ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2/21 Справа № 202/7590/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Слюсар Л. П. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Демченко Е. Л.

за участю секретаря Керімової-Бандюкової Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства транспортно-експедиційний комбінат «Західукртранс», третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування збитків, спричинених в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

та за зустрічною позовною заявою Приватного акціонерного товариства транспортно-експедиційний комбінат «Західукртранс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визначення ступеню вини у настанні дорожньо-транспортної пригоди та відшкодування матеріальної шкоди

за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства транспортно-експедиційний комбінат ЗАХІДУКРТРАНС

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

06 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який був уточнений 20 листопада 2018 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 25.04.2016 року приблизно о 19 год. 30 хв. ОСОБА_2 , працюючи водієм ПрАТ ТЕК «Західукртранс» та керуючи автомобілем «MERSEDES BENZ» держ. № НОМЕР_1 з напівпричепом «KOGEL SN 24» держ. № НОМЕР_2 , які відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів належать ПрАТ ТЕК «Західукртранс», в районі будинку 14-а на пр. Слобожанському в м. Дніпро при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, змінив напрямок руху вправо, виконуючи маневр повороту не з крайнього правого положення, через що допустив зіткнення з автомобілем «SUBARU FORESTER» держ. № НОМЕР_3 , яким керував чоловік позивача ОСОБА_3 , який стояв без руху з правого боку від «MERSEDES BENZ» держ. № НОМЕР_1 , заподіявши її авто значну матеріальну шкоду. Просила стягнути з ПрАТ ТЕК «Західукртранс» ще втрати від індексу інфляції та три проценти річних від простроченої суми, починаючи з 09 вересня 2016 року по 15 листопада 2018 року, що становить 105826 грн. 68 коп., з яких 87488 грн. 68 коп. є індексом інфляції, а 18349 грн. становить три проценти річних. Просила суд стягнути з Приватного акціонерного товариства транспортно-експедиційний комбінат «Західукртранс» на її користь матеріальні збитки в розмірі 385991 грн.68 коп., моральну шкоду в розмірі 20000 грн. та судові витрати в розмірі 6210 грн. 05 коп., а всього 412201 грн. 73 коп.(том 1 а.с.1-7, том 2 а.с.16-25).

13 лютого 2017 року Приватним акціонерним товариством транспортно-експедиційний комбінат «Західукртранс» було подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визначення ступеню вини у настанні дорожньо-транспортної пригоди та відшкодування матеріальної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 25 квітня 2016 року о 19-30 год. на проспекті Слобожанському 14-а в м. Дніпро мала місце дорожньо-транспортна пригода. Учасниками пригоди були: сідловий тягач марки «MERSEDES BENZ» реєстраційний номер НОМЕР_4 з напівпричепом марки KOGEL SN24 реєстраційний номер НОМЕР_5 , які належать ПрАТ ТЕК «Західукртранс» під керуванням водія ОСОБА_2 та легковий автомобіль марки «SUBARU FORESTER» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_1 , під керуванням ОСОБА_3 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди ПрАТ ТЕК «Західукртранс» завдано збитків пошкодженням напівпричепу KOGEL SN24 реєстраційний номер НОМЕР_5 . ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «SUBARU FORESTER» реєстраційний номер НОМЕР_3 , змінив напрямок руху автомобіля вправо, допустив порушення п.10.1 ПДР України, що призвело до зіткнення з напівпричепом марки KOGEL SN24 реєстраційний номер НОМЕР_5 та спричинило матеріальні збитки. Відповідно до рахунку №05/11 від 06.05.2016 року та калькуляції ПрАТ Дрогобицьке АТП-24655, вартість робіт по ремонту напівпричепа марки KOGEL SN24 реєстраційний номер НОМЕР_5 становить 53 440,58 грн. За договорами КАСКО напівпричіп не застраховано. До цього часу ніяких взаєморозрахунків по відшкодуванню вказаної вище шкоди не проводилось. Поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності у водія ОСОБА_3 на момент ДТП не було. Просили стягнути солідарно на користь ПрАТ ТЕК «Західукртранс» з відповідачів матеріальну шкоду в сумі 53440,58 грн. (том 1 а.с.129-130)

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.02.2017 року зустрічний позов Приватного акціонерного товариства транспортно-експедиційний комбінат «Західукртранс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визначення ступеню вини у настанні дорожньо-транспортної пригоди та відшкодування матеріальної шкоди прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та їх об`єднано в одне провадження (том 1 а.с.151).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства транспортно-експедиційний комбінат «Західукртранс», третя особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), про відшкодування збитків, спричинених в результаті дорожньо-транспортної пригоди задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства транспортно-експедиційний комбінат «Західукртранс» на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в розмірі 385991 грн. 68 коп., які складаються з: невідшкодованої суми матеріальних збитків 280105 грн. 34 коп., індекс інфляції 87477 грн. 68 коп. та 3% річних -18349 грн.; моральну шкоду в розмірі 20000 грн. та судові витрати в розмірі 6210 грн. 05 коп., а всього 412201 грн. 73 коп.

В задоволенні зустрічної позовної заяви Приватного акціонерного товариства транспортно-експедиційний комбінат «Західукртранс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визначення ступеню вини у настанні дорожньо-транспортної пригоди та відшкодування матеріальної шкоди відмовлено (том 2 а.с.111-120).

Не погодившись із рішенням суду, Приватне акціонерне товариство транспортно-експедиційний комбінат «Західукртранс», звернулося до суду з апеляційною скаргою, просило, скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю (том 2 а.с.124-127).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід змінити, а апеляційну скаргу задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справ підтверджено, що 25.04.2016 року о 19:30 годині в місті Дніпрі на виїзді з прилеглої проїзної частини на проспект Слобожанський в районі будинку № 14-А, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Mercedes Benz» номерний знак НОМЕР_4 з напівпричепом KOGEL SN 24 номерний знак НОМЕР_5 , при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, змінив напрямок руху вправо, виконуючи маневр поворот не з крайнього правого положення, через що допустив зіткнення з автомобілем «Subaru Forester» державний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 , який стояв без руху з правого боку, що підтверджується постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.07.2016 року (том 1 а.с.9).

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2016 року апеляційну скаргу адвоката Тарубарова А.В. в інтересах водія ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська - без змін (том 1 а.с.10-11).

Встановлено, що висновок експертного дослідження №18/10.1-29 від 29.06.2016 року, судом першої інстанції не взято до уваги правильно, оскільки даний висновок був зроблений за заявою зацікавленої сторони, та містив вихідні данні, які були надані лише захисником.

В матеріалах справи міститься постанова судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2016 року, якою було обґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання про призначення комплексної судово-трасологічної експертизи та автотехнічної експертизи, з тих підстав, що згідно зі змістом заявленого захисником клопотання вбачається, що він ставить під сумніви показання свідків, проте висновки щодо показів того чи іншого учасника ДТП є прерогативою органу посадової особи, що розглядає справу про адміністративне правопорушення.

Вимоги щодо дотримання ПДР України всіма учасниками дорожнього руху, визначені Правилами Дорожнього руху, тому апеляційним судом відмовлено в задоволенні клопотання щодо проведення автотехнічної експертизи, оскільки відповідно до ст.273 КУпАП, вбачається, що експерт призначається у разі, коли виникає потреба в спеціальних знаннях, а оскільки заявником не доведено необхідність її призначення і судом першої інстанції вже було відмовлено в задоволенні зазначеного клопотання та його доводи зводяться до переоцінки доказів, що не дає підстави для призначення цієї експертизи.

Суд дійшов висновку, що порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України, а саме пунктів 1.3, 1.5, 10.1, 10.6, знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , автомобіль «Subaru Forester» державний номер НОМЕР_3 , належить ОСОБА_1 на праві приватної власності (том 1 а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_7 автомобіль «Mercedes Benz» номерний знак НОМЕР_4 , належить Приватному акціонерному товариству транспортно-експедиційний комбінат «Західукртранс» на праві приватної власності (том 1 а.с.75).

Як вбачається з матеріалів справи, на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з відповідачем ПАТ ТЕК «Західукртранс» та безпосередньо виконував трудові обов`язки (том 1 а.с.9).

У відповідності до ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

11.05.2016 року відбувся огляд пошкодженого автомобіля «Subaru Forester» державний номер НОМЕР_3 незалежним судовим експертом Пилипенком А.І., за результатами якого був складений Висновок експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку № 105/16 від 17.05.2016 року. Відповідно до даного висновку, вартість матеріального збитку, завданого автомобілю «Subaru Forester» державний номер НОМЕР_3 , склала 346080,57 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 314939,79 грн. (том 1 а.с.12-29).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mercedes Benz» номерний знак НОМЕР_4 , була застрахована за полісом № АІ/8286849 в ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» (том 1 а.с.73).

Відповідно до заяви на отримання переказу Privat Moneу від 04.11.2016 року, ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» виплатило страхове відшкодування ОСОБА_1 в розмірі 50000 грн (том 1 а.с.53).

З матеріалів справи вбачається, що позивачу було виплачено страхове відшкодування третьою особою в розмірі оціненої шкоди в сумі 50000 грн., що відповідає вимогам ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З наданих позивачем квитанцій ФОП ОСОБА_4 вбачається, що фактичний розмір матеріальних витрат, які позивач поніс за проведені відновлювальні роботи пошкодженого транспортного засобу склали 298964 грн. 56 коп. та втрата товарної вартості 31140 грн. 78 коп., що становить 330105 грн. 34 коп.(том 1 а.с.83-89).

Задовольняючи первісні позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивач у відповідності до ст. 1192,1194 ЦК України набув право на стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром понесених витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), у зв`язку з чим, стягнув з відповідача майнову шкоду в розмірі 280105 грн. 34 коп. (330105 грн. 34 коп.- 50000 грн.), а також відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, втрати індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми починаючи з 09 вересня 2016 року по 15 листопада 2018 року в розмірі 105826 грн. 68 коп., з яких: 87488 грн. 68 коп. індекс інфляції та 18349 грн. три відсотки річних, Крім того, враховуючи характер та обсяг страждань, які зазнала позивач, характер понесених нею втрат та враховуючи засади розумності, виваженості та справедливості, суд вважав, що достатньою сумою, яка здатна компенсувати моральні страждання позивачу є сума у розмірі 20000 грн.

Відмовляючи в задоволені зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції виходив із безпідставності позовних вимог.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції.

Так, згідно з ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на користь, третьої особи, користь страховик має виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст.12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч.2 ст.14 ЦК України).

Потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст.1194 ЦК України підстав.

Позивачу було виплачено страхове відшкодування третьою особою в розмірі оціненої шкоди в сумі 50000 грн., що відповідає вимогам ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Разом з тим, з наданих позивачем квитанцій ФОП ОСОБА_4 вбачається, що фактичний розмір матеріальних витрат, які позивач поніс за проведені відновлювальні роботи пошкодженого транспортного засобу склали 298964 грн. 56 коп. та втрата товарної вартості 31140 грн. 78 коп., що становить 330105 грн. 34 коп.

В зв`язку з цим, позивач у відповідності до ст.ст.1192,1194 ЦК України набув право на стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром понесених витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог позивача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 280105 грн. 34 коп.

Стягуючи втрати індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми починаючи з 09 вересня 2016 року по 15 листопада 2018 року в розмірі 105826 грн. 68 коп., з яких: 87488 грн. 68 коп. індекс інфляції та 18349 грн. три відсотки річних, суд першої інстанції правильно застосував вимоги ч. 2 ст. 625 ЦК України, що відповідає правовому висновку висловленому Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції вимог ч. 5 ст. 49 ЦПК України, в частині не направлення відповідачу копії уточненої позовної заяви, колегія суддів відхиляє, як таке, що спростовується матеріалами справи, зокрема копією поштової квитанції (том 2 а.с.27), доводи апеляційної скарги, що відповідач не мав можливості ознайомитися з уточненими позовними вимогами та надати свої заперечення, колегія суддів також відхиляє, оскільки уточнену позовну заяву подано 20 листопада 2018 року, а рішення суду по справі прийнято 18 квітня 2019 року, у зв`язку з чим представнику відповідача було достатньо часу підготувати свої заперечення.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення вимог ч. 1, 3 ст. 107 ЦПК України в частині відмови в проведені комплексної експертизи, колегія суддів прийняла до уваги та задовольнила клопотання апелянта, призначивши 22 січня 2020 року по справі судово-автотоварознавчу експертизу (том 2 а.с.213-215).

17 вересня 2020 року на адресу суду надійшло повідомлення №466-20 про неможливість надати висновок судової автотоварознавчої експертизи за матеріалами цивільної справи №202/7590/16-ц, виходячи з того, що поставлені питання виходять за межі спеціальних знань експерта автотоварознавця керуючись п. 2.1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз (том 2 а.с.235-237).

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом 1 інстанції норм матеріального права в частині застосування Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який є спеціальним у спорах пов`язаних з відшкодуванням шкоди та, що розрахунок ПрАТ СК Провідна з сумою відновлювального ремонту в розмірі 207212 грн. має пріоритетне значення перед автотоварознавчим дослідженням, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки даний спір стосується відшкодування шкоди, а не здійснення страхової виплати.

Доводи апеляційної скарги щодо недійсності акту виконаних робіт №197 від 31.08.2016 року ФОП ОСОБА_4 , через відсутність підпису позивачки ОСОБА_5 є помилковими, оскільки дійсність зазначеного акту підтверджується квитанціями про сплату суми відновлювального ремонту (том 1 а.с.80-89).

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності стягнення моральної шкоди, колегія суддів також не може прийняти до уваги, оскільки визначений судом 1 інстанції розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 20000,00 грн, відповідає засадам розумності та справедливості, а також обставинам справи та наслідкам, що наступили для позивача, яка зазнала моральних страждань та втрат немайнового характеру.

Участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, а тому посилання заявника у апеляційній скарзі на те, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження заподіяння їй моральної шкоди є безпідставними.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до роз`яснень п. 14 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки " роз`яснено, що ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Вирішуючи питання про стягнення на користь позивача з відповідача майнової шкоди, зокрема вартість придбаних запчастин, суд першої інстанції не вирішив питання про передачу замінених запчастин відповідачу, на що в суді першої інстанції звертав увагу представник відповідача (том 2 а.с.47-48, 70-71).

Таким чином, запасні деталі, які були замінені позивачем при здійсненні ремонту автомобіля автомобіля «Subaru Forester» державний номер НОМЕР_3 , а саме капот, передній бампер, фара передня ліва, панель приборів, захист картера, ходова частина передня, решітка радіатора, обшивка дверей передніх лівих, обшивка дверей задніх лівих, бампер задній, ліхтар задній лівий, боковина ліва, підлягають поверненню позивачем відповідачу.

У відповідності до ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати у доповненні або в зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для часткового задоволення вимог апеляційної скарги, і як наслідок для зміни оскаржуваного рішення шляхом доповнення його резолютивної частини рішення про зобов`язання позивача після отримання відшкодування матеріальної шкоди передати відповідачу пошкодженні автомобільні деталі, що не можуть використовуватись за призначенням але мають певну цінність.

Керуючись ст. 259, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства транспортно-експедиційний комбінат ЗАХІДУКРТРАНС задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2019 року змінити, доповнивши його резолютивну частину реченням такого змісту.

Зобов`язати ОСОБА_1 повернути приватному акціонерного товариства транспортно-експедиційний комбінат «Західукртранс», після відшкодування ним збитків пошкоджені деталі транспортного засобу, що підлягали заміні й мають певну вартість.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: