ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2021 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Шаповалова К.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про застосування реституції та повернення транспортного засобу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до Дарницького ВДВС в м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) про застосування реституції та повернення транспортного засобу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 753/25079/21 між суддями від 08 грудня 2021 року матеріали позову передано в провадження судді Шаповаловій К.В. Фактично справа передана судді 10 грудня 2021 року.

Відповідно до позовної заяви позивач просив суд повернути ОСОБА_1 транспортний засіб "Mitsubishi Pagero" д.н.з. НОМЕР_1 , який належить позивачу, та на який було накладено арешт Дарницьким районним відділом ДВС ГТУЮ в м. Києві в межах виконавчого провадження № 39358746.

При цьому, відповідно до позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, автомобіль позивача був описаний та на нього було накладено арешт при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/6386/12 від 10 липня 2013 року, виданого Дарницьким районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ПАТ "Банк Фінанси і Кредит". Отже позивач є боржником у виконавчому провадженні № 39358746.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право саме в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до статті 447 ЦК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Позивач, пред`являючи вимоги до Дарницького відділу державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про повернення транспортного засобу, посилалася на те, що арешт було накладено державним виконавцем в рамках виконавчого провадження № ВП 39358746, та пов`язаний зі стягненням з неї заборгованості перед ПАТ "Банк Фінанси і Кредит". Відповідно до постанови державного виконавця від 19 серпня 2020 року виконавче провадження закрито, проте арешт з автомобіля не знято та він не повернутий боржнику.

ОСОБА_1 є боржником перед ПАТ "Банк Фінанси і Кредит" тобто є стороною виконавчого провадження.

У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПКУкраїни, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб`єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб`єктом оціночної діяльності.

Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

ОСОБА_1 пред`явила позов до Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві, зі змісту якого не вбачається спору між сторонами про право власності (володіння, користування розпорядження) на майно, на яке накладено арешт, і таке право позивача ніким не оспорюється, не містить позов і матеріально-правових вимог до відповідача, а тому позовна заява не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, оскільки передбачається інша форма звернення та порядок вирішення.

Заявлені позивачеми вимоги не можуть розглядатися у позовному провадженні, оскільки у такому випадку позивач ОСОБА_1 одночасно має бути й відповідачем, так як її майно арештовано державним виконавцем і вона є боржником за виконавчим провадженням, що є неможливим відповідно до вимог статей 42, 48, 175, 447 ЦПК України. Тому такий позов взагалі не підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 204/2494/20.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, підстави для розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Дарницького відділу державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про про застосування реституції та повернення транспортного засобу , відсутні, а у відкритті провадженні слід відмовити.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 186, 447 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

відмовити у відкритті провадження в справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про застосування реституції та повернення транспортного засобу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя К.В. Шаповалова