ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8756/21
провадження № 2/753/6336/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді - Лужецької О.Р.

при секретарі - Григораш Н.М.,

за участю:

представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гавриленко Алла Миколаївна про усунення від права на спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 (далі - позивач, ОСОБА_6 ) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 (далі - відповідач, ОСОБА_7 ), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гавриленко Алла Миколаївна про усунення від права на спадкування майна ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті останньої відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 і спадкоємцем майна померлої за заповітом є вона та за законом право має відповідач, в той час як на думку позивача, останній не має права на спадкування, оскільки за життя спадкодавця він ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, яка через похилий вік, тяжко хворіла та була у безпорадному стані.

Так позивач зазначила, що померла є матір`ю, тяжко хворіла, через перенесений інсульт, і всі витрати на її догляд та лікування позивач несла особисто, в той час як син ОСОБА_5 в догляді за матір`ю участі не приймав, що на думку позивача є підставою для усунення відповідача від права на спадкування.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.05.2021 року відкрито провадження в справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03.11.2021 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позові та просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив суд відмовити, посилаючись на те, що позивачка та її син проживали разом із ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , а відповідач проживав окремо. У жовтні 2014 року у ОСОБА_8 стався інсульт, з 31.10.2014 по 10.11.2014 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні, під час якого він один раз відвідав її, спілкувався з лікарем. З того часу вона в лікарні більше не була, знаходилася вдома, пересувалася за допомогою ходунків. Пояснив, що у період хвороби матері між ними була домовленість про те, що так як позивачка та матір проживали разом та є особами жіночої статі, то саме доньці буде зручніше здійснювати догляд за матір`ю. Відповідач не ухилявся він надання допомоги матері, неодноразово відвідував її, надавав посильну фінансову допомогу, оскільки є пенсіонером. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла. Жодних претензій щодо невиконання своїх обов`язків перед матір`ю позивач до відповідача не висувала, але після звернення до нотаріуса та з`ясування, що відповідач має право на обов`язкову частку у спадщині звернулася до суду з позовом.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача, та представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно частини 2 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Також судом встановлено, що після смерті ОСОБА_8 залишилося спадкове майно, у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , спадкоємцем за заповітом якої є її донька ОСОБА_4 та спадкоємцем, відповідно ст. 1241 ЦК України (право на обов`язкову частку у спадщині) є син - ОСОБА_5 .

Згідно ст. 1233 та 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

31.03.2003 року ОСОБА_8 було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Кириленко Л.В., яким належну ОСОБА_8 на праві власності частину квартири АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_4

ОСОБА_5 - син ОСОБА_8 , є непрацездатною особою, що підтверджується копією пенсійного посвідчення та посвідчення ліквідатора аварії на Чорнобильській АЕС (2 категорії).

Зі змісту ч. 1 ст. 1241 ЦК України, вбачається, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Стаття 1224 ЦК України визначає підстави усунення від спадкування за законом.

Відповідно до частини 5 статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

За змістом частини 5 статті 1224 ЦК України лише при одночасному настанні зазначених в ній обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд, при вирішенні такої справи повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечувати умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Пленум Верховного Суду України в Постанові №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в пункті 6 роз`яснив, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного Кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід врахувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Крім того, при вирішенні спору судом підлягає з`ясуванню і питання чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця, якого просять усунути від спадщини, за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

У судовому засіданні знайшли підтвердження доводи позивача про те, що 31.10.2014 у ОСОБА_8 стався інсульт, з 31.10.2014 по 10.11.2014 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні у лікувальному закладі, що підтверджується випискою із карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 21454.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 (подруга позивача) пояснила, що знає сім`ю більше 20 років. ОСОБА_8 хворіла, перебувала в лікарні. Вона ледь пересувалася на ходунках, не могла себе обслуговувати. Доглядали її донька онук та свідок. Сашу ніколи не бачила.

Свідок ОСОБА_10 (онук) повідомив, що в 2014 році у бабусі стався інсульт. Постійний догляд за нею здійснювала мама, кожен день приходила ОСОБА_9 допомагала у догляді. Відповідач допомоги не надавав, однак телефонував, приходив раз в два - три місяці.

Свідок ОСОБА_11 (подруга позивача) повідомила, що знала ОСОБА_8 дуже добре. В 2014 році у неї стався інсульт, я відвідувала її у лікарні. Сашу в лікарні не бачила. Після виписки з лікарні, пересувалася за допомогою ходунків, без сторонньої допомоги не могла Сина не бачила. ОСОБА_4 говорила, що приходив інколи, але не допомагав, у нього ніколи не було грошей.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеними обставинами факт перебування спадкодавця ОСОБА_8 в безпорадному стані через тяжку хворобу.

Допитавши свідків, суд критично ставиться до їх показів, виходячи з родинних та дружніх стосунків з позивачем по справі. Крім того, дані покази хоча і свідчать, що померла ОСОБА_8 потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування, однак ніяким чином не свідчать про ухилення відповідача від надання їй допомоги.

Суд вважає такими, що не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні посилання позивача на те, що спадкодавець ОСОБА_8 знаходилася в такому безпорадному стані, що потребувала допомоги саме ОСОБА_13 , а він мав змогу надавати допомогу, яку потребувала спадкодавець через тяжку хворобу та/або безпорадний стан, проте умисно ухилявся від надання такої допомоги матері під час її хвороби.

Згідно статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини шостої статті 81 ЦПК доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не подано достатніх доказів, які б свідчили про достовірні факти ухиляння відповідачки від піклування про спадкодавця та відповідали б вищевказаним вимогам закону щодо усунення спадкоємця від спадкування.

На підставі викладеного та керуючись Постановою Пленуму Верховного суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», 1223-1224 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 4, 5, 12, 13, 49, 51, 76-81, 84, 90, 259, 263, 268, 273 ЦПК, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гавриленко Алла Миколаївна про усунення від права на спадкування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА