Справа № 953/9743/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2021 року м.Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючої судді - Лисиченко С.М.,
за участю: секретаря судових засідань Кот Я.А.,
представника позивача- адвоката Аніщенко К.М.,
представника відповідача- Максіменко М.О., ОСОБА_1 ,
представника третьої особи- Мазур Л.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харкова, треті особа: Міністерство оборони України, ОСОБА_3 , про зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_2 (далі за текстом позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харкова (далі за текстом відповідач, КЕВ м.Харків), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , в якому просив зобов`язати КЕВ м.Харків направити до Чугуївської міської ради клопотання про виключення з числа службового житла квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилається на те, що він є військовослужбовцем та разом із сім`єю: дружиною ОСОБА_3 та донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживають та зареєстровані в службовій квартирі АДРЕСА_2 . В зазначену квартиру він разом з сім`єю вселився на підставі службового ордера №015431 від 07.05.2018, виданого виконавчим комітетом Чугуївської міської ради згідно рішення №77 від 23.04.2018, у зв`язку з проходженням військової служби. На цей час позивач перебуває на військовій службі в в/ч НОМЕР_1 Збройних Сил України. На квартирному обліку для отримання постійного житла зазначеним складом сім`ї перебуває з 21.02.2007, має вислугу років на військовій службі 20 років та є учасником бойових дій. У квітні 2021 року на звернення позивача до КЕВ м. Харкова з клопотанням про виключення цього майна з числа службових, отримав відмову, яка мотивована тим, що відсутні підстави для розгляду питання виключення житлового приміщення з числа службових. Позивач вважає, що відмова КЕВ м. Харкова не узгоджується з чинним законодавством, а саме п.п. 3, 11 22 «Порядку забезпечення військовослужбовців і членів їх сімей житловими приміщеннями», затвердженого постановою КМУ від 03.08.2006 року №1081, п. 10 «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» та п. 6 «Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP», затвердженого постановою Ради Міністрів від 04.02.1988 року № 37, а тому, звернувся до суду даним позовом.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 01.06.2021 відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання по справі.
Відповідач надав відзив на позов в якому зазначив, що проти позовних вимог заперечує, вважає їх незаконними та безпідставними, у зв`язку з чим, просить відмовити у позові повністю.
В обґрунтування заперечень проти позову відповідач посилається на те, що порядок перебування на квартирному обліку військовослужбовців та осіб, звільнених із військової служби, і порядок забезпечення їх житлом для постійного проживання чітко визначений Законом України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», ЖК Української РСР, Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081, Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка затверджена наказом Міністра оборони України від 31 липня 2018 року № 380.
Відповідач вважає, що наявність вислуги на військовій службі не надає позивачу права вимагати конкретне службове житло для постійного проживання без додержання встановленого законом порядку розгляду таких питань. У відповідності до Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі за текстом Інструкції), однією з обов`язкових підстав для розгляду питання щодо виключення квартири з числа службової та забезпечення ним для постійного проживання є настання черги військовослужбовця для отримання житла. Відповідно до довідки позивач перебуває на квартирному обліку у загальній черзі за №242, першочерговій (УБД (АТО)) за 65, що свідчить про те, що квартирна черга позивача не є першочерговою. На думку відповідача, якщо ним буде подано клопотання до Чугуївської міської ради про виключення квартири з числа службового житла без дотримання черговості, будуть порушені норми чинного законодавства, зокрема Порядку та Інструкції, до того ж, буде порушене переважне право на житло інших військовослужбовців, які знаходяться в першочерговій черзі перед позивачем і відповідно буде порушено принцип рівності. Крім того, відповідач посилається на невідповідність загальної площі квартири, яка виділена позивачу як службове житло та пряму заборону забезпечення постійним житлом у випадку заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими 9 років, крім подружжя, визначену чинним законодавством. Таким чином, відповідач вважає, що правові підстави для задоволення вимог про зобов`язання КЕВ м. Харків звернутись з відповідним клопотанням до виконавчого комітету Чугуївської міської ради відсутні.
Позивач подав відповідь на відзив в якому зазначив, що ним дотримані усі вимоги, визначені Інструкцією, зокрема, станом на сьогоднішній день останній є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі, має календарну вислугу більше 20 років, перебуває на квартирному обліку в Чугуївському гарнізоні у військовій частині НОМЕР_1 в загальній черзі - з 21.02.2007 року, у першочерговій - з 03.07.2015 року, постійною житловою площею від МО України не забезпечувався, а отже, він має право на забезпечення житлом, зокрема, право на виключення житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання. Також, позивач вважає, що норма жилої площі є розрахунковим нормативом забезпеченості жилою площею у суспільному житловому фонді на одну особу. Вказана норма не збігається з рівнем фактичної забезпеченості громадян житлом, який може бути вищим або нижчим фактичного, а посилання відповідача на невідповідність нормам законодавства житлової площі на одну особу, встановлену для населеного пункту міста Харкова, є безпідставними, оскільки таке питання вирішується саме під час вирішення клопотання про виключення квартири з числа службового житла. Крім того, позивач вказує, що він, як особа, чиї житлові права були порушені відповідачем, не має іншого ефективного способу захисту свого порушеного права, ніж звернення до суду.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27.07.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Міністерство оборони України та відкладено підготовче судове засідання на іншу дату.
Третя особа Міністерство оборони України подало до суду письмові пояснення по справі в яких зазначила, що заперечує проти позовних вимог, оскільки вважає їх необґрунтованими та безпідставними.
В обґрунтування своєї позиції по справі, МО України посилається на те, що згідно з абзацом першим пункту 3.5 Інструкції для виключення квартир із числа службових на підставі наказу начальника гарнізону про визначення кількості службових житлових приміщень та житлових приміщень для постійного проживання в гарнізоні начальником гарнізону за погодженням з КЕВ (КЕЧ) району направляються листи до сільських, селищних, міських, районних у місті (у разі їх створення) рад (відповідних державних адміністрацій) про включення (виключення) квартири до (із) числа службових. До листа щодо виключення квартир із числа службових обов`язково додається відповідний протокол засідання Комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України. Для виключення квартири з числа службових військовослужбовець чи особа, звільнена у запас (відставку), подає начальнику КЕВ (КЕЧ) району рапорт (заяву), підписаний (підписану) всіма повнолітніми членами сім`ї. Підготовка документів для розгляду на Комісії з контролю за розподілом жилого приміщення у гарнізонах Збройних Сил України лизання виключення квартири з числа службових та надання її військовослужбовцю для постійного проживання здійснюється відповідно до вимог розділу IV цієї Інструкції. Третя особа зазначає, що виключення квартири з числа службових здійснюється відповідно сільською, селищною, міською, районною в місті (у разі їх створення) радою (відповідною державною адміністрацією), яка видала відповідний ордер на житло, в установленому Інструкцією порядку. Наявність у КЕВ права здійснювати виключення житла з числа службового Інструкцією не передбачене. Оскільки чинним законодавством чітко врегульований порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями і механізм виключення житла з до повноважень квартирно-експлуатаційного відділу, тому, на думку третьої особи, позовні вимоги ОСОБА_2 до КЕВ м. Харків про зобов`язання вчинити певні дії є безпідставними, необґрунтованими, і такими, що задоволенню не підлягають.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 письмові пояснення по справі не надала.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18.08.2021 підготовче провадження у даній цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду.
У судовому засіданні представник позивача адвокат Аніщенко К.М. позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив, просила позов задовольнити.
Представники відповідача - ОСОБА_5 та ОСОБА_1 у судовому засіданні проти позову заперечували, просили відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов.
Представник третьої особи МО України Мазур Л.Б. у судовому засіданні підтримала позицію відповідача, просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у письмових поясненнях третьої особи.
Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, подала клопотання про розгляд справи без її участі в якому також зазначила, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі.
Суд, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_2 проходить військову службу у Збройних Силах України, у військовій частині НОМЕР_1 , має військову вислугу понад 20 років, що підтверджується витягом з послужного списку (а.с.17).
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 28.04.2015 ОСОБА_2 є ветераном війни - учасником бойових дій (17- зворотна сторона).
07.05.2018 Виконавчий комітет Чугуївської міської ради Харківської області видав ОСОБА_2 ордер на житлове приміщення № НОМЕР_3 , яким позивачу разом з його родиною, яка складається з дружини ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_4 , надано право на заняття приміщення за адресою: АДРЕСА_2 . Вказана квартира має статус «службової» (а.с. 18).
Позивач разом з дружиною ОСОБА_3 ,1984 р.н. та донькою ОСОБА_4 , 2011 р.н, зареєстровані за вищезазначеною адресою, що підтверджується відміткою у паспорті позивача, третьої особи ОСОБА_3 довідкою відділу реєстрації місця проживання особи Чугуївської міської ради від 16.12.2020 (а.с. 9-15).
Згідно довідки КЕВ м. Харкова №2069 від 22.04.2021, ОСОБА_2 постійною житловою площею від МО України не забезпечувався.
09.04.2021 позивач направив до КЕВ м. Харкова заяву від 07.04.2021 щодо виключення житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , з числа службових. Зазначена заява підписана членами родини позивача. (а.с. 19 зворотна сторона)
Листом №2251 від 11.05.2021 щодо житлового питання ОСОБА_2 КЕВ м. Харкова повідомив, що надання військовослужбовцю постійного житла шляхом виключення його з числа службової житлової площі проводиться у разі відповідності займаного житла нормам житлового законодавства. Займана родиною ОСОБА_2 житлова площа не відповідатиме встановленій для даного населеного пункту нормі забезпечення постійним житлом - 8,3 м2/особу, що буде підставою для зняття з квартирного обліку. Також, під час надання житлових приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими 9 років. У зв`язку з чим, підстави для виключення займаного житла з числа службового ОСОБА_2 та надання відповідного клопотання КЕВ м. Харків відсутні.(а.с. 20)
Згідно довідки № 2792 від 24.06.2021, виданої КЕВ м. Харкова, ОСОБА_2 перебуває на квартирному обліку в Чугуївському гарнізоні, у загальній черзі з 21.02.2007 за №242, в першочерговій - з 03.07.2015 року за №65.
Згідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
На органи державної влади поширюється спеціально-дозвільний тип правового регулювання - заборонено все, що прямо не дозволено законом, тобто відповідачу дозволено лише те, що прямо передбачено законом.
Відповідач є державною організацію Міністерства оборони України, відноситься до квартирно-експлуатаційних органів Збройних Сил України, що здійснюють квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин.
Відповідно до п. 1.3. Положення про організацію квартирно експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого Наказом МО України № 448 від 13.09.2013 одним з основним завдань такого органу є участь в організації забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
За змістом положень статті 47 Конституції України, кожен має право на житло.
Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року).
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається з підстав, що не заборонені законом.
Відповідно до пункту 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації. Лише після вирішення питання про зняття з даного житла статусу службового, воно може бути приватизоване на умовах і в порядку, передбаченому Законом.
За змістом ст.118 ЖК Української РСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі - Закон № 2011-VII), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Статтею 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі підрозділів всіх видів і родів ЗСУ, як в воєнний, так і в мирний час. Учасникам бойових дій надаються зокрема, такі пільги, як першочергове забезпечення житлом осіб, що потребують поліпшення житлових умов.
Згідно зі ст. 12 Закону України № 2011-VII держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті (абзац четвертий пункту 1 статті 12 Закону № 2011-VII).
Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 3 серпня 2006 року (надалі - Порядок).
Даним Порядком на сьогодні передбачено чотири способи забезпечення житлом військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше: 1) наданням один раз протягом усього часу проходження військової служби житла виключеного новозбудованого; 2) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла виключеного з числа службового; 3) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб; 4) надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
Таким чином, позивач має право обрати будь - який спосіб для забезпечення житлом, оскільки вказаним Порядком не передбачено, що Квартирно-експлуатаційний відділ уповноважений вирішувати, яким чином забезпечити військовослужбовців житлом.
Пунктом 3 Порядку визначений один з чотирьох способів забезпечення військовослужбовця постійним житлом - надання йому житла виключеного з числа службового.
Пунктом 11 Порядку встановлено механізм виключення житлового приміщення з числа службового, а саме: «Виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу».
Таким чином, питання виключення житла з числа службового має вирішуватися виконавчим комітетом Чугуївської міської ради, а не квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова. Відповідач лише повинен подати клопотання за заявою військовослужбовця про розгляд цього питання разом з клопотанням начальнику гарнізону та командира військової частини.
Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 31 липня 2018 року № 380 (надалі - Інструкція), регламентовано процедуру виключення житла з числа службового.
Згідно п. 10 розділу VII Інструкції, військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи ІІ групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу. Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком.
Обов`язковою умовою для виключення квартир з числа службових є перебування військовослужбовців і осіб звільнених у запас або відставку, на квартирному обліку в ЗС України і відповідність займаного житла нормам законодавства, встановленим для даного населеного пункту, що буде підставою для зняття сім`ї військовослужбовця з квартирного обліку.
Питання виключення квартир з числа службових на засіданнях житлової комісії військової частини слід розглядати за такими критеріями: для військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі не менше 20 календарних років, а для осіб, звільнених у запас або відставку, які звільнені з військової служби за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі - незалежно від вислуги років; для сімей померлих (загиблих) військовослужбовців, сімей, які мають у своєму складі інвалідів та тяжкохворих».
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку, що позивачем дотримано всі умови, які визначені Інструкцією, зокрема, на цей час позивач є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі, має календарну вислугу 20 років, перебуває на квартирному обліку в Чугуївському гарнізоні, в/ч НОМЕР_4 з 13.08.1998, але постійного житла до цього часу не отримав.
Відповідач повинен подати клопотання за заявою військовослужбовця про розгляд цього питання разом з клопотанням начальнику гарнізону та командира військової частини.
Не подаючи відповідне клопотання, КЕВ м. Харкова порушує конституційні права позивача на житло та гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Крім того, чинним законодавством не встановлено підстав для відмови КЕВ м. Харкова у поданні клопотання про виключення житлового приміщення з числа службового до виконавчого органу відповідної ради.
Суд зазначає, що КЕВ м. Харкова не надав доказів на підтвердження обґрунтованості відмови (зволікання) у поданні клопотання за заявою військовослужбовця про розгляд питання про виключення житла з числа службового при наявності позитивного рішення житлової комісії військової частини та наказу командира військової частини з цього приводу. Немотивована бездіяльність КЕВ м. Харкова обмежує права позивача на забезпечення житлом, гарантовані Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а посилання відповідача на необхідність дотримання черговості при вирішенні питання щодо виключення житла з числа службового та забезпечення ним військовослужбовця для постійного проживання є необґрунтованим.
Відповідні правові висновки неодноразово були викладені Верховним Судом, зокрема, у постанові від 04.03.2020 по справі 636/1514/19, постанові від 18.11.2020 по справі №636/2211/19, постанові від 18.02.2021 по справі №636/3680/19.
Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Щодо доводіа відповідача про те, що службове житло не відповідає вимогам ст. 50 ЖК УРСР, тому у відповідача відсутні законні підстави для надання згоди на виключення квартири із числа службової, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 1 частини 4 Інструкції службові жилі приміщення надаються в межах не менше визначеного в установленому порядку рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в цьому населеному пункті, але не більше 13,65 квадратного метра жилої площі на одну особу. Наведене свідчить, що питання про надання жилого приміщення у межах норми житлової площі вирішується органом, уповноваженим надавати житло особі, безпосередньо при його наданні.
Вимоги закону щодо дотримання норм розміру житлової площі були дотримані відповідачем при виділенні позивачу спірної квартири житловою площею 30.18 кв.м., як службової, на сім`ю з трьох осіб: позивача, його дружину та доньку. Тому зазначена обставина є формальною, та не може бути визначальною при вирішенні питання щодо виключення квартири з числа службової.
Позивач та його родина не мають іншого житла та відповідно до ст.125 ЖК України не можуть бути виселені із службового жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення, з чим погоджується відповідач у відзиві.
Потреба у використанні спірної квартири як службової відпала, оскільки квартира не є вільною, в ній зареєстрована сім`я позивача, що складається наразі з 3-х осіб, а тому така квартира не може бути віднесена до службових, і на неї не може бути виданий ордер на вселення іншим особам, оскільки ордер надано на вказану квартиру саме Позивачу в порядку черговості в 2009 році. Вказаний ордер в судовому порядку недійсним не визнавався.
Відмовляючи позивачу у погодженні клопотання щодо виключення спірної квартири з числа службової, відповідач унеможливлює реалізацію позивачем права на житло, позбавляє його адекватних процесуальних гарантій.
Таким чином, внаслідок бездіяльності відповідача, позивач фактично позбавлений можливості реалізувати свої права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 2 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», яке набуло статусу остаточного 2 березня 2011 року, визнано, що в цій справі мало місце порушення прав заявників, гарантованих ст. 8 Конвенції. Зокрема Європейський суд з прав людини констатував, що заявників було позбавлено адекватних процесуальних гарантій у процесі прийняття рішення щодо їхнього права на житло. Термін «житло» в тлумачення Європейського суду з прав людини означає переважно місце, де особа мешкає на постійній основі, проте, цей термін може поширюватись і на місце, де особа має твердий намір мешкати.
Бездіяльність відповідача має наслідком унеможливлення реалізації права позивача на житло, передбачених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Конституцією України. Таким чином, бездіяльність відповідача щодо неподання відповідного клопотання, - є позбавленням адекватних процесуальних гарантій у процесі прийняття рішення щодо права на житло.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вони є законними, обґрунтованими та доведеними.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, а саме у зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про задоволення позову, а позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір покладається на відповідача та підлягає стягненню на користь держави.
Керуючись статтями 12,13, 43, 49, 76-78, 81, 141, 258-259, 263, 264, 265, 273, 352 ЦПК України суд, -
Позов ОСОБА_2 до Квартирно- експлуатаційного відділу м.Харкова, треті особа: Міністерство оборони України, ОСОБА_3 , про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м.Харкова направити до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання про виключення з числа службового житла квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харкова на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ;
Відповідач: Квартирно-експлуатаційний відділ м.Харкова, , адреса: м.Харків, вул. Пушкінська,61;
Треті особи:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: не відомий., адреса: АДРЕСА_2 ;
Міністерство оборони України, , адреса: м.Київ, проспект Повітрофлотський,6.
Повне судове рішення складено 20.12.2021.

Суддя С.М. Лисиченко