Справа № 454/1975/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2021 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,

за участю секретаря Кочмар Н.-Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сокаль цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Переспівська сільська рада Сокальського району, Приватний нотаріус Сокальського районного нотаріального округу Сироїд Галина Іванівна про визнання заповіту недійсним та застосування наслідків недійсності нікчемного заповіту,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з даною позовною заявою до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб про визнання заповіту ОСОБА_7 недійсним та застосування наслідків недійсності нікчемного заповіту.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_7 . Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно - житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,6000га, що розташована на території Переспівської сільської ради Сокальського району. За життя мати народила та виховала п`ятеро дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Однак ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 а його діти ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є спадкоємцями за правом представлення.

У травні 2019 року позивач подав заяву до приватного нотаріуса Сокальського районного нотаріального округу Сироїд Г.І. про прийняття спадщини після смерті матері, однак стало відомо, що існує заповіт від імені спадкодавця на користь ОСОБА_2 . Зокрема 26.08.2016р.секретарем виконавчого комітету Переспівської сільської ради Сокальського району Синчиною О.В. було посвідчено та зареєстровано у реєстрі №34 заповіт від імені ОСОБА_7 , згідно якого остання заповідає своїй дочці ОСОБА_2 житловий будинок та земельну ділянку.

Позивач вважає, що заповіт є недійсним та нікчемним в силу закону через те, що секретарем виконавчого комітету Переспівської сільської ради Сокальського району Синчиною О.В. на момент посвідчення заповіту не було дотримано вимог закону: текст заповіту надрукований а перед його підписанням заповідачем не зазначено, що з його слів записано та прочитано у голос; прізвище, ім`я та по батькові заповідача « ОСОБА_7 » написано не рукою заповідача а ОСОБА_2 , на користь якої складено заповіт, та без зазначення, що зміст заповіту відповідає волі відповідача; текс заповіту не містить відомостей про свідків. Зазначає також, що у заповіті підпис « ОСОБА_13 » також здійснено не заповідачем а іншою особою. За таких обставин заповіт є нікчемним в силу ч.1 ст. 1257 ЦК України, його зміст не відповідає дійсній волі заповідача. Посилаючись на норми цивільного законодавства України позивач змушений звернутися до суду із даним позовом та просить визнати заповіт недійсним та застосувати наслідки недійсності нікчемного заповіту а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Матвійчук Г.М. просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що оспорюваний заповіт відповідає усім вимогам закону: посвідчений у встановленому законом порядку уповноваженою особою із зазначенням дати, часу, місця складання та посвідчення, внесено до реєстру заповітів; волевиявлення заповідача було вільним та відомо позивачу та іншим сторонам (оскільки такий заповіт складено ще за 2,5 роки до смерті спадкодавця та жодного разу не змінювався). Сам факт, що заповіт був виготовлений за допомогою технічних засобів (друку) не є підставою для визнання його недійсним, оскільки даний факт не є фактом тиску чи викривленням волі заповідача. Посилаючись на Постанову Верховного суду від 20.05.2019р. №522/904/16-ц та Постанову від 03.07.2019р. №725/2412/15-ц зазначає, що наявність формальних помилок при складанні заповіту не свідчить про його нікчемність та не спростовує презумпцію правомірності правочину, якщо заповідач був визнаний судом недієздатним чи обмежено дієздатним.

У відповідь на відзив ОСОБА_1 просить суд відхилити відзив а позовні вимоги задовольнити повністю. Зазначає, що заперечення проти позову не заслуговують уваги з огляду на те, що посвідчення заповіту відбулося із порушенням законодавства, а не формальними помилками а тому у даному випадку слід застосовувати наслідки нікчемного заповіту. Окрім того волевиявлення заповідача не було вільним, що підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи, а тому у даному випадку слід також визнати вказаний заповіт недійсним в силу ст. 1257 ч.2 ЦК України. Також позивач просить вирішити питання про розподіл судових витрат у даній справі, долучивши орієнтовний розрахунок суми потрачених коштів.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. В суді пояснив, що про оспорюваний заповіт складений не його матір"ю. За життя сама ж мати розповідала, що без неї склали заповіт, вона хотіла щоб ми в рівних частках прийняли спадщину та не сварились між собою. Матір відвідували всі діти, допомагали їй. Проте його сестра ОСОБА_2 вирішила, що батьківський будинок має бути тільки їй.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач та її представник в судове засідання 23.02.2021р., не прибула, однак завчасно, були повідомлені про час та місце розгляду справи. 22.02.2021р. до суду надійшла заява від відповідача ОСОБА_2 , в якій остання зазначила, що у зв`язку з хворобою не може прибути до Сокальського районного суду. Суд вважає, що у судове засідання міг прибути представник відповідача адвокат Збаращук Д.В. з яким у ОСОБА_2 11.04.2020р. укладено договір про надання правової допомоги. Разом з цим, відповідачкою неодноразово, протягом розгляду справи, заявлялись клопотання про відкладення судових засідань. З огляду на зазначене, суд вважає, що ОСОБА_2 заявила клопотання про відкладення з метою затягування строків розгляду справи та у відповідача і її представника було достатньо часу для підготовки для участі у справі.

В той же час, в попередніх судових засіданнях відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечила. В суді пояснила, що заповіт підписала їхня мати, це була її остання воля. Окрім того, вона батьківський будинок довела до пуття, зробила в ньому ремонт.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позов підтримали повністю.

Представник Третьої особи- Переспівської сільської ради та приватний нотаріус Сироїд Г.І. в судове засідання не прибули, хоч належним чином були повідомлені про час та місце судового засідання.

Представник третьої особи приватний нотаріус Сокальського районного нотаріального округу Сироїд Г.І. в судове засідання не прибув, однак подав заяву, в якійпросить проводити судове засідання без участі їхнього представника.

Ухвалою суду від 30.09.2019року задоволено клопотання позивача та витребувано у Приватного нотаріуса Сокальського районного нотаріального округу Львівської області Сироїд Г.І. оригінали письмових доказів, а саме: заповіт ОСОБА_7 , який складено в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , посвідчений 26.08.2016 року секретарем виконавчого комітету Переспівської сільської ради Сокальського району, Львівської області Синчиною О.В., зареєстрований в реєстрі №34; заяву ОСОБА_2 про прийняття спадщини від 07.06.2019 року вх.№410, с/с№107/2019.

24.10.2019 року згідно ухвали суду у даній справі призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ (79024, м. Львів, вул. Липинського 54) на вирішення якої поставлено ряд питань.

За клопотанням експерта для проведення експертизи додатково надано вільні зразки почерку ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , експериментальні зразки почерку ОСОБА_2 , про що 06.02.2020р. постановлено ухвалу.

03.07.2020 року згідно ухвали суду у даній справі призначено повторну судову почеркознавчу експертизу заповіту ОСОБА_7 , який складено на користь ОСОБА_2 та посвідчений 26.08.2016р. секретарем виконавчого комітету Переспівської сільської ради Сокальського району Синчиною О.В. та зареєстрований в реєстрі №34, проведення якої доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 6).на вирішення якої поставлено ряд питань.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 .

26.08.2016 року секретарем виконавчого комітету Переспівської сільської ради Сокальського району, Львівської області Синчиною О.В., було складено та посвідчено заповіт, згідно якого ОСОБА_7 на випадок своєї смерті зробила розпорядження та заповіла житловий будинок по АДРЕСА_1 і земельну ділянку згідно Державного акту серії ІІ-ЛВ №093546 (9373) площею 0,6000га своїй дочці ОСОБА_2 . Заповіт складено та підписано у двох примірниках в приміщенні Переспівської сільської ради. Заповіт підписано « ОСОБА_7 » у графі підпис вказано « ОСОБА_13 ». Особу заповідача встановлено, дієздатність його перевірено. Зареєстровано в реєстрі за № 34, стягнуто держмито.

Правовідносини, пов`язані із спадкуванням, врегульовані Цивільним кодексом України.

Спадкування має здійснюватися за законом або за заповітом відповідно до ст. 1217 ЦК України.

Як визначено у ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст.ст. 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю, яке здійснюється нею особисто, вчинення заповіту через представника не допускається.

Свобода заповіту це надана фізичній особі можливість на власний розсуд, у межах, визначених цивільним законодавством, розпорядитися власним майном на випадок смерті, змінити чи скасувати заповіт, а також обрати для своїх заповідальних розпоряджень іншу форму, не заборонену законом.

Загальні вимоги до форми заповіту закріплені у статті 1247 Цивільного кодексу України, відповідно до якої заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

За приписами частин 1 та 2 статті 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Порядок посвідчення заповітів посадовими особами органів місцевого самоврядування, крім норм Цивільного кодексу України та Закону України «Про нотаріат», регулюється в тому числі і «Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування», затвердженим наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011 № 3306/5, який був прийнятий та вступив в законну силу раніше оспорюваного заповіту, однак діє на теперішній час.

Відповідно до ст.37 ЗУ «Про нотаріат» у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування посвідчують заповіти (крім секретних).

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси та посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують угоди, щодо яких законодавством встановлено обов`язкову нотаріальну форму, а також за бажанням сторін й інші угоди. Нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, перевіряють, чи відповідає зміст посвідчуваної ними угоди вимогам закону і дійсним намірам сторін.

Згідно з ч. 2 ст. 1248 ЦК України передбачено обов`язкове дотримання необхідних вимог при посвідченні заповіту, нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.

Відповідно до п. п. 5, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача.

У разі, якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктів 16, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК України немає відповідного правила. Заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

Частинами 1 та 2 ст. 1257 ЦК України передбачено, що недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Згідно із вимогами ст. 203 ЦК України для чинності правочину, зміст самого правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання у момент вчинення правочину стороною або сторонами вимог встановлених частинами третьою (вільність волевиявлення учасників правочину та відповідність його їх внутрішній волі), п`ятою (реальність настання правових наслідків, що обумовлені ним) ст. 203 ЦК України, а згідно ч. 2 цієї статті, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) і у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається, але у випадках, встановлених ЦК України, нікчемний правочин може бути визнаний судом недійсним.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину визначені у ст. 203 ЦК України, у тому числі, в силу частини 4 вказаної статті правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.

За ч. 1 та ч. 5 ст. 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

За правилами ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Ухвалою суду від 24.10.2019р. за клопотанням позивача у справі було призначено судову почеркознавчу експертизу заповіту ОСОБА_7 , проведення якої доручено експертам Львівського НДІСЕ МЮ.

За клопотанням експерта згідно ухвали суду від 06.02.2020р. для проведення експертизи додатково надано вільні зразки почерку ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , експериментальні зразки почерку ОСОБА_2 .

Згідно Висновку №6238 від 24.02.2020р. рукописний запис " ОСОБА_7 " розташований у заповіті від імені ОСОБА_7 , посвідченого секретарем Переспівської сільської ради Сокальського району 26.08.2016р. за реєстровим №34, виконаний не ОСОБА_7 а ОСОБА_2 . Підпис від імені ОСОБА_7 у вигляді рукописного запису " ОСОБА_13 " виконаний не ОСОБА_7 а іншою особою, встановити ким саме виявилося не можливим.

Також, ухвалою суду від 09.07.2020р.за клопотанням відповідача у справі було призначено повторну судову почеркознавчу експертизу заповіту ОСОБА_7 , проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ.

Висновком №19469?19471/20-32 від 16.12.2020р. встановлено, що рукописний запис " ОСОБА_7 " розташований у заповіті від імені ОСОБА_7 , посвідченого секретарем Переспівської сільської ради Сокальського району 26.08.2016р. за реєстровим №34, виконаний не ОСОБА_7 а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_7 у вигляді рукописного запису " ОСОБА_13 " виконаний не ОСОБА_7 а іншою особою. Встановити ким ОСОБА_2 чи іншою особою виконано вказаний підпис не виявляється можливим. Питання щодо визначення групи за віком виконавця рукописного запису « ОСОБА_7 » у заповіті від імені ОСОБА_7 , посвідченого секретарем Переспівської сільської ради Сокальського району 26.08.2016р. за реєстровим №34 не вирішувалось.

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта чи судом, що доручив проведення експертизи; висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження, у висновку має також бути зазначено опис отриманих експертом матеріалів та які матеріали були використані експертом.

У випадку незгоди з висновком експерта за результатами експертизи, проведеної цивільному провадженні, сторони мали право заявити клопотання про призначення повторної експертизи, виклавши у клопотанні підстави незгоди з цими висновками та зазначивши вимоги до повторної експертизи, що останніми зроблено не було. Відповідач із відповідним клопотанням до суду не звертався.

Таким чином, вказаний вище висновок експерта є допустимим доказом та береться судом до уваги, оскільки у ньому наявні посилання на конкретні докази на яких зроблено висновки, наявний перелік матеріалів що досліджувався, описано результати порівняльного дослідження підписів, долучено ілюстровані таблиці.

Так Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у справі № 6-15375св14 задовольняючи касаційну скаргу встановив наступне: "…Законодавець у ст. 205 ЦК України розмежовує форму правочину та способи волевиявлення. Системне тлумачення змісту вказаної норми дозволяє вести мову про те, що спосіб волевиявлення є родовим поняттям, яке включає в себе форму правочину. Волевиявлення учасника(-ів) правочину може виражатися: а) усно; б) письмово; в) у певних діях; г) у мовчанні.

…Правочини можуть вчинятися в усній або письмовій формі ( ч. 1 ст. 205 ЦК України).

…. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри учасника(-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Унаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або уповноваженими особами власноручно.

…Відповідно до ч. 2 ст. 1247 ЦК України заповіт має бути підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 цього Кодексу.

…Частиною 4 ст. 207 ЦК України передбачено, що якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє."

Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у Постанові від 06.09.2017р. № 6-2424цс16 зазначає, що оспорюваний правочин є недійсним в силу визнання його судом, а нікчемний в силу припису закону. Крім того, при розгляді позовів про встановлення нікчемності правочину із зазначених підстав необхідно враховувати, що ці норми передбачають загальну підставу для нікчемності правочину і застосовуються лише в тому випадку, якщо в ЦК України немає спеціальної підстави (норми) для цього. Спеціальною нормою, яка регламентує підстави визнання заповіту недійсним або нікчемним є приписи статті 1257 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Таким чином, беручи до уваги вищевказаний висновок експерта, з урахуванням встановлених у справах обставин та досліджених доказів у їх сукупності суд приходить до висновку про те, що оскільки напис в оспорюваному позивачем заповіті здійснено не заповідачем, а іншою особою, будь-які застереження в заповіті відсутні, волевиявлення ОСОБА_7 на час складання зазначеного заповіту не було вільним а тому наявні підстави для визнання недійсним заповіту.

Згідно змісту ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати пов`язані із розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Так як суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, тому вимога позивача про стягнення із відповідача судових витрат підлягає задоволенню.

Згідно розрахунку суми судових витрат від 31.03.2020р. позивач зазначає витрати у розмірі 12452,40грн., який складається із суми сплаченого судового збору,надсилання копій письмового доказу, витребування доказів, проведення судової почеркознавчої експертизи, забезпечення доказів.

Однак враховуючи, що згідно ухвали суду від 09.04.2020р. у клопотанні позивача про забезпечення доказів відмовлено, а тому сума судових витрат в цій частині не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним заповіт ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який складено в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , посвідчений 26.08.2016 року секретарем виконавчого комітету Переспівської сільської ради Сокальського району Львівської області Синчиною О.В. та зареєстрований в реєстрі №34.

Застосувати наслідки нікчемного заповіту ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який складено в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , посвідчений 26.08.2016 року секретарем виконавчого комітету Переспівської сільської ради Сокальського району Львівської області Синчиною О.В. та зареєстрований в реєстрі №34 шляхом позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , права на спадкування за заповітом майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 та встановлення спадкування всього майна ОСОБА_14 за законом, на яке мають право, як спадкоємці першої черги: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , як спадкоємці за правом представлення: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , за заявами яких Приватним нотаріусом Сокальського нотаріального округу Львівської області Сироїд Г.І. заведена спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 .

Судові витрати у розмірі 12452, 40грн. (дванадцять тисяч чотириста п`ятдесят дві гривні 40коп) стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення воно може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25.02. 2021 року.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Третя особа: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

Третя особа: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , місе проживання: АДРЕСА_6 .

Третя особа: Переспівська сільська рада Сокальського району, , місце знаходження: с.Переспа, вул.І.Франка, 8 Сокальського району Львівської області.

Третя особа: Приватний нотаріус Сокальського районного нотаріального округу Сироїд Галина Іванівна, місце знаходження: м.Сокаль, вул.Тартаківська, 3 Львівської області.

Головуючий: Л. Ю. Фарина