Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/6161/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2021 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючий-суддя Надопта А.А.,

секретар судового засідання Онисько С.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дідусь ОСОБА_7 . За життя останній залишив заповіт від 08.08.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Гонтар Л.І., зареєстрованого в реєстрі за №2667. Згідно змісту цього заповіту, ОСОБА_7 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 1,36 га, заповідав своїм дітям: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в рівних долях кожному. Однією з спадкоємців, зазначених у заповіті є ОСОБА_8 , яка є рідною матір`ю позивачки. Однак остання померла ІНФОРМАЦІЯ_6 . За життя вона не встигла оформити свої спадкові права після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заповітного розпорядження також не залишила. На даний час, позивачка не може оформити спадщину в нотаріальному порядку після смерті дідуся та матері, оскільки відсутній оригінал державного акту старого взірця (без кадастрового номеру земельної ділянки) на право власності на землю, а вносити в кадастровий реєстр земельну ділянку на ім`я померлого заборонено законом. Просить суд визнати за нею право власності на 1/3 частку земельної ділянки загальною площею 1,36 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Виноградівської міської ради, що належала ОСОБА_7 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЗК №042834 від 05.05.1999 року в порядку спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд таку задоволити.

Відповідачі про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленим своєчасно, у судове засідання не з`явилися, однак до суду подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, відносно заявлених позовних вимог не заперечують.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, оглянувши заяви сторін, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Виноградів померла бабуся позивачки - ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 24.01.2007 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Виноградів помер дідусь позивачки - ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 11.08.2009 року.

За життя дідусь ОСОБА_7 залишив заповіт від 08.08.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Гонтар Л.І., зареєстрованого в реєстрі за №2667.

Згідно змісту цього заповіту, ОСОБА_7 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження, зокрема, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 1,36 га, заповідав своїм дітям: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в рівних долях кожному.

Спадкова земельна ділянка площею 1,36 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Виноградівської міської ради, належала спадкодавцю ОСОБА_7 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЗК №042834 від 05.05.1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1065.

Однією з спадкоємців, зазначених у заповіті є ОСОБА_8 , яка є рідною матір`ю позивачки. Однак остання померла ІНФОРМАЦІЯ_6 у м.Виноградів, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 23.07.2021 року.

За життя ОСОБА_8 не встигла оформити свої спадкові права після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заповітного розпорядження також не залишила.

По справі існують інші спадкоємці, а саме донька та син померлого ОСОБА_7 , чоловік та син померлої ОСОБА_8 , відповідачі по справі, які не заперечують щодо успадкування позивачкою 1/3 частки земельної ділянки, яка зазначена у заповіті після смерті матері ОСОБА_8 .

На даний час позивачка не має змоги оформити спадщину в нотаріальному порядку після смерті дідуся та матері, оскільки відсутній оригінал державного акту старого взірця (без кадастрового номеру земельної ділянки) на право власності на землю, а вносити в кадастровий реєстр земельну ділянку на ім`я померлого заборонено законом.

Однією з підстав для реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду про визнання права власності.

Право власності на нерухоме майно, яке є об`єктом спадщини, в даному випадку частина земельної ділянки, підлягає державній реєстрації, у зв`язку з цим, відповідно до ст. 182 та ч. 2 ст. 331 ЦК України, - воно виникає з моменту такої реєстрації. Для цього є необхідність визнати за нею право власності на нерухоме майно, що є об`єктом спадщини, оскільки відсутність правовстановлюючих документів позбавляє можливості позивачці здійснити реєстрацію власності й прийняти спадщину за законом.

Відповідно до ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до положень п.3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішою причиною зверненняособи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав інтересів, що підлягають захисту судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надала суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги про визнання за нею права власності на 1/3 частки земельної ділянки площею 1,36 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Виноградівської міської ради, а визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 як спадкоємець після смерті діда ОСОБА_7 має законне право на визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, яка належала за життя ОСОБА_7 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЗК №042834 від 05.05.1999 року.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 200, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОК НОМЕР_4 , уродженкою та мешканкою АДРЕСА_1 , право власності на 1/3 частку земельної ділянки загальною площею 1,36 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Виноградівської міської ради, що належала ОСОБА_7 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЗК №042834 від 05.05.1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1065, в порядку спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту його оголошення до Закарпатського апеляційного суду через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

ГоловуючийА. А. Надопта