КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/2781/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 листопада 2020 року, ухвалене під головуванням судді Мицик Ю.С.

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

встановив:

В серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просить стягнути із ОСОБА_2 додаткові витрати на їхню дитину ОСОБА_3 в розмірі 6167,45 грн.

Вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 26 травня 2011 року. Мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 зверталась до суду з позовом про стягнення аліментів, періодично подаючи позови про їх збільшення. Останнім рішенням від 22 серпня 2018 року аліменти стягуються в розмірі 2000 грн. щомісячно.

Зазначає, що дитина з 2008 року перебуває на "Д" обліку як така, що часто хворіє. 09 січня 2019 року дитині поставлено діагноз "Вторинна міокардіопатія. Вегето-судинна дистонія" та призначено лікування препаратом "Кардонат" протягом місяця. Вартість придбаного препарату 180,40 грн.

Окрім того, дитині також встановлений діагноз "Складний міопічний астигматизм правого ока. Міопія слабкого ступеню лівого ока" та призначено лікування препаратами "Ірифрин" та "Цикломед". Вартість препаратів становить 153,90 грн. та 164,40 грн.

Окрім того, дитині встановлено попередній діагноз "Демодекоз", "Паразитні гриби". З метою дослідження були здані платні аналізи вартістю 367,40 грн. та 210 грн. За результатами аналізів виявлено паразитні гриби "Дріжджі", у зв`язку із чим призначено лікування препаратами "Сангвірітрин", "Пімафуцин", "Кремген", "Флуконазол", вартість яких склала 440,80 грн.

Також, у зв`язку із хронічним лорзахворюванням у дитини за рекомендацією лікарів ОСОБА_1 придбано путівку на базу відпочинку на березі Чорного моря в період з 17 по 29 червня 2019 року. Витрати на це склали: 4500 грн. на проживання; 2400 грн. на харчування, 1900 грн. на проїзд.

Окрім того, за результатами обов`язкового медичного профілактичного огляду за 2019 рік зазначено, що у дитини сколіотична постава (хвороба спини). У зв`язку із чим прийнято рішення про відвідування басейну. Загальні витрати на придбання абонементів склали 1920 грн. за період з 19 лютого 2019 року по 04 листопада 2019 року.

Загальний розмір вказаних витрат склав 12236,90 грн.

Також вказує, що нею здійснено витрати на розвиток здібностей дитини.

Так, у дитини наявні здібності до малювання та вона навчається за відповідним напрямом. У зв`язку із цим, ОСОБА_1 понесені витрати на придбання двох ластиків вартістю 18 грн. та щоденника вартістю 80 грн.

У зв`зку із цим просить про стягнення половини вартості цих витрат з батька дитини.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 13 листопада 2020 року позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягнути з ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину у сумі 4567,45 грн. В іншій частині вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення в частині вирішення вимог, у задоволенні яких відмовлено, скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення вимог.

Посилається на незгоду з висновками суду в частині відмови у стягненні витрат на її проживання на базі відпочинку та проїзд.

Так, вказує, що дитині 13 років та в силу цього дитина не здатна самостійно та без супроводу дорослого і безпечно для себе переміщатися на великі відстані, оформлювати своє місце проживання тощо.

Звертає увагу, що вона кожен рік звертається із аналогічними вимогами та рішеннями судів вони задовольняються. При цьому відповідачем не подано відзиву на цю позовну заяву.

Відзиву на апеляційну скаргу від відповідача не надходило.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що сторони з 29 грудня 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 26 травня 2011 року. Мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 14 квітня 2011 року зі ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 04 грудня 2012 року розмір аліментів збільшено. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 26 червня 2013 року з рішення Дарницького районного суду міста Києва від 04 грудня 2012 року виключено фразу "… починаючи з 10.02.2012 року".

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 22 серпня 2018 року збільшено розмір аліментів та стягнуто такі в розмірі 2000 грн. щомісячно.

Щодо витрат на проживання дитини на базі відпочинку "Фазан", яка знаходиться на березі чорного моря в Одеській області, харчування дитини в столовій на базі відпочинку та проїзд до бази відпочинку, судом першої інстанції установлено, що у такі витрати включено витрати на проживання (2250 грн.) та проїзд (950 грн.) позивача, у зв`язку із чим їх виключено із загальної суми витрачених коштів та відмовлено у їх стягненні.

В частині задоволених позовних вимог рішення суду не оскаржується, відтак суд апеляційної інстанції не перевіряє рішення суду в цій частині.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Дане положення стосується особливих обставин, орієнтовний перелік яких визначено вказаною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Суд апеляційної інстанції враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо на перших роках її життя, у зв`язку із чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного. Зазначене призводить до дисбалансу у обов`язках батьків та в їхньому особистому житті.

Одним із основоположних обов`язків батьків відповідно законодавства України та моральних засад суспільства є їхній обов`язок утримувати дитину. Утримання полягає в забезпеченні дитині розвитку та зростання з метою підготовки до дорослого самостійного життя. В окремих випадках, наприклад, у зв`язку із станом здоров`я дитини, батьки також зобов`язані докладати і інших зусиль та додаткових витрат з метою забезпечення благополуччя дитини, викликаних особливостями її стану здоров`я.

Зокрема, ураховуючи вікові особливості дитини та інші обставини, дитина може потребувати наявності поряд одного з батьків або іншої особи для її супроводу до місця оздоровлення та під час перебування у ньому, в тому числі і задля забезпечення дотримання режиму лікування чи оздоровлення, а також задля її безпеки.

Витрати на проживання та транспорт мають відповідати умовам розумності і не перевищувати загальні уявлення про мінімальну допустимість таких витрат. Заявлені позивачем витрати таким критеріям відповідають. Суд також ураховує, що дитина є малолітньою та повинна перебувати під наглядом дорослого, а ураховуючи особливості стану здоров`я та мету відпочинку (оздоровлення), перебування дитини під наглядом дорослого відповідає необхідним умовам, які мають забезпечити батьки або треті особи.

Отже, суд апеляційної інстанції уважає, що висновки суду в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення витрат на проїзд та проживання матері дитини не відповідають вимогам закону про обов`язковість батьків брати активну участь у виховуванні та розвитку дитини не тільки в аспекті матеріальних витратах на дитину, а і в інших випадках, які зумовлені особливостями таких витрат, зокрема, витратами на необхідний супровід дитини.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до змісту статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Відтак суд дійшов висновку про скасування рішення суду в частині відмови у стягненні 1600 грн. витрат на проїзд та проживання ОСОБА_1 скасувати та ухвалення в цій частині нового судового рішення про задоволення цих вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується та не переглядається.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 листопада 2020 року в частині відмови у стягненні 1600 грн. витрат на проїзд та проживання ОСОБА_1 скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 1600 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 23 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова