Справа № 229/930/21
Провадження №2-о/229/49/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 р. м.Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

за участю секретаря

судового засідання Гаврилаш Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Бєлоусов Сергій Геннадійович, про встановлення факту народження дитини,

зацікавлена особа Костянтинівський РВ реєстрації актів цивільного стану Східного МУ Міністерства юстиції (м.Харків),

ВСТАНОВИВ:

заявник звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт народження нею ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини чоловічої статі ОСОБА_2 .

Обґрунтовує свої вимоги тим, що у реєстрації народження дитини їй було відмовлено. Встановлення факту необхідно їй для здійснення реєстрації дитини та отримання свідоцтва про народження.

Заявник та її представник в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені. Представник заявника надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд прийняв рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника

Судом встановлено, що громадянка України, ОСОБА_1 , яка не перебуває у шлюбі, в місті Донецьк ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину хлопчика, вагою 3000,00 гр., про що свідчить медичне свідоцтво про народження № 1794, видане Донецьким центром материнства та дитинства, свідоцтво про народження № НОМЕР_1 , видане 24.11.2020 року Кіровським відділом ЗАЦС Донецького міського управління юстиції (а.с.7-8), протокол УЗД від 16.05.2020 року та результати дослідження від 27.10.2020 року (а.с. 10-12).

Відповідно до ч.1 ст. 7 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до п.п. а) п. 2 ч. 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи.

Згідно з абз. 5 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Згідно відповіді Костянтинівського районного управління ДРАЦС Східного міжрегаонільного управління юстиції (м.Харків) від 10.02.2021 року, в проведенні державної реєстрації народження дитини чоловічої статі, народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 відмовлено, оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини не пред`явлено медичний документ, форма якого відповідає формі, визначеній наказом МОЗ України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» (а.с.9).

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; надра під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями.

Відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки зазначених доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Також суд зазначає, що передчасно вказати у судовому рішенні ім`я дитини, оскільки відповідно до ч.3 ст. 144 СК України реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові.

Отже, ім`я дитини має бути визначено при реєстрації факту народження у відділі реєстрації актів цивільного стану.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження дитини для реалізації майнових та особистих немайнових прав ОСОБА_1 , суд приймає до уваги надане медичне свідоцтво про народження дитини, свідоцтво про народження, і досліджує його в сукупності з протоколом УЗД, результатами дослідження, та вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, встановивши факт народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьк, Україна, сина, що надасть можливість заявникові отримати свідоцтво про народження дитини відповідно до законодавства України.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265, 268, 273, 315, 317, 319, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

заяву ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , від імені якої діє адвокат Бєлоусов Сергій Геннадійович ( АДРЕСА_2 ), про встановлення факту народження дитини,- задовольнити частково.

Встановити, що громадянка України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , уродженка міста Донецьк, ІНФОРМАЦІЯ_1 народила у м. Донецьк, Україна, дитину чоловічої статі.

В решті заявлених вимог - відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Копію рішення невідкладно надіслати до Дружківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, що знаходиться за адресою: вул. Соборна, 13, м. Дружківка, Донецька обл., 84205, для державної реєстрації народження дитини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд шляхом подання в 30 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Т. Л. Панова