Справа №: 343/295/21
Провадження №: 6/0343/12/21
У Х В А Л А

Іменем України

про відмову обмеження виїзду за кордон

24 лютого 2021 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

судді Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання Шикор Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Долина Івано-Франківської області справу №343/295/21 за поданням заступника начальника Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Карбівської Л.М., погодженим з начальником Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Дяківом М.М., про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу,

В С Т А Н О В И В:

заступник начальника Долинського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Карбівська Л.М. звернулася до суду з поданням, погодженим з начальником Долинського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Дяківом М.М., в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта для виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього згідно виконавчих документів, що входять у склад зведеного виконавчого провадження.

Подання обґрунтовує тим, що на виконанні Долинського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) знаходиться зведене виконавче провадження 63207443 з виконання виконавчих документів: вимога № ф-39-22, що видана 05.03.2020 ГУДПС про стягнення з ОСОБА_1 на користь ГУДПС боргу в сумі 71291,62грн; постанова № ІФ171/1679/АВ/СП-ФС, що видана Управлінням держпраці 06.03.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 75568 грн; постанова № ІФ1879/1672/НД/АВ-ФС, що видана 09.01.2020 Управлінням держпраці про стягнути з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 417300 грн; вимога № ф-39-22, що видана 12.05.2020 ГУДПС про стягнення з ОСОБА_1 на користь ГУДПС боргу в сумі 23813,63 грн; в/л № 300/2511/20, виданий 28.12.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави (ГУДПС) боргу в сумі 3909889,64 грн. За вказаними виконавчими документами боржником є - ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Копію постанови про відкриття виконавчого провадження та виклик боржника до державного виконавця направлено на адресу боржника ОСОБА_1 (рекомендований лист 761 від 14.04.2020, рекомендований лист № 96 від 28.07.2020, рекомендований лист № 334 від 02.12.2020, рекомендований лист № 386 від 16.02.2021). Однак ОСОБА_1 на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив виконавця. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено.

Вжитими виконавцем заходами встановлено, що боржнику належать на праві власності нерухоме майно, однак він рішення не виконує. 27 липня 2020 року винесена постанова про арешт майна боржника та коштів, що надходять на його рахунки в кредитних установах. 12 листопада 2020 року постановою про опис та арешт майна боржника описано 1/5 частки квартири за адресою АДРЕСА_2 та направлено боржнику для відома. Дано запити в Долинське ОТГ для встановлення зареєстрованих за даною адресою осіб. 02 грудня 2020 року винесена постанова про призначення виконання та залучення сторін виконавчого провадження та представників інших органів до проведення виконавчих дій, яка направлена боржнику( рекомендований лист № 334 від 02.12.2020). При виїзді за адресою, вказаною у виконавчому документі, перевірити майновий стан боржника неможливо, оскільки будинок зачинено. Боржник за місцем виконання рішення суду не з`явився, хоч був повідомлений про призначення виконання належним чином. Зі слів сусідів, ОСОБА_1 періодично виїжджає за межі України (акт державного виконавця від 22.12.2020). Він одержує доходи, займаючись підприємницькою діяльністю, однак кошти по рішенню суду не сплачує. На запит виконавця Державною прикордонною службою України повідомлено про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодноразово перетинав державний кордон України (відповідь № 93078974 від 23.12.2020). За повідомленням Державної міграційної служби України він має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 25.06.2018 орг. 2601, НОМЕР_3 , виданий 28.07.2014 орг.2601. 05 лютого 2021 року на адресу Долинського РВДВС надійшов лист ГУДПС в Івано-Франківській області про необхідність звернення до суду про тимчасове обмеження в праві виїзду боржника ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, виконавчі документи до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання зобов`язань зі сплати боргу, не вживає заходів щодо їх виконання за рахунок належного йому майна і доходів. Отже, боржником заборгованість не сплачена, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.Наведене свідчить про те, що боржник умисно ухиляється від сплати боргу, а тому виникла необхідність звернутися в суд з даним поданням.

Державний виконавець не з`явилася ні для негайного розгляду подання, ні в судове засідання, яке було призначено на 24.02.2021 о 09.30, про що її, зважаючи на обмежені строки розгляду подання, було повідомлено телефонограмою, яку вона прийняла.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши зміст подання та матеріали, долучені до нього, прийшов до висновку, що у задоволенні подання державного виконавця слід відмовити, виходячи з такого:

відповідно до положень ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Як вбачається зі ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Аналогічне положення міститься і в ст. 12 «Міжнародного пакту про громадянські та політичні права», де зазначено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав та свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

З рішення Європейського суду з прав людини «Хлюстов проти Росії» від 11 липня 2013 року вбачається, що суд визнав порушення п.п. 2 та 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції по захисту прав людини та основоположних свобод, в зв`язку з необґрунтованим втручанням в право заявника на виїзд з країни. Оскільки в якості обґрунтування обмеження права заявника на виїзд з країни, служба судових виконань посилалась на несплату заборгованості по судовому рішенню добровільно, не зазначивши ніяких інших причин для застосування даної міри, не пояснивши, як обмеження на виїзд може допомогти меті стягнення заборгованості. З врахуванням викладеного Європейський суд дійшов висновку, що національна влада не виконала своїх обов`язків по забезпеченню того, що будь-яке втручання в право особи на виїзд з країни, виправдано і співмірно на протязі всього терміну його дії у відповідних обставинах справи.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні від їх виконання, поки не буде доведено протилежного. Тому, зобов`язання державного виконавця на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон не є абсолютним, а виникає лише у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішення чи то рішень інших органів (посадових осіб).

При зверненні до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України тягар доказування наявності факту ухилення від виконання зобов`язань покладається на державного виконавця. При цьому ухиленням від виконання зобов`язань є свідоме вчинення боржником діяння (дії або бездіяльності), що спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у боржника є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини. Така юридична санкція у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України передбачена законом не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, при цьому дії боржника по ухиленню від виконання судового рішення повинні бути зазначені в поданні.

Відповідно до позицій Верховного суду України, що викладені в «Судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» від 01.02.2013, під час розгляду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Це означає, що подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити обставини, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

В обґрунтування подання заступник начальника відділу ДВС зазначила, що боржник вимоги виконавчого документу самостійно не виконує, на виклики не з`являється, хоча має у своїй власності нерухоме майно, на яке накладено арешт, отримує дохід від підприємницької діяльності, виїжджає за кордон, тобто ухиляється від виконання рішення суду. Однак, достатніх доказів на підтвердження вказаних дій суду не надала.

Судом встановлено, що на виконанні Долинського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) знаходиться зведене виконавче провадження 63207443 з виконання виконавчих документів (а.с.26):

- в/л № 300/2511/20 від 28.12.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави (ГУДПС) боргу в сумі 3909889,64 грн (№АСВП 64353754) (а.с.19-21);

- в/л №456/736/20 від 14.09.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 18536 грн (№АСВП 63313080);

- вимога № ф-39-22 від 12.05.2020 ГУДПС про стягнення з ОСОБА_1 на користь ГУДПС боргу в сумі 23813,63 грн (№АСВП 62594048) (а.с.17-18);

- вимога № ф-39-22 від 05.03.2020 ГУДПС про стягнення з ОСОБА_1 на користь ГУДПС боргу в сумі 71291,62 грн (№АСВП 62593601) (а.с.6-8, 25);

- постанова № ІФ171/1679/АВ/СП-ФС,що видана Управлінням держпраці 06.03.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 75568 грн (№АСВП 62593513) (а.с.9-10);

- постанова № ІФ1879/1672/НД/АВ-ФС,що видана 09.01.2020 Управлінням держпраці про стягнути з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 417300 грн (№АСВП 61777429) (а.с.13-15, 23).

В матеріалах справи міститься реєстр поштових відправлень від 28.07.2020 (а.с.12), в якому одним із адресатів вказаний ОСОБА_1 , фіскальний чек за 14.04.2020 (а.с.16), фіскальний чек від 16.02.2021 (а.с.22), фіскальний чек від 02.12.2020 (а.с. 24, 35), про направлення рекомендованих листів ОСОБА_1 , а також фіскальний чек від 23.12.2020 зі списком №1850 поштових відправлень листів рекомендованих, в тому числі ОСОБА_1 (а.с.39) і тільки одне рекомендоване повідомлення №334 про вручення поштового відправлення 03.12.2020 ОСОБА_1 та витяг з офіційного сайту Укрпошти з інформацією про вручення вказано повідомлення (а.с.24, 36-37), з якого неможливо встановити, що саме було вручено боржнику.

Згідно з ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відтак, додані до подання матеріали не містять доказів про обізнаність боржника з наявністю об`єднаного виконавчого провадження, відповідної заборгованості та можливістю її погашення у позасудовий спосіб, як і доказів на підтвердження вручення боржнику постанов державного виконавця про відкритя виконавчих проваджень.

За повідомленням Державної міграційної служби України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 25.06.2018 органом 2601, НОМЕР_3 , виданий 28.07.2014 органом2601 (а.с.42).

До матеріалів справи долучено акт державного виконавця від 22.10.2020, в якому вказано про те, що зі слів сусідів ОСОБА_1 на даний час перебуває за межами України (а.с.33) та акт державного виконавця від 22.12.2020, в якому міститься інформація про те, що боржник періодично виїжджає за межі України (а.с.38).

Згідно з відповіддю № 93078974 від 23.12.2020 Державної прикордонної служби України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у листопаді 2020 року перетинав державний кордон України, та виїхав з України 26.11.2020 року. Даних про його повернення в Україну немає (а.с.41).

Відтак, єдине повідомлення, про отримання якого боржником долучає підтвердження державний виконавець, датоване 3.12.2020 року, однак, як встановлено вище, саме в цей період ОСОБА_3 перебував за межами України. Про вручення інших повідомлень про необхідність сплати заборгованості за виконавчими документами та її розмір жодних відомостей немає.

27 липня 2020 року винесені постанови про арешт майна боржника та арешт коштів боржника (а.с.28, 29, 30, 32).

В поданні вказано, про те, що ОСОБА_1 одержує доходи, займаючись підприємницькою діяльністю, однак довідки про доходи чи інших доказів на підтвердження цього суду не надано.

Будь-яких інших доказів на обґрунтування того, що боржник ухиляється чи то має намір ухилятись від виконання рішення, державний виконавець у поданні не навів.

Ураховуючи вищенаведене у своїй сукупності, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця є необґрунтованим, у ньому не наведено жодних доказів, що боржник знає про виконавче провадження, отримує дохід, та злісно чи умисно ухиляється від виконання зобов`язань, покладених виконавчими документами, а тому подання не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, ст. 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу № 4 до "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", ст. 12 "Міжнародного пакту про громадянські та політичні права", ст. 18, 28 Закону України "Про виконавче провадження", ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України", ст. 12 ЦПК України, керуючись ст. 441 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

в задоволені подання подання заступника начальника Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Карбівської Л.М., погодженого з начальником Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Дяківом М.М., про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу, відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але на неї може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційнотелекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Долинський районний суд Івано-Франківської області, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: Монташевич С.М.