СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/2084/21
Провадження № 2/306/857/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2021 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого-судді Уліганинця П.І.

за участю: секретаря судового засідання Касинець В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява справу за позовом ОСОБА_1 до Свалявської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що її чоловіку для будівництва житлового будинку було виділено та передано у власність земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , та за життя отримав дозвіл на право виконання будівельних робіт та розпочав будівництво. Зазначає, що її чоловік ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує на те, що до дня смерті чоловіка проживала у даному житловому будинку. Однак, звернувшись до Свалявської ДНК про відкриття спадкової справи та прийняття спадщини, їй було повідомлено, що оформити право власності на вищевказаний житловий будинок неможливо, так як на нього немає правовстановлюючих документів. Вказує, що інших спадкоємців на майно померлого немає. Тому, просить суд визнати за нею право власності на спірний житловий будинок в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторони у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Зокрема, позивач позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача задоволення позовних вимог не заперечує (а. с. 31-33).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 27.03.2020 року, виданого Свалявським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ), ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №52 (а.с. 6).

Судом встановлено, що відповідно до Державного Акта на право приватної власності на землю серії ЗК № 010-00150 від 29.12.1994 року ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 , для обслуговування будинку та ведення особистого підсобного господарства.(а.с. 7, 10-11).

Як убачається з копії будівельного паспорту на забудову земельної ділянки № НОМЕР_2 , ОСОБА_2 надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 (а.с.13-15).

Згідно розпорядження міського голови Свалявської міської ради від 16.07.2010 року № 117 про присвоєння поштової адреси житловому будинку, власнику ОСОБА_2 присвоєно поштову адресу АДРЕСА_1 (а.с.26).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 22.09.2021 виданого повторно, встановлено, що ОСОБА_3 зареєструвала шлюб 03.03.1970 року з ОСОБА_2 та змінила прізвище на ОСОБА_4 (а.с.9).

Згідно експертного висновку № 056/684-м від 22.04.2021 року, зазначене прізвище ОСОБА_4 у свідоцтві про смерть ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 у свідоцтві про шлюб ОСОБА_2 є ідентичними (а.с.8).

Відповідно до Технічного паспорту на об`єкт незавершеного будівництва (житловий будинок АДРЕСА_2 від 02.02.2021 року, інвентаризаційна справіа № 20/2021 власник ОСОБА_1 , даний житловий будинок складається з: «А» - житловий будинок (незавершене будівництво 86% готовності); «Б» - Господарська споруда, та інвентаризаційна вартість даного житлового будинку становить 103 060,00 грн. (а. с. 16-25).

Вищезгадані обставини стверджуються відповідними документами і ніким не оспорюються.

Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР і погодженою 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, було встановлено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4); будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації (п. 6); при відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу бюро технічної інвентаризації при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідних для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності (п.п. 10, 20).

Таким чином, на час будівництва житлового будинку, з урахуванням також положень ст. 4 ЦК Української РСР (1963 року), реєстрація права власності на нього не вимагалася, як докази належності будинку певній особі могли бути прийняті документи, що не були передбачені Додатком №1 до згаданої Інструкції від 31.01.1966 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю на час його смерті ніким не оспорюється.

Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом від 17.07.97 № 475/97-ВР, передбачено право фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Згідно з нормою ст. 319 цього кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити з своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, виконуючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону й порушувати права інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановленим законом.

Ст. 321 ЦК України закріплений принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції, відповідно до ч.4 якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду з захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути ... в т.ч. припинення дії, яка порушує право.

За правилами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі ..., той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За правилами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину … .

З огляду на вищевикладене позов є обгрунтованим.

Керуючись ст. ст. 12, 18, 81, 258, 263, 265, 273, 353 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 321, 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Свалявської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування - з а д о в о л ь н и т и.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканкою АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на житловий будинок (незавершене будівництво 86% готовності) - літера А, господарську будівлю- літера Б, за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Свалявський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ П.І.Уліганинець