ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2959/21 Справа № 207/3440/18 Суддя у 1-й інстанції - Подобєд О. К. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Куценко Т.Р.,

за участю секретаря Бондаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Управління містобудування та архітектури Кам`янської міської ради про виділ частки із спільної часткової власності та визнання права власності

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 листопада 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 надалі відповідач-1, ОСОБА_3 - надалі відповідачка-2 про виділ частки із спільної часткової власності та визнання права власності, посилаючись на те, що він є власником 6/15 частин житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та складається з : житлового будинку А-1 загальної площею 66,6 кв.м., житловою площею 49,8 кв.м.; житлового будинку Б-1 загальною площею 36,7 кв.м., житловою площею 23,7 кв.м.; літня кухня В-1, літня кухня Г-1, літня кухня Д-1; сарай Є-1; вбиральняЗ-1, вбиральня Л-1, вбиральня Н-1; навіс М-1, огорожі № 1,2,9-13, на підставі договору дарування частки домоволодіння від 19.06.2013 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Жидковим В.Ю. № 1158. Іншими співвласниками домоволодіння є: ОСОБА_3 якій належить 13/50 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, частки домоволодіння, серія та номер: 8255, виданий 31.08.1973 року Другою Дніпродзержинською державною нотаріальною конторою та ОСОБА_2 якому належить 17/50 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування , серії та номер: 1016, виданий 06.07.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Кир`як С.А. Домоволодіння знаходиться на земельній ділянці загальною площею 0,0055 га, кадастровий номер земельної ділянки 0:03: 034:0452 визначений 02.10.2012 року, на підставі технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки. В позасудовому порядку розділити домоволодіння неможливо, сторони не дійшли згоди між собою. Просить виділити йому в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна 6/15 частки у праві спільної часткової власності на домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 , що складається з А-1-1житлового будинку, розмір житлової площі 49,8 м.2, загальної площі 66,6 м2, Б-1-житловий будинок, В-1-літня кухня, Т-1-літня кухня, Д-1- літня кухня, Є-1-сарвй, З-1-вбиральня, Л-1-вбиральня, Н-1-вбиральня, № 1,2,9-14 огорожі, № 3,6,8 зливні ями ; 4,5,7 водопроводи, І, ІІ тротуари. Припинити між ним та відповідачами право спільної часткової власності та визнати за ним право власності на самостійний об`єкт нерухомого майна домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 , що складається з А-1-1житлового будинку, розмір житлової площі 49,8 м.2, загальної площі 66,6 м2, Б-1-житловий будинок, В-1-літня кухня, Т-1-літня кухня, Д-1- літня кухня, Є-1-сарвй, З-1-вбиральня, Л-1-вбиральня, Н-1-вбиральня, № 1,2,9-14 огорожі, № 3,6,8 зливні ями ; 4,5,7 водопроводи, І, ІІ тротуари (а.с.3-7, 112-116).

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 листопада 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Управління містобудування та архітектури Кам`янської міської ради про виділ частки із спільної часткової власності та визнання права власності задоволено частково. Виділено ОСОБА_1 в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна 6/15 (шість п`ятнадцять) частки у праві спільної часткової власності на домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 , що складається з А-1-1житлового будинку, розмір житлової площі 49,8 (сорок вісім цілих вісім десятих) м.2, загальної площі 66,6 (шістдесят шість цілих шість десятих) м2, Б-1-житловий будинок, В-1-літня кухня, Т-1-літня кухня, Д-1- літня кухня, Є-1-сарай, Є-1-сарай, З-1-вбиральня, Л-1-вбиральня, Н-1-вбиральня, № 1,2,9-14 огорожі, № 3,6,8 зливні ями; 4,5,7 водопроводи, І, ІІ тротуари.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на самостійний об`єкт нерухомого майна домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з 49,8 (сорок вісім цілих вісім десятих) м.2, загальної площі 66,6 (шістдесят шість цілих шість десятих) м2, Б-1-житловий будинок, В-1-літня кухня, Т-1-літня кухня, Д-1- літня кухня, Є-1-сарай, Є-1-сарай, З-1-вбиральня, Л-1-вбиральня, Н-1-вбиральня, № 1,2,9-14 огорожі, № 3,6,8 зливні ями; 4,5,7 водопроводи, І, ІІ тротуари.

Стягнуто з позивача ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок. В іншій частині позову відмовлено (а.с.121-125).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив, рішення суду скасувати, в задоволені позову відмовити (а.с.127-129).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить 6/15 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 19.06.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Жидковим В.Ю., внесеного до реєстру № 1158.

ОСОБА_3 є власником 13/50 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 , яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу, частки домоволодіння, серія та номер: 8255, виданий 31.08.1973 року Другою Дніпродзержинською державною нотаріальною конторою; реєстраційне посвідчення, серія та номер б/н виданий 26.09.1973 року Бюро технічної інвентаризації м. Дніпродзержинрська, в користуванні якої знаходиться приміщення; 2-1-кухня, площа 4,4 м.2, 2-2-кімната площа 7,0 м.2, 2-3-кімната площа 1,5-7 м.2, в будинку А-1 сарай, вбиральня.

ОСОБА_2 є власником 17/50 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 , яка належить йому на підставі договору дарування, серія та номер: 1016, виданий 06.07.2108 року, посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Кир`як С.А. у нього в користуванні знаходиться житловий будинк А-1 житловою площею 49,8 м.2, шлакоблок будинку Б-1, щлакобл. літньої кухні В-1, шлакобл. літньої кухні Г-1, цегляної кухні Д-1, сарая Є-1, шлакобл. сарая Є-І, дощат. Вбиральні 3-1, дощат., вбиральні Л-1, цгл. Вбиральні Н-1, дощат. Навісу М.-1, огорожі № 1,2,9,12 зливної ями № 3,6:8, водопроводу № 4,5,7 тротуарів І.

На даний час позивач бажає припинити право спільної часткової власності, так як припинення права спільної власності буде сприяти вільному волевиявленню, кожного із співвласників, щодо здійснення прав власності на майна.

Згідно акту від 06.08.2012 року зовнішні межі земельної ділянки встановлені та узгоджені в натурі по існуючому паркану за підписом трьох замовників: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (теперішній власник ОСОБА_1 ) та ОСОБА_5 (теперішній власник ОСОБА_2 ).

З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що кожна із сторін фактично має відокремлену частину будинку із самостійним виходом.

Згідно технічного висновку № ІІ-042/18 від 11.09.2018 року, виділ часток технічно можливий та не потребує проведення будь-яких конструктивних змін та є безпечною експлуатацію житлового будинку (літ. А-1), з нежитловою прибудовою ( літ. а-1), літьої кухні (літ. В-1), сараю (літ. Є-1), сараю (літ. Є-1), вбиральні (літ. Н-1), які розташовані по АДРЕСА_1 . Наявність окремих виходів на АДРЕСА_1 забезпечує незалежну у фізичних відносинах положення обстежуваних частин домоволодіння, що дозволяє виділити обстежувану частину ділянки з розташованими на ній будівлями і спорудами в самостійний об`єкт нерухомого майна з привласненням окремої поштової адреси (а.с.20- 32).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що належні сторонам частини домоволодіння фактично є окремими об`єктами нерухомості, а серед надвірних будівель і споруд, що знаходяться у користуванні кожного із співвласників, відсутні будівлі і споруди, які б перебували у спільному користуванні, а тому є наявна технічна можливість для виділу позивачу частки домоволодіння в натурі як окремого об`єкта права власності.

Проте погодитися з таким висновком суду, колегія суддів не може.

Згідно ч.2 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, але відповідно до ч.2 ст.13 ЦК України при здійснені своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Спірне домоволодіння перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , правовий режим якої врегульовано ст.364 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 цього Кодексу співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Відповідно до ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.6 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04 жовтня 1991 р. №7 з наступними змінами та доповненнями, виділ у натурі часток жилого будинку можливий, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом.

Відповідно до Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007р. № 55 поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 № 55, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.07.2007 за N 774/14041, пункт 2.6 якої передбачає, що висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1), повинен містити такі дані: а) кому належить об`єкт нерухомого майна; б) на підставі яких правовстановлювальних документів; в) повну технічну характеристику об`єкта нерухомого майна; г) фактичне користування будинками (приміщеннями), будівлями та спорудами між співвласниками; ґ) який документ підтверджує право власності (користування) земельною ділянкою; д) склад новоутворених об`єктів нерухомого майна і їх адреси; е) пропозиції щодо можливих розмірів земельних ділянок, що закріплюються за новими (виділеними) об`єктами з урахуванням обмежень (обтяжень) на використання земельних ділянок відповідно до затвердженої містобудівної документації та земельного законодавства (варіанти поділу додаються).

Оскільки після виділу частки із спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, який здійснює виділ, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст.181 ЦК України та п. 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2010 N 1117 "Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них".

Відповідно до пунктів 6,7 постанови Пленуму №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином допустимим доказом щодо технічної можливості здійснення поділу майна в натурі та виділ часток з спільної часткової власності в окремі об`єкти нерухомого майна є відповідний експертний висновок про технічну можливість поділу.

Відповідно до ч.1,2 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Згідно ч. 6,7 ст. 102 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Технічний висновок про стан будівельних конструкцій за результатами обстеження будівель і споруд та можливості виділення власності, які належать ОСОБА_1 , в окремий об`єкт нерухомого майна з привласненням поштової адреси № ІІ-042/18 від 11.09.2018 не є належним та допустимим засобом доказування в розумінні цивільно-процесуального закону, оскільки не містить переліку питань поставлених на вирішення експерта, методів та засобів дослідження дослідження, матеріалів на підставі яких здійснено та зроблено висновок про технічну можливість поділу.

Також висновок не містить зазначення, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо не правдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду. Вказане в свою чергу є самостійною правовою підставою для визнання вказаного документу неналежним засобом доказування, згідно правової позиції викладеної в Постанові ВП ВС від 18/12/2019 у справі №522/1029/18.

Позивачем не надано доказів щодо технічної можливості поділу в натурі об`єкта нерухомого майна.

Поділ майна між співвласниками є однією з підстав для припинення права спільної часткової власності. Таким чином, юридичним наслідком поділу майна завжди є припинення права спільної часткової власності між колишніми учасниками.

Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками, згідно ч.1 ст. 367 ЦК України, за домовленістю між ними.

Згідно ч.3 ст. 367 ЦК України договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до пп. 6.6, 6.8.,6.9, 6.11 пункту 6 глави 1 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 N 296/5; учасники спільної часткової власності вправі укладати договори про визначення розміру часток, зміну розміру часток, а також виділення частки в натурі (поділу). Договори про виділ частки в натурі майна (поділ), право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються нотаріусом на підставі документів, що посвідчують право власності на таке майно, або на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, якщо державну реєстрацію права власності на нерухоме майно проведено без видачі документа, що посвідчує таке право. Одночасно з посвідченням договору про виділ частки в натурі (поділ) житлового будинку, будівлі або споруди нотаріусом посвідчується договір про виділ частки в натурі на місцевості земельної ділянки. Для посвідчення останнього разом з іншими документами нотаріусу подається нотаріально посвідчений договір про спільну часткову власність на земельну ділянку. Укладення договору про виділ частки в натурі припиняє спільну часткову власність для особи (осіб), частка якої виділяється за цим договором. Укладення договору про поділ спільного майна припиняє спільну власність для усіх співвласників. Якщо між учасниками спільної часткової власності виникають спори щодо визначення, зміни розміру часток, а також виділу частки спільного майна в натурі (поділу), нотаріус відмовляє у вчиненні такої нотаріальної дії і роз`яснює заінтересованим особам їх право звернутися до суду для вирішення цих спорів.

Так позивачем до суду не надано доказів того, що сторонами не досягнуто домовленості про поділ (виділ) в натурі житлового будинку, що призвело до неможливості вчинити договір про поділ цього майна, в порядку передбаченому ч.3 ст. 367 ЦК України.

Отже позивачем не доведено будь-які правові підстави для припинення права спільної часткової власності і визнання права власності за його позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що запропонований позивачем варіант виділу, з яким погодився й суд 1 інстанції, відповідає розміру частки кожного із співласників і такий виділ не порушує право їх власності на належну кожному з співласників частку у спірному майні.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволені позовних вимог, оскільки такі не обґрунтовані належними правовими підставами та доказами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1057,50 грн. (а.с. 130).

Керуючись ст. 259, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 листопада 2020 року - скасувати.

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Управління містобудування та архітектури Кам`янської міської ради про виділ частки із спільної часткової власності та визнання права власності - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1057,50 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: