Єдиний унікальний номер 219/374/21
Номер провадження 22-з/804/27/21
Головуючий у 1 інстанції Лапченко О.М.
Суддя доповідач Тимченко О.О.
У Х В А Л А

23 лютого 2021 року м. Бахмут

Суддя Донецького апеляційного суду Тимченко О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід суддів у цивільній справі № 219/374/21 за позовом ОСОБА_1 до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області, третя особа - Головне управління Державного казначейства України в Черкаській області, про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 січня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 січня 2021 року матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Смілянського міськрайонного суду Донецької області, третя особа - Головне Управління Державного Казначейства України в Черкаській області про стягнення моральної шкоди передано на розгляд до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області.

Не погодившись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 лютого 2021 року визначено колегію суддів для розгляду справи: головуючий суддя - Азевич В.Б., судді: Никифоряк Л.П., Халаджи О.В.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року (суддя Азевич В.Б.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 січня 2021 року.

З матеріалів справи вбачається, що до апеляційної скарги позивачем було додано заяву про відвід суддям Донецького апеляційного суду Гапонову А.В., Новіковій Г.В., Никифоряку Л.П. в обґрунтування якої посилається на те, що постановою Донецького апеляційного суду від 23 грудня 2020 року (суддя-доповідач Гапонов А.В., судді: Новікова Г.В., Никифоряк Л.П.) його апеляційну скаргу на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 вересня 2020 року було залишено без задоволення, а рішення без змін. Вважає, що в даному випадку наявні інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді Донецького апеляційного суду Никифоряка Л.П. , оскільки у нього склалась стійка думка щодо упередженості та необ`єктивності судді.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 22 лютого 2021 року цивільну справу № 219/374/21 передано до канцелярії суду для автоматизованого розподілу судової справи між суддями Донецького апеляційного суду для вирішення питання про відвід судді.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 лютого 2021 року визначено суддю для розгляду заяви про відвід: головуючий суддя - Тимченко О.О. (а.с.56).

Перевіривши доводи заяви ОСОБА_1 про відвід, апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення відводу відсутні.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Підстави для відводу судді визначені статтями 36, 37 ЦПК України.

Так, частинами 1 та 2 статті 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд апеляційної інстанції вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з: (І) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; (ІІ) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно апеляційний суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід судді Никифоряку Л.П. у справі № 219/374/21, апеляційний суд також бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу «a priori» не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Зокрема, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина 4 статті 36 ЦПК України).

Наведені заявником аргументи стосовно участі у розгляді цивільної справи № 219/138/20 судді Никифоряка Л.П. та ухвалення постанови про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 вересня 2020 року без змін, свідчать саме про незгоду особи з рішеннями, що у значенні вказаних вище імперативних приписів частини 4 статті 36 ЦПК України не може бути визнано обґрунтованою підставою для відводу.

Крім того, заявником не наведено фактів прояву суддею поведінки, яка б свідчила про його упередженість чи небезсторонність у цій справі.

Отже, аргументи, якими ОСОБА_1 мотивує свою заяву про відвід судді Никофоряка Л.П. не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цього судді як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

Інших обставин, визначених статтею 36 чи статтею 37 ЦПК України, які б свідчили про особисту упередженість судді Никифоряка Л.П. або його необ`єктивність під час розгляду справи № 219/374/21 заявником не зазначено.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд вважає, що заява ОСОБА_1 про відвід судді Никифоряка Л.П. є безпідставною та необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 36, 37, 40, 261, 381 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Никифоряка Любомира Петровича у цивільній справі № 219/374/21 за позовом ОСОБА_1 до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області, третя особа - Головне управління Державного казначейства України в Черкаській області, про відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Справу передати колегії суддів, визначеній протоколом автоматизованого розподілу даної судової справи між суддями Донецького апеляційного суду.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Донецького

апеляційного суду О.О. Тимченко