рамках окремої справи за участю Органу опіки та піклування та з урахуванням їх відповідного висновку щодо зазначеного питання.

Від представника позивачки надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вказує, що позивачка визнає ту вимогу, що спільне подружнє життя позивача та відповідача припинено з жовтня 2020 року. Відповідач не має стабільного заробітку, постійного місця проживання, ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини, не може за характером своєї роботи постійно контролювати та піклуватися про доньку, отже проживання малолітньої дитини з ним та ймовірно чужою жінкою буде шкодити інтересам дитини. Крім того, в провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває справа, яка надіслана за підсудністю відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва, про відібрання дитини від батька, відповідача по дійсній справі, та визначення місця проживання дитини разом з матір`ю. Позивачка має добрі житлові умови, самостійний заробіток.

Ухвалою суду від 01.03.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 11.05.2021, справу призначено до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Від позивачки надійшла заява, відповідно до якої просить позовні вимоги в частині розірвання шлюбу задовольнити в повному обсязі, позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини просить залишити без розгляду. Розгляд справи проводити за її відсутності.

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Не заперечує проти задоволення позовних вимог в частині розірвання шлюбу.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Шлюб між сторонами зареєстрований 03 вересня 2011 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 736 від 03 вересня 2011 року.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст. 112 Сімейного кодексу України.

Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

За змістом ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд ухвалює рішення у разі визнання позову відповідачем.

Приймаючи до уваги, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, на даний час проживають за різною адресою, причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, позов підлягає задоволенню.

Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року визначено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

У відповідності з ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу.

Післяшлюбне прізвище позивачки визначити як « ОСОБА_5 ».

Щодо позовної вимоги про визначення місце мешкання малолітньої дитини ОСОБА_3 разом з позивачкою як матір`ю дитини, суд приходить до наступного.

09 грудня 2021 року від позивачки надійшла заява про залишення позовних вимог в частині визначення місця проживання дитини разом з позивачкою як матір`ю дитини, без розгляду, оскільки в Центральному районному суді м. Миколаєва розглядається справа між тими самими сторонами про той самий предмет позову.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивачкою подано заяву про залишення частини позовних вимог без розгляду, суд вважає за можливе позовну заяву в частині визначення місця мешкання малолітньої дитини ОСОБА_3 разом з позивачкою як матір`ю дитини, залишити без розгляду.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивачки витрати на правничу допомогу, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ,4 ,5 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

На підтвердження судових витрат, суду надані: ордер на надання правової допомоги серії ВК № 410294 від 11.03.2021; копію договору про надання професійних правничих послуг адвоката № 11-03/2021 від 11.03.2021; копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4222 від 26.10.2010; витяг з Єдиного реєстру адвокатів України.

Однак, в порушення вимог ст. 137 ЦПК України, позивачем не надано детального опису робіт (наданих послуг) виконаних та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, квитанції про сплату за послуги адвоката, тощо, а тому позовна вимога про стягнення з відповідачів витрати на правничу допомогу не підлягає задоволенню.

На підставі частини 1 статті 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 200, 206, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 03 вересня 2011 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 736 від 03 вересня 2011 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

Післяшлюбне прізвище позивачки визначити як « ОСОБА_5 ».

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 - залишити без розгляду.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень 00 (нуль) копійок судового збору сплаченого за квитанцієювід 22 січня 2021 року № 30522349.

Апеляційна скарга на судове рішення в частині залишення позовних вимог про визначення місця проживання малолітньої дитини, без розгляду, може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на судове рішення в частині позовних вимог про розірвання шлюбу може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «21» грудня 2021 року.