Справа № 727/9384/21
Провадження № 2/727/2679/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року Шевченківський районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді: Одовічен Я.В.

За участю секретаря: Філатової К.А.

Позивача: ОСОБА_1 .

Відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про повернення коштів.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що його син ОСОБА_3 вироком Апеляційного суду Тернопільської області визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених п.9, п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.296 КК України. Йому призначено покарання у виді 13 років 6 місяців позбавлення волі. ОСОБА_3 відбуває призначене покарання у виправній колонії №67 у м.Сокиряни.

02.11.2019 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір «Про надання правової допомоги» №02/11/19-1. Метою укладення договору було застосування до ОСОБА_3 умовно-дострокового звільнення від не відбутої ним частини покарання.

Додатком №1 до договору про надання правової допомоги №02/11/19-1 сторони домовились і погодили суму гонорару адвоката за надання послуг, передбачених в угоді в розмірі 25000 гривень за ведення справи клієнта в суді першої інстанції та 25000 гривень у суді апеляційної інстанції. За отримання позитивного результату по справі клієнт надає адвокату премію у розмірі 25000 гривень.

У випадку якщо клієнт одноразово оплатив наперед усі зазначені суми за розгляд справи та не отримав обумовленого позитивного результату, то адвокат повертає в обумовленій сторонами формі платежу суму коштів у розмірі 50000 гривень.

Станом на 02.11.2019 року адвокат Лутсу І.В. отримала усі зазначені нею в договорі кошти у розмірі 75000 гривень, про що у додатку №1 до договору завірила своїм підписом.

Після ухвалення Апеляційним судом Чернівецької області рішення про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_3 від невідбутої ним частини покарання, з метою досудового врегулювання спору, він звертався до відповідача з проханням повернути сплачені кошти у розмірі 50000 гривень, проте остання не відреагувала.

Просив зобов`язати ОСОБА_2 повернути йому у відповідності до договору №02/11/19-1 та додатком №1 до нього від 02.11.2019 року «Про надання правової допомоги», укладеного між ними, гроші в сумі 50000 гривень.

Ухвалою суду від 18.10.2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Одночасно ухвалою суду за клопотанням позивача було витребувано докази з Сокирянського районного суду Чернівецької області.

Відповідачем ОСОБА_2 було подано відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач позов не визнала. Зазначила, що дійсно 02.11.2019 року між нею та ОСОБА_1 було укладено договір №02/11/19-1 «Про надання правової допомоги». На виконання договору 28.04.2020 року нею було подано особисто до канцелярії Сокирянського районного суду Чернівецької області клопотання про звільнення умовно-достроково від подальшого відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На момент подачі клопотання клієнт порушив п.3.1 Договору та не повідомив про звільнення його з роботи, що є суттєвою інформацією по справі.

03.06.2020 року зазначене клопотання про умовно-дострокове звільнення за заявою засудженого ОСОБА_3 було залишено без розгляду.

Після її переписки з адміністрацією установи відбування покарання, ОСОБА_3 було прийнято на роботу в установі.

Не пропрацювавши місяця, ОСОБА_1 почав знову наполягати на подачі клопотання про умовно-дострокове звільнення до 19.06.2020 року. Вона як адвокат роз`яснювала, що подача клопотання передчасна та піднімала питання про те, що одна стадія судового розгляду у суді першої інстанції вже завершена, а тому гонорар за повторне звернення до суду з клопотанням коштувати 25000 гривень, на що вони погодилися.

25.06.2020 року суддею Сокирянського районного суду Чернівецької області Унгурян С.Д. було відкрито провадження та призначено до судового розгляду клопотання адвоката Лутсу І.В. в інтересах ОСОБА_3 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03.08.2020 року у задоволенні поданого нею клопотання було відмовлено.

На вказане рішення нею було подано апеляційну скаргу, під час розгляду якої вона особисто була присутня в суді апеляційної інстанції.

Окрім того, вказувала на те, що договір №02/11/19-1 «Про надання правової допомоги» було укладено ОСОБА_1 , який діяв в інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначила, що правова допомога на підставі договору надавалася саме ОСОБА_3 , а не позивачу.

Нею, як адвокатом, було надано правову допомогу ОСОБА_3 як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, при цьому в суді першої інстанції правова допомога надавалась двічі. Враховуючи те, що в суді першої інстанції з вини клієнта були дві завершені стадії розгляду справи в інтересах клієнта, а не одна, то і за кожну завершену стадію судового розгляду клієнт зобов`язаний сплатити окремо по 25000 гривень. За ведення справи в суді апеляційної інстанції, завершену стадія розгляду, також погоджено сплату гонорару в розмірі 25000 гривень.

Тому, вважає, що адвокатом було отримано гонорар без врахування премії в розмірі 25000 гривень.

Окрім того, зазначила, що рішенням КДКА Чернівецької області №107 від 23.02.2021 року ОСОБА_1 у порушенні дисциплінарної справи та зобов`язанні ОСОБА_2 повернути кошти у розмірі 50000 гривень було відмовлено.

Просила відмовити у задоволенні позову за безпідставністю.

Позивачем подано відповідь на відзив. У відповіді ОСОБА_1 зазначив, що питання про гонорар за повторне звернення з клопотанням до суду першої інстанції між сторонами не обговорювалось, оскільки відсутні будь-які договори та додатки до них.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та підтвердив, викладені в ньому обставини. Просив позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у поданому до суду відзиві. Зазначила, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем, оскільки послуги по договору надавались нею ОСОБА_3 . Просила відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Так, 02.11.2019 року між адвокатом Лутсу І.В. та ОСОБА_1 , який уклав даний договір в інтересах ОСОБА_3 , було укладено договір №02/11/19-1 «Про надання правової допомоги» (а.с.5-6).

Відповідно до п.1.1 Договору, адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу ОСОБА_3 , який відбуває покарання в Сокирянській виправній колонії №67 Чернівецької області, при провадженні у Сокирянському районному суді Чернівецької області та Чернівецькому апеляційному суді заміни режиму відбування покарання, встановлення адміністративного нагляду, та оскарження рішень комісій при установі відбування покарання, оскарження дій представників колонії, рішень судів всіх інстанцій щодо встановлення та скасування адміністративного нагляду та інше.

Пунктом 3.1 сторони погодили, що клієнт зобов`язаний надати для здійснення захисту всю необхідну інформацію, яка йому відома у справі, та яка відноситься до провадження у справі, надати необхідні для захисту інтересів документи, речі та інші матеріали, які можуть бути в його розпорядженні.

В разі недотримання клієнтом умов даної угоди або розірвання угоди з ініціативи клієнта сплачений розмір гонорару адвокатом не повертається.

Зазначений договір було підписано стороною ОСОБА_1 та адвокатом Лутсу І.В.

Того ж дня між сторонами було укладено додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 02.11.2019 року №02/11/19-1 (а.с.7).

У вказаному додатку сторони домовилися та погодили суму гонорару адвокату за надання послуг, передбачених в угоді в розмірі 25000 гривень за ведення справи клієнта в суді першої інстанції та 25000 гривень в суді апеляційної інстанції.

У випадку надання адвокатом додаткових послуг по інших провадженнях розмір гонорару буде зазначено у додатку №2 до основного договору від 02.11.2019 року №02/11/19-1. Всі інші витрати понесені адвокатом оплачуються окремо.

На момент підписання договору клієнтом сплачено аванс у розмірі 25000 гривень, який відповідно до основного договору від 02.11.2019 року не повертається з підстав, зазначених в останньому.

За отримання позитивного результату по справі, клієнт надає адвокату премію у розмірі 25000 гривень.

У випадку, якщо клієнт одноразово оплатив наперед всі зазначені суми за розгляд справи в апеляційному суді та преміальні адвокату та не отримав обумовленого позитивного результату, то адвокат повертає в обумовленій сторонами формі платежу суму коштів у розмірі 50000 гривень.

Станом на 02.11.2019 року адвокат отримав кошти в сумі 75000 гривень, що еквівалентно 3000 доларів США.

Додаток підписано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Судом також встановлено, що ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03.08.2020 року в задоволенні клопотання адвоката Лутсу Ірини Володимирівни, поданого в інтересах засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовлено (а.с.36).

Зазначене рішення суду першої інстанції ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 08.09.2020 року залишено без змін, а апеляційну скаргу, захисника ОСОБА_3 , адвоката Лутсу І.В. про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - без задоволення (а.с.39-40).

До Дисциплінарної палати КДК адвокатури Чернівецької області надійшла скарга ОСОБА_1 відносно адвоката Лутсу І.В. про повернення грошових коштів та притягнення до дисциплінарної відповідальності. Скарга була мотивована тим, що адвокат уклав з ним договір про надання правової допомоги, однак належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання, не досягла позитивного результату, одержавши наперед суму коштів у розмірі 75000 гривень. Відповідно до Додатку №1 до договору адвокат зобов`язалася повернути суми коштів у розмірі 50000 гривень у разі недосягнення позитивного результату. Однак, адвокат ухиляється від виконання умов договору та не повертає незаконно отриману суму грошей.

Рішенням дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернівецької області від 23.02.2021 року №107 у порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_2 було відмовлено (а.с.54-56).

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються положеннями Цивільного кодексу України.

Предметом судового розгляду у справі є позовна вимога про повернення позивачу у відповідності до договору №02/11/19-1 та додатком №1 до нього від 02.11.2019 року «Про надання правової допомоги», укладеного між сторонами, грошових коштів у сумі 50000 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Сторони у судовому засіданні підтвердили, що виконання зазначеного договору адвокатом полягало у подачі клопотання про звільнення умовно-достроково від подальшого відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказаний висновок підтверджується сторонами і у поданих ними заявах по суті справи.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено у Законі України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

За змістом частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Положеннями частини 1 статті 1 цього Закону визначено, що договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України.

Зокрема, статтею 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Глава 52 ЦК України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно з приписами статті 30 Закону «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення, тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:(1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»); (2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 ЦК України; (3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; (4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата; (5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, умов їх сплати, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Отже, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання та його виконання.

Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Даючи оцінку спірним правовідносинам та аргументам сторін, суд зауважує, що в додатку №1 до договору про надання правової допомоги від 02.11.2019 року №02/11/19-1 позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 на власний розсуд визначили розмір та умови оплати послуг адвоката, визначивши їх вартість за ведення справи в кожній інстанції, а також визначили розмір додаткового гонорару адвоката у разі отримання позитивного результату справи.

Окрім того, в укладеному додатку до договору сторони обумовили наслідки у випадку

не отримання обумовленого позитивного результату, а саме: адвокат повертає в обумовленій сторонами формі платежу суму коштів у розмірі 50000 гривень у разі оплати клієнтом одноразово наперед всіх зазначених сум.

У змісті Додатку №1 до договору наявна відмітка, що станом на 02.11.2019 року адвокат отримав кошти в сумі 75000 гривень, що еквівалентно 3000 доларів США.

Як було встановлено судом, предметом договору про надання правової допомоги від 02.11.2019 року сторони визначили надання адвокатом необхідної правничої допомоги ОСОБА_3 , який відбуває покарання в Сокирянській виправній колонії №67 Чернівецької області, при провадженні у Сокирянському районному суді Чернівецької області та Чернівецькому апеляційному суді заміни режиму відбування покарання.

Проте, за результатами розгляду поданого адвокатом Лутсу І.В. клопотання, судом було відмовлено в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_3 від подальшого відбуття покарання.

Таким чином, позитивного результату досягнуто не було.

Аргументи відповідача про те, що фактично нею надавалась правова допомога в суді першої інстанції двічі, а тому за кожну завершену стадію судового розгляду клієнт зобов`язаний сплатити окремо по 25000 гривень, суд відхиляє, оскільки у Додатку №1 до Договору від 02.11.2019 року сторони погодили, що у випадку надання адвокатом додаткових послуг по інших провадженнях розмір гонорару буде зазначено у додатку №2 до основного договору від 02.11.2019 року. Всі інші витрати понесені адвокатом під час надання правової допомоги оплачуються клієнтом окремо. Проте, доказів укладення між сторонами додатку № 2 до Договору від 02.11.2019 року, доказів надання адвокатом додаткових послуг та понесення відповідачем додаткових витрат суду не надано.

Окрім того, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що ОСОБА_1 є неналежним позивачем у справі, оскільки послуги за договором надавались ОСОБА_3 .

Так, із змісту досліджених судом Договору від 02.11.2019 року та додатку до нього вбачається, що саме позивач укладав договір та підписував його. При цьому він діяв від власного імені, будь-яких повноважень представництва на підставі довіреності не виконував та визначив предмет договору на власний розсуд в інтересах свого сина ОСОБА_3 .

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року у справа № 450/2286/16-ц (провадження № 61-2032св19) міститься висновок, що добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Якщо особа, яка має право на оспорення документу чи юридичного факту, висловила безпосередньо або своєю поведінкою дала зрозуміти, що не буде реалізовувати своє право на оспорення, то така особа пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом. Спроба особи згодом здійснити право на оспорення суперечитиме попередній поведінці такої особи і має призводити до припинення зазначеного права.

Доводи відповідача на те, що рішенням КДКА Чернівецької області №107 від 23.02.2021 року у порушенні дисциплінарної справи щодо відповідача було відмовлено суд не бере до уваги, оскільки у вказаному рішенні комісія перевіряла підстави для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності, в той час як в даному судовому спорі предметом доказування є наявність підстав для повернення коштів за договором про надання правової допомоги.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що доводи позивача щодо неналежного виконання відповідачем умов договору про надання правової допомоги та додатку №1 до нього від 02.11.2019 року знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, докази відповідача доводи позивача не спростовують, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.11, ст.1212 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 18, 80, 89, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 (РНОКПП не відомий), проживаючу в АДРЕСА_1 , повернути ОСОБА_1 (РНОКПП не відомий), який проживає в АДРЕСА_2 у відповідності з договором №02/11/19-1 та додатком №1 до нього від 02.11.2019 року кошти у сумі 50000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення буде складено у п`ятиденний термін.

Суддя Одовічен Я.В.