П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Сас Ю.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 03 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Служба у справах дітей Оболонської у м. Києві державної адміністрації, про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя.

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом про поділ майна подружжя.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 05 липня 2021 року первісний позов та зустрічний позов задоволено частково.

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 123 750,00 грн. та витрати на прведення експертизи у розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 03 серпня 2021 року у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, 10.09.2021 року ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу, оскаржувану ухвалу вважає незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким його заяву задовольнити.

Станом на початок розгляду справи по суті відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав:

Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення представник відповідача зазначив, що під час розгляду справи ОСОБА_1 було здійснено витрати на проведення оцінки нерухомого майна, які підлягають розподілу між сторонами. Вартість такої оцінки складає 10 000 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи квитанціями.

Також в своїй заяві про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відповідач заявляв, що загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу по розгляду даної справи в суді становить 123 750, 00 грн.

Факт надання правничої допомоги у вказаному розмірі представником відповідача було зафіксовано в додатках (№1 від 28.08.2017, №3 від 07.12.2017, №6 від 27.04.2018, №7 від 05.10.2018, №8 від 30.01.2019, №9 від 11.03.2019, №10 від 30.07.2019) до договору про надання правової допомоги №329/17 від 28.08.2017 та акті від 12.07.2021 року про виконання договору про надання правової допомоги №329/17 від 28.08.2017.

Сторонами договору про надання правової допомоги було визначено порядок оплати гонорару адвокату у формі фіксованої суми, договір про надання правової допомоги та акт про його виконання не містять відомостей про конкретну кількість часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт. Однак зі змісту акту про виконання договору про надання правової допомоги вбачається, що адвокатом було вчинено 44 процесуальні дії, включаючи складання процесуальних документів, представництво інтересів у судових засіданнях, ознайомлення із матеріалами справи та інше, що вказує на значну кількість часу, витраченого адвокатом на представництво інтересів позивача за зустрічним позовом у даній справі, та на великий обсяг наданих адвокатом послуг.

Відповідно до ч. 2 ст.. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивач в уточненій зустрічній позовній заяві зазначив, що орієнтовний розмір витрат на правову допомогу складає 80 000 грн. При цьому зазначив, що детальний опис витрат, які фактично будуть понесені та підтверджуючі їх документи будуть згодом надані до суду у встановленому законом порядку.

При вирішенні справи суд першої інстанції відмовив у стягненні витрат на правничу допомогу у розмірі 80 000 грн. саме у зв`язку з ненаданням документів, що підтверджують факт їх понесення. При цьому суд не звернув увагу, що надав оцінку не фактично понесеним витратам, а лише їх заявленому попередньому розміру, при тому, що відповідач зазначив про намір уточнити їх остаточний розмір і надати цьому підтверджуючі документи. На протязі п`яти днів з моменту ухвалення рішення відповідач надав до суду заяву в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України про ухвалення додаткового рішення, а саме стягнення судових витрат у розмірі 123 750 грн. а також витрат на проведення оцінки майна у розмірі 10 000 грн.

В порушення встановленого законом процесу, суд першої інстанції оскаржуваною ухвалою відмовив у задоволенні вказаної заяви на тій підставі, що питання витрат на правову допомогу вже було вирішено. При цьому суд не звернув увагу на те, що вирішенню підлягали вимоги саме щодо заявленого розміру витрат, тобто 123 750 грн., а не їх попередній розмір 80 000 грн., та на підставі доказів, наданих не з попереднього розрахунку, а представлених на підтвердження остаточної суми витрат. За таких умов апеляційний суд приходить до висновку, що вимоги відповідача стосовно витрат на правову допомогу належним чином розглянуті не були.

На підтвердження своїх витрат, відповідачем було надано до суду документи, передбачені ст.. 137 ЦПК України. Дані документи належним чином підтверджують склад та розмір таких витрат, як вже було зазначено вище.

Відповідно до ч. 4, 5, 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В той же час, до суду першої інстанції позивачем не було надано заперечень стосовно не співмірності та неналежності заявлених витрат. Не вбачає такої не співмірності і суд апеляційної інстанції. За таких умов, зазначені витрати підлягають розподілу.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що фактично за результатами розгляду справи в апеляційний суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог зустрічного позову лише в частині одного з чотирьох заявлених об`єктів поділу, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 30 937, 50 грн. В такій же пропорції підлягають стягненню і витрати на проведення експертного дослідження.

Таким чином, з огляду на вищевказане, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення заяви про стягнення заявлених судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 03 серпня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 30 937 (тридцять тисяч дев`ятсот тридцять сім) гривень 50 коп. витрат на правову допомогу та 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 коп. судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько