Провадження № 2/161/4639/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 грудня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

при секретарі Фурман Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

29.10.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої вказала, що вона є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в якій зареєстроване місце проживання її дочки ОСОБА_3 , зятя ОСОБА_4 , онуків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також її колишнього чоловіка - відповідача ОСОБА_2 . Разом з тим, ОСОБА_2 з 2011 року по даний час за адресою своєї реєстрації не проживає та взагалі не з`являється, не оплачує комунальних послуг, не бере участі в утриманні квартири, її ремонті та оплаті комунальних послуг. Звернення до суду з цим позовом зумовлено тим, що факт реєстрації відповідача в належному їй помешканні обмежує її у праві користування та розпорядження своїм майном (квартирою). Враховуючи викладене, просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

До початку судового засіданні від позивачки надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань, а також відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили.

Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного.

Згідно вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власницею квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Дана обставина підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 05.04.2012 року, виданим на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради № 176-1 від 22.03.2012 року.

Як вбачається з будинкової книги для прописки громадян, проживаючих в квартирі АДРЕСА_2 серії А № 120443, у даному житловому приміщенні також зареєстрований, зокрема, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається із листа Луцького РУП ГУНП у Волинській області № 44858/50/04-21 від 25.10.2021 року, в ході проведення перевірки та опитування сусідів було підтверджено, що відповідач ОСОБА_2 з 2011 року та по даний час не проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Вищевказану обставину також підтвердили у своїх поясненнях сусіди за місцем реєстрації відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Вищевказана норма чинного законодавства кореспондується з положенням ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 без поважних причин не проживає у спірній квартирі з 2011 року по даний час.

Будь-яких належних, допустимих та беззаперечних доказів на підтвердження того, що відповідачу чиняться перешкоди у користуванні житловим будинком та проживанні в ньому, про поважність причин відсутності з дня його реєстрації, наявність між ним і власником житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання його таким, що втратив право користування житлом, в матеріалах справи немає та в ході судового розгляду даної справи таких фактів встановлено не було.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що є всі передбачені законодавством підстави для визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_2 .

Разом з тим, відповідно до ст. 7 ЗУ"Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення.

Отже, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщеннямпідлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З вищевикладеної норми закону слідує, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі в розмірі 908 грн. понесені останньою при сплаті судового збору.

На підставі ст. 150 ЖК України, ст. ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 247, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , паспортні дані: паспарт серії НОМЕР_1 , виданий Луцьким МУ УМВС України у Волинській області 13.01.1998 року.

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , паспортні дані: паспорт серії НОМЕР_2 виданий Луцьким МВ УМВС України у Волинській області 02.08.2002 року.

Повний текст рішення складено 22 грудня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук