Справа № 638/7969/21
Провадження № 2/638/4405/21
16 грудня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Семіряд І.В.,
за участю секретаря Подосокорської А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-
27.05.2021 позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначає, що на підставі листа КП «ХТМ» №194 від 14.06.2016 мешканцями 2-го під`їзду по АДРЕСА_1 було прийнято рішення про встановлення лічильника теплової енергії на під`їзді у співвідношенні «за» 77%. Відповідальною особою за проекти, узгодження, монтажні роботи, а також за збір коштів для цих робіт та розрахунки за виконані роботи, згідно рішення загальних зборів від 15.08.2010, був призначений ОСОБА_1 , який виконав свої обов`язки. Обов`язком мешканців квартир другого під`їзду було прийняття фінансової участі у виконанні робіт по придбанню та вводу в експлуатацію лічильника тепла в межах їх дольової участі, яка для двокімнатної квратири становить 70 грн. ОСОБА_2 не виконав зобов`язання. Рішенням зборів мешканців від 21.07.2018 прийнято рішення про обов`язкове проведення чергової перевірки з дольовою участю кожної квартир у розмірі 70 грн. ОСОБА_2 був належним чином проінформована про витрати по черговій перевірці лічильна. Відповідач не здав грошові кошти. Оскільки позивач на встановлення лічильника тепла витратив до своєї обов`язкової частини в розмірі 3790,20 грн, що становить від загальної вартості лічильника 42,22%, тому позивач має право на частку у розмірі 42,22% від загальної суми заощадженої мешканцями другого під`їзду, за рахунок експлуатації лічильника тепла на під`їзді. Позивач зазначає, що відповідач користується послугами лічильника тепла другого під`їзду, заощадив грошові кошти при сплаті за опалення в порівнянні з мешканцями квартир такої ж площини. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 70 грн дольова участь мешканців кв. АДРЕСА_2 площею 44,5 кв.м. на проведення чергової Державної перевірки, 3790,20 грн дольова частка від ефективності використання лічильника тепла, 5,60 грн 3% річних, 13,79 грн інфляційні витрати, 157,71 грн 3% річних від частки збереження відповідачем грошей, 376,05 грн інфляційні витрати від частки збереження відповідачем грошей, 25 грн банківський збір, а всього 4438,35 грн.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, з підстав, вказаних у позові, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:
Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.
Судом встановлено, що нарахування за послуги з централізованого опалення мешканцям другого під`їзду житлового будинку АДРЕСА_3 проводяться за показаннями приладу обліку теплової енергії, встановленого та опломбованого 02 грудня 2010 року. Вузол обліку теплової енергії перебуває на балансі споживачів другого під`їзду. Зазначене підтверджується листом начальника Шевченківського філіалу Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» від 05 липня 2016 року № К-153/07.
З протоколу загальних зборів мешканців другого під`їзду будинку АДРЕСА_3 21.07.2018 вбачається, що на зборах присутні 29 мешканців другого під`їзду, 5 мешканців інших під`їздів, які вирішили , враховуючи ефективність роботи лічильника тепла та економію грошових коштів, яка отримується від експлуатації за минулий період, схвалити проведення чергової державної повірки лічильника тепла у сумі 3360 грн, з обов`язковою участю всіх квартир другого під`їзду та рівним розподілом суми по всі квартирам.
Позивачем ОСОБА_1 надано до матеріалів справи копію журналу оплати за періодичну повірку лічильника тепла по під`їзду № 2 по АДРЕСА_3 , який він складав. Відомості про сплату будь- яких сум ОСОБА_2 у журналі відсутні.
Доказів того, що позивачем перераховані будь- які кошти за демонтаж, підготовку до повірки, технічний огляд, підготовку до монтажу та монтаж після повірки лічильника не надано.
За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області ОСОБА_2 не зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 .
За інформацією Реєстру територіальної громади міста Харкова у кв. АДРЕСА_5 не зареєстрована жодна особа.
За змістом статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і яке не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна, набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочину, або інших підстав, передбачених статтею 11ЦК України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави виступають: набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.
За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
Згідно з частиною 1 статті 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.
Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи.
Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 зазначав, що відповідач ОСОБА_2 безпідставно користується лічильником тепла на під`їзд, за повірку якого він сплатив власні кошти у розмірі 70 грн замість відповідача.
Однак, матеріали справи не містять відомостей про те, хто є власником зазначеної квартири. Позивачем не надано доказів того, що саме ОСОБА_2 є одноособовим власником цієї квартири, мешкає у ній та повинен нести обов`язки, що покладаються на співвласників спільного майна. В судовому засіданні встановлено, що в зазначеній квартирі жодна особа не зареєстрована. Надана позивачем довідка кооперативного об`єднання «Єдність» не може бути належним доказом, оскільки зазначена довідка подана в копії, належним чином не посвідчена. Окрім того, належним підтвердженням права власності на об`єкт нерухомості може бути витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно.
Належних та допустимих доказів факту сплати позивачем саме за відповідача коштів, за стягненням яких він звернувся до суду, матеріали справи не містять.
Довідку про витрату грошей, акт виконаних робіт, журнал отримання коштів для проведення перевірки, протокол проведення загальних зборів співвласників лічильника тепла, не можуть бути взяті до уваги, оскільки ці докази не свідчать про те, що позивачем сплачено кошти саме за відповідача та у його майнових інтересах. Акт виконаних робіт підтверджує лише сам факт того, що повірку лічильника виконано і сплачено, а протокол проведення загальних зборів свідчить про згоду певних непоіменованих мешканців під`їзду на проведення повірки лічильника. Довідка про витрату грошей та журнал отримання коштів складені особисто позивачем, а також вказана довідка підписана мешканцями будинку та ці документи не є належними доказами боргу ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 .
З огляду на викладене не вбачається підстав для застосування до спірних правовідносин статті 360 ЦПК України, яка регламентує режим участі співвласників, які, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, повинні брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Даних про наявність будь-яких зобов`язань відповідача особисто перед позивачем матеріали справи не містять, тому відсутні підстави для стягнення на користь позивача коштів за повірку лічильника тепла, коштів від ефективності лічильника тепла, інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасне виконання зобов`язання, а також витрат на пересилання кореспонденції.
Враховуючи відсутність доказів безпідставного набуття відповідачем майна саме за рахунок позивача, не може бути застосовано й норми статей 1212, 1214 ЦК України.
У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.
На підставі ст. ст. 11, 82, 83, 360, 1212, 1214 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 95, 280-281 ЦПК України, суд ,-
У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 20.12.2021.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_6 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання АДРЕСА_4 .

СУДДЯ: І.В. СЕМІРЯД