Справа № 461/1683/18 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/811/3766/19 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м.Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Левика Я.А., Шандри М.М.,

секретаря Жукровської Х.І.,

з участю: позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідачів ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 01 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до департаменту житлового господарства Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради, треті особи: ОСОБА_3 в інтересах малолітньої дитини інваліда ОСОБА_4 , орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:
У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, уточненим заявами від 06.07.2018 року (а.с.68-70 т.1) та 11.03.2019 року (а.с.165-167 т.1), з остаточними вимогами про:
визнання протиправною бездіяльності департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради, що полягає у незабезпеченні його житлом у строк та порушення черговості в списку щодо перебування його ( ОСОБА_1 ) на обліку, передбаченому пунктом 18 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту»;
забов`язання департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради у встановленому чинним законодавством України порядку привести у відповідність черговість (номер черги) в списку щодо перебування його ( ОСОБА_1 ), як громадянина, що потребує поліпшення житлових умов та надання жилих приміщень серед учасників бойових дій в Афганістані та інших зарубіжних країнах;
зобов`язання департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради вчинити дії з розподілу та виділити (надати) йому ( ОСОБА_1 ) та членам його сім`ї, позачергово у постійне користування благоустроєне жиле приміщення, яке за розміром і санітарними умовами відповідає статтям 48, 50 ЖК України, у відповідності до вимог пункту 18 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням переважного права на одержання житла, як особи, що має статус інваліда війни ветерана війни і перебуває в списках Львівської міської ради на позачергове поліпшення житлових умов, як громадянина, який потребує поліпшення житлових умов та надання жилих приміщень серед учасників бойових дій в Афганістані та інших зарубіжних країнах;
зобов`язання виконавчого комітету Львівської міської ради у встановленому чинним законодавством України порядку повторно розглянути та ухвалити рішення про надання йому ( ОСОБА_1 ) та членам його сім`ї позачергово у постійне користування благоустроєне жиле приміщення, яке за розміром і санітарними умовами відповідає статтям 48, 50 ЖК України, у відповідності до вимог пункту 18 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням переважного права на одержання житла, як особи, що має статус інваліда війни ветерана війни і перебуває в списках Львівської міської ради на позачергове поліпшення житлових умов, як громадянина, який потребує поліпшення житлових умов та надання жилих приміщень серед учасників бойових дій в Афганістані та інших зарубіжних країнах.
Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що він проходив військову службу в Афганістані у період з 20.11.1981 року по 30.06.1982 року, є ветераном війни учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням, виданим Львівським обласним військовим комісаріатом 18.06.1996 року, з 1998 року перебуває у Львівській міській раді на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та надання їм жилих приміщень серед учасників бойових дій в Афганістані та інших зарубіжних країнах, і зареєстрований у списку черговиків під №65.
Зазначає, що він має право на позачергове одержання житла, яким у відповідності до пункту 18 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інвалідів війни повинні забезпечити протягом двох років, однак, внаслідок протиправної бездіяльності відповідачів, вимоги Закону не виконуються, а його черга не наближується, а навпаки, віддаляється, а саме: у 2005 році він перебував у списку черговиків під №61, а у 2017 році вже під №65.
Наголошує, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідачів, його сім`я, яка складається з п`яти осіб і серед яких є дитина-інвалід, уже тривалий час проживає в однокімнатній квартирі, а неодноразові його звернення залишаються без задоволення.
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 01 жовтня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_5 , просить його скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апелянт зазначає, що судом не досліджено обставини щодо правомірності дій відповідачів по збільшенню черговості квартирного обліку громадян, на якому він перебуває, оскільки його черга не наближується, а навпаки, віддаляється, позаяк, наданими сторонами доказами підтверджується, що учасникам бойових дій в Афганістані надавались квартири в період з 2005 року по сьогодні, а протягом 2012 2014 років діяла програма, згідно з якою державою виділялись цільові кошти, які використовувались на придбання житла для ветеранів війни.
Звертає увагу, що він користується спеціальною пільгою на отримання житла і вказана вище норма Закону зобов`язує орган, який здійснює забезпечення житловою площею, забезпечити житлом інваліда війни протягом двох років з дня взяття такого на квартирний облік.
Апелянт вважає бездіяльність відповідачів щодо забезпечення його сім`ї житлом такою, що суперечить вимогам чинного законодавства і порушує його права та законні інтереси, а тому є протиправною.
Згідно з первинним протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Львівського апеляційного суду від 22.11.2019 року, для розгляду цивільної справи №461/1683/18 (провадження №22-ц/811/3766/19) визначено колегію суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Струс Л.Б., суддів: Левика Я.А., Шандри М.М.
У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_6 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, в результаті якого, згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу справи від 28.09.2020 року головуючим суддею (суддею-доповідачем) визначено суддю Бойко С.М.
В судове засідання апеляційного суду треті особи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені і клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли, представник позивача адвокат Татух М.Д. подала клопотання про відкладення розгляду справи, однак, позивач просив розглядати справу у відсутності свого представника, а тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у відсутності осіб, які не з`явились.
Заслухавши пояснення позивача в підтримання апеляційної скарги, заперечення представника відповідачів, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Питання забезпечення житлом громадян, які потребують поліпшення житлових умов, регулюється нормами Житлового кодексу УРСР (України) далі ЖК, та Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затвердженими постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 року №470.
Відповідно до ст.5 ЖК України, державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад).

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 15 цього Кодексу, до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах Рад відноситься прийняття рішень про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради.

Статтями 42, 43 ЖК України визначено, що жилі приміщення надаються громадянам, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на квартирному обліку за місцем проживання, або за місцем роботи, в порядку черговості.
Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється цим Кодексом та Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затвердженими постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 року №470 (далі-Правил).
З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень) (ч.ч.3,4 ст.43 ЖК, п.38 Правил).
Статтею 45 ЖК України визначено перелік осіб, яким жилі приміщення надаються першочергово.
Частиною другою цієї статті передбачено, що законодавством України право першочергового одержання жилого приміщення може бути надано й іншим категоріям громадян.
Статтею 46 ЖК України визначено перелік осіб, яким жилі приміщення надаються поза чергою.
Частиною другою цієї статті передбачено, що поза чергою жиле приміщення може надаватись також в інших випадках, передбачених законодавством України.
Громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку (ч.3 ст.46 ЖК).
Статтею 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.
До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.
Пунктом 14 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що учасники бойових дій мають право на першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов.
Право на позачергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, мають особи з інвалідністю внаслідок війни, що передбачено пунктом 18 частини першої статті 13 Закону. Такі особи забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особи з інвалідністю І групи з числа учасників бойових дій на території інших країн протягом року.
Відповідно до п.22 Правил, громадяни вважаються взятими на квартирний облік: у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів з дня винесення рішення виконавчого комітету, за місцем роботи з дня винесення спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету, затвердженого виконавчим комітетом місцевої Ради.
Відповідно до п.23 Правил, громадяни, взяті на квартирний облік, вносяться до книги обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень. Книга повинна бути пронумерована, прошнурована, підписана секретарем виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів і скріплена печаткою виконавчого комітету.
З числа вказаних громадян складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.
Списки громадян, взятих на квартирний облік, та окремі списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, вивішуються для загального відома.
Відповідно до п.24 Правил, на кожного громадянина (сім`ю), взятого на квартирний облік, заводиться облікова справа, у якій містяться необхідні документи. Обліковій справі дається номер, відповідний номеру у книзі обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилого приміщення.
Облікові справи зберігаються за місцем квартирного обліку громадян, а після надання їм жилих приміщень у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, який видав ордер на вселення.
Облікові справи зберігаються протягом 5 років після одержання громадянами жилих приміщень (зняття їх з квартирного обліку).
Після закінчення вказаного строку справи знищуються в установленому порядку.
Інформація про громадян, взятих на квартирний облік, та зміни до неї в установленому законодавством порядку вносяться до Єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов (п.25-1 Правил).
Згідно з п.31 Правил, облікові справи громадян, які перебували на квартирному обліку за місцем роботи, передаються до виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку та у списках осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, у випадках: 1) ліквідації обліку за місцем роботи; 2) переїзду з одного району міста до іншого.
Виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів, підприємства, установи, організації щороку визначають кількість новозбудованої і вивільнюваної жилої площі для надання жилих приміщень громадянам поза чергою, у першу чергу і в порядку загальної черги (п.36 Правил).
Відповідно до п.56 Правил, список громадян, яким передбачається надати жилі приміщення, не менш як за місяць до винесення питання на розгляд виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів або спільний розгляд адміністрації підприємства, установи організації (органу громадської організації) і профспілкового комітету вивішується для загального відома.
Пунктом 57 Правил визначено, що рішення про надання жилих приміщень громадянам, які перебувають на квартирному обліку за місцем проживання, приймається виконавчим комітетом відповідної місцевої Ради за участю громадської комісії з житлових питань.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є ветераном війни учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням, виданим Львівським обласним військовим комісаріатом 18.06.1996 року.
З 06.02.1998 року позивач ОСОБА_1 перебуває у Львівській міській раді на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та у списку для першочергового надання житла, як учасник бойових дій в Афганістані та інших зарубіжних країнах, серед зазначеної пільги №65.
До громадян, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, позивач не належить, оскільки він не має правового статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.
Житлове питання позивача неодноразово розглядалось на засіданні громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Львівської міської ради і йому було роз`яснено про право на одержання житла в порядку черговості.
Збільшення у списках громадян, які мають право на першочергове одержання житла, відповідач пояснив, зокрема, зарахуванням великої кількості черговиків ліквідованих підприємств із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку за місцем роботи у відповідності до п.31 вказаних вище Правил.
В силу наведених вище норм матеріального закону, жиле приміщення громадянам, які потребують поліпшення житлових умов і перебувають на квартирному обліку, може бути надане тільки в порядку черговості, а з досліджених у судовому засіданні письмових доказів встановлено, що рішення відповідача були прийняті саме про надання позивачеві жилого приміщення в порядку черговості, тому визначених законом підстав для висновку про те, що при вирішенні питання про надання потребуючим поліпшення житлових умов і перебуваючим на квартирному обліку громадянам відповідач, як орган, до повноважень якого відповідно до закону віднесено вирішення цього питання, повинен діяти інакше, ніж у встановленому законом порядку, немає, оскільки це суперечитиме статті 144 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії.
У відповідності до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права в спосіб, визначений статтею 16 цього Кодексу або іншими законами.
Частиною першою статті 13 ЦК України передбачено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
Отже, вимога позивача про надання житла інакше, ніж в порядку, встановленому законом, - в порядку черговості, задоволена бути не може, а підстав для висновку про те, що відповідачами порушено право позивача на одержання житла в порядку черговості немає, оскільки згідно з наданою відповідачем інформацією, позивач перебуває у списку на першочергове отримання житла за №65 і не належить до категорії осіб, які мають право на позачергове одержання житла.
Доводи позивача про одержання іншими особами житла всупереч встановленому законодавством порядку, є лише припущенням, оскільки позивачем не доведено і, навіть не зазначено, кому із черговиків було надано жиле приміщення незаконно з порушенням установленого порядку черговості та з порушенням його (позивача) прав.
Отже, з урахуванням наведених вище вимог закону та встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність заявлених позивачем вимог.
Таким чином, суд першої інстанції не допустив порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення спору, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 01 жовтня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 22 лютого 2021 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Левик Я.А.

Шандра М.М.