ПОСТАНОВА

Іменем України

22 лютого 2021 року м. Кропивницький

справа № 2-827/2010

провадження № 22-ц/4809/132/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Письменного О.А., Чельник О.І.

секретар Тимошенко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький без участі сторін цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 серпня 2010, суддя Бойко П.М., у справі за позовом ВАТ ВТБ Банк в особі Кіровоградської філії ВАТ ВТБ Банк до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

ВАТ ВТБ Банк в особі Кіровоградської філії ВАТ ВТБ Банк звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 серпня 2010 задоволено заяву ВАТ ВТБ Банк в особі Кіровоградської філії ВАТ ВТБ Банк. Накладено арешт на майно, яке знаходиться у власності ОСОБА_2 на суму 14 077,47 грн.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції, у зв`язку з порушенням норм процесуального права. Зазначається, що відповідач по справі ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо майна якої була постановлена ухвала про забезпечення позову від 19.08.2010 року та накладено арешт на майно.

ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_2 .

Оскільки на спадкове майно накладено арешт, відповідно ОСОБА_1 не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.09.2017.

Також зазначається, що суд першої інстанції не з`ясував, яке саме майно належить на праві власності відповідачу, яка його орієнтовна вартість, чи не порушено правило про співмірність тощо.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 19.10.2020 матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 повернуто до суду першої інстанції для належного оформлення справи - відновлення втраченого судового провадження.

22.12.2020 до Кропивницького апеляційного суду надійшла справа № 388/1281/20, після відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 28.12.2020 апеляційну скаргу залишено без руху.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 11.01.2021 відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 29.01.2021 призначено справу до розгляду.

ВАТ ВТБ Банк в особі Кіровоградської філії ВАТ ВТБ Банк не скористався правом на подання відзиву.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно статті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції встановив, що до Долинського районного суду Кіровоградської області ВАТ ВТБ Банк в особі Кіровоградської філії ВАТ ВТБ Банк заявлено позов до ОСОБА_2 про стягнення боргу на суму 14 077 грн. 47 коп.

ВАТ ВТБ Банк в особі Кіровоградської філії ВАТ ВТБ Банк у поданій до суду належним чином оформленій заяві просив в порядку забезпечення позову накласти арешт на майно, яке знаходиться у власності ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції посилаючись на ст.. 151 ЦПК України, дійшов висновку, що заява ВАТ ВТБ Банк в особі Кіровоградської філії ВАТ ВТБ Банк про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

З матеріалів справи вбачається, що ВАТ ВТБ Банк в особі Кіровоградської філії ВАТ ВТБ Банк звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 серпня 2010 задоволено заяву ВАТ ВТБ Банк в особі Кіровоградської філії ВАТ ВТБ Банк. Накладено арешт на майно, яке знаходиться у власності ОСОБА_2 на суму 14 077,47 грн.

Заочним рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 30.09.2010 року позов ПАТ «ВТБ Банк» задоволено. Стягнуто на користь ПАТ «ВТБ Банк» в особі Кіровоградської філії ПАТ «ВТБ Банк» з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 077,47 грн. та судові витрати в сумі 260 грн. 77 коп.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 24.05.2011 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Заочне рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 30.09.2010 в частині стягнення 3% річних в сумі 75 грн. 88 коп. скасовано і в задоволенні цієї частини позовних вимог відмовлено. В решті рішення суду залишено без змін.

Постановою в.о. державного нотаріуса Долинської районної державної нотаріальної контори Голобородько О.В. від 07.09.2017 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , до зняття арештів в компетентних органах (а.с. 16).

Згідно довідки державного нотаріуса Долинської державної нотаріальної контори В.В. Фоміних від 27.11.2019 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулась до Долинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом на всю спадщину після ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 . Інших заяв не надходило. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Заведено спадкову справу № 68/2017 (а.с. 5).

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 зверталася до суду першої інстанції із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою суду від 19.08.2010.

Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 02.07.2020 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 17.09.2020 ухвалу Долинського районного суду Кіровоградської області від 02.07.2020 залишено без змін.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 2 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках , передбачених ст.. 353 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно.

Невжиття заходів забезпечення позову унеможливило б ефективний захист, або поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про не співмірність обраного судом способу забезпечення позову, оскільки з огляду на заявлені позовні вимоги, які по суті зводяться про стягнення боргу за кредитним договором, саме арешт майна відповідача є спів мірним заходом забезпечення позову.

Крім того суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_1 не була учасником провадження за позовом ВАТ ВТБ Банк в особі Кіровоградської філії ВАТ ВТБ Банк до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 , не зверталась у суд про залучення її в якості правонаступника у справу, відповідно вона не має процесуального права ставити питання про скасування ухвали Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 серпня 2010.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, в силу положень статті 375 ЦПК України відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Кропивницький апеляційний суд в постанові від 17.09.2020 року роз`яснив ОСОБА_1 право на захист своїх порушених прав, звернутися до суду з позовом про зняття арешту з майна у загальному порядку.

Інші доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами та суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни ухвали суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, ухвала суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 серпня 2010, залишити без змін.

Повний текст постанови складено 25.02.2021.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: