Справа № 133/1804/20
Провадження № 22-з/801/157/21
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Якименко М. М.
УХВАЛА

22 грудня 2021 рокуСправа № 133/1804/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Панасюка О.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Козятинського районного нотаріального округу Вінницької області Кондратьєва Василя Юрійовича про визнання недійсним договору дарування,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вінницького апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29 липня 2021 року скасовано та постановлено нове, яким позов ОСОБА_1 - задоволено. Визнано недійсним договір дарування Ѕ частини квартири номер АДРЕСА_1 , укладений 29 листопада 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений 29 листопада 2018 року приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Кондратьєвим В.Ю. та зареєстрованим в реєстрі за №1012. Вирішено питання про судові витрати.

13 грудня 2021 року до Вінницького апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення. Обґрунтовуючи заяву вона вказує, що звернулася до державного реєстратора виконавчого комітету Козятинської міської ради із заявою, в якій просила: - внести записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про припинення права власності ОСОБА_2 на Ѕ частину квартири та вчинення необхідної реєстраційної дії для припинення її права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна; - внести записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про відновлення свого права власності на Ѕ частину квартири і вчинити всі необхідні реєстраційні дії та надати витяг із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири.

Однак, державний реєстратор відмовив в задоволенні заяви, посилаючись на ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вказав, що ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав.

В свою чергу, вказане апеляційним судом не було враховане.

В заяві ОСОБА_1 просить ухвалити додаткове рішення, яким визнати за нею право власності на Ѕ частину вказаної квартири та припинити право власності ОСОБА_2 на Ѕ частину квартири; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на цю частину квартири.

17.12.2021 на вимогу апеляційного суду, надійшла цивільна справа №133/1804/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Козятинського районного нотаріального округу Вінницької області Кондратьєва В.Ю. про визнання недійсним договору дарування.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 4ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та заяви, колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні даної заяви з наступних підстав.

Порядок та підстави ухвалення додаткового рішення визначені статтею 270 ЦПК України.

Так, згідно з частиною першою цієї статті суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Тобто процесуальне законодавство визначає вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення. Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених вказаною статтею, і не може змінювати по суті основне рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Додаткове рішення суду - це такий акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог його повноти. Додаткове рішення суду ухвалюється тоді, коли суд не вирішив усі заявлені вимоги у справі або не розв`язав окремі процесуальні питання.

Суд не вправі під виглядом додаткового рішення змінити зміст рішення або вирішити нові питання, що не досліджувалися в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що в липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання недійсним договору дарування 1/2 частини квартири номер АДРЕСА_1 , укладений 29 листопада 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений 29 листопада 2018 року приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Кондратьєвим В.Ю. та зареєстрованим в реєстрі за №1012, який постановою Вінницького апеляційного суду було задоволено.

Із позовної заяви вбачається, що позивачем вимоги про визнання за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину спірної квартири, припинення права власності ОСОБА_2 на Ѕ частину квартири та скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на цю частину квартири не заявлялись.

Визначений статтею 13 ЦПК України принцип диспозитивності цивільного судочинства полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції визначені статтею 367 ЦПК України, за змістом якої суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 756/1529/15-ц (провадження № 14-242цс18) вказано, що «суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог ЦПК України, у межах заявлених ними вимог і на підставі доводів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина перша статті 11 ЦПК України у редакції, чинній на час ухвалення судового рішення). Відповідно до вимог статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце підчас розгляду справи судом першої інстанції».

За наведених обставин, апеляційний суд переглянув справу за наявними в ній доказами, надавши оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, які були предметом розгляду при вирішенні справи по суті.

Колегія суддів звертає увагу на те, що додатковим рішенням усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог його повноти, проте не вирішується питання способу захисту порушених прав шляхом розгляду нових позовних вимог.

На підставі викладеного вище, оскільки додаткове рішення суду ухвалюється тоді, коли суд не вирішив усі заявлені вимоги у справі та не може бути ухвалене з питань, що не досліджувалися в судовому засіданні, тому відсутні підстави для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: О.В. Ковальчук

О.С. Панасюк