Справа № 2-3676/11
Провадження № 4-с/487/36/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2021 року суддя Заводського районного суду міста Миколаєва Лагода А.А. в м. Миколаєві, розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса),

ВСТАНОВИВ:

Заявник 23.02.2021 року звернувся до суду з вказаною заявою. Просить суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо незняття арешту з його нерухомого майна та зобов`язати державного виконавця зняти арешт та заборону відчуження всього нерухомого майна, що належить скаржнику, накладений постановою державного виконавця Шийка Д.М. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.03.2012 року, серія та номер 31656902. В обґрунтування зазначає, що у 2020 році з Державного реєстру нерухомого майна він дізнався про наявність відповідного обтяження в зв`язку із чим звернувся до виконавчої служби. 30.03.2020 року виконавча служба надала лист згідно якого роз`яснила, що виконавче провадження востаннє 23.04.2014 року закінчено на підставі п.5 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Матеріали виконавчого провадження на даний час у виконавчій службі відсутні.

Також заявник просить визнати поважними причини пропуску та поновити строки на звернення до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця, посилаючись на те, що ним питання щодо зняття арешту вирішувалось у позовному провадженні (Справа 487/6141/20). Ухвалою суду від 03.02.2021 року провадження по справі закрито у зв`язку із тим, що вказане питання не може вирішуватись в порядку позовного провадження, а має вирішуватись шляхом подання відповідної скарги на дії чи бездіяльність державного виконавця.

Дослідивши скаргу та додані до неї документи, суддя дійшов наступного висновку.

Спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України та Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно ч. 1 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

В силу ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та обставини зазначені для поновлення такого строку є необґрунтованими, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові.

Зі скарги вбачається, що ОСОБА_1 дізнався про порушення свого права щонайменше з листа Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 30.03.2020 року № 39748/14.23-36/11. При цьому до суду з позовом про зняття арешту по справі 487/6141/20 звернувся 22.10.2020 року, тобто більше ніж через пів року. При цьому попереднє обрання не вірного способу захисту не є поважною підставою для поновлення пропущеного процесуального строку та не є об`єктивною, непереборною причиною такого пропуску. Окремо необхідно зазначити, що на даний час могли змінитись обставини відносно виконавчого провадження та механізму зняття арешту.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності вважаю, що заявником пропущено десятиденний строк на оскарження бездіяльності державного виконавця без поважних причин, а тому прихожу до висновку, що скаргу слід залишити без розгляду та повернути заявнику.

На підставі ст. ст. 126, 447, 448, 449 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) залишити без розгляду та повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвалу може бути оскаржено до миколаївського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів в порядку ст. 354 ЦПК України.

Суддя А.А. Лагода