Справа № 451/1286/19 Головуючий у 1 інстанції: Семенишин О.З.
Провадження № 22-ц/811/2373/20 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року м.Львів

Справа № 451/1286/19

Провадження № 22ц/811/2373/20

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Савуляка Р.В., Шандри М.М.

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН»

на рішення Радехівського районного суду Львівської області, ухвалене у м. Радехові 1 липня 2020 року у складі судді Семенишин О.З.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ СК «ЕТАЛОН» про стягнення страхового відшкодування,-

встановив:

25 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулася з цим позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 13 жовтня 2018 року сталася ДТП, під час якої водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Audi А4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив зіткнення із автопоїздом у складі тягача марки «Man TGX», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , із причепом «Schwarzmuller», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який перебував у нерухомому стані. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля марки «Audi А4» - її син ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди. Вказує, що відповідальність водія автомобіля «Audi А4» на час вчинення ДТП застрахована згідно полісу №АМ3886681 у ПрАТ «СК «ЕТАЛОН». Зазначає, що 12 листопада 2018 року нею (позивачем) на адресу ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» надіслано заяву про виплату страхового відшкодування, загальна сума якого складає 178 704 грн., з яких: 44 676 грн. - моральна шкода; 134 028 грн. - відшкодування на утримання у зв`язку із втратою годувальника. 22 січня 2019 року до матеріалів страхової справи СК «ЕТАЛОН» направлено постанову про закриття кримінального провадження від 28 грудня 2018 року. Стверджує, що нею (позивачем) виконано вимоги ст. 35 Закону та вимоги СК «ЕТАЛОН» для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. Однак, листом від 8 квітня 2019 року СК «ЕТАЛОН» повідомлено про відсутність підстав для визнання події страховим випадком та виплати страхового відшкодування. В обгрунтування відмови у виплаті страхового відшкодування за заподіяну шкоду страховик посилається на те, що водій транспортного засобу ОСОБА_2 на час ДТП не був законним володільцем та правомірним користувачем автомобіля «Аudi А4», у зв`язку із чим не є особою, відповідальність якої застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/3886681. Вважає відмову СК «ЕТАЛОН» у виплаті страхового відшкодування неправомірною та такою, що не грунтується на нормі закону. Просить стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 178 704 грн., пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 61 547, 38 грн., три відсотки річних у розмірі 6 624, 29 грн., інфляційні втрати у розмірі 4 121, 48 грн., всього 72 293, 15 грн. та понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 1 липня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 178 704 грн., з яких: 44 676 грн. - моральна шкода, 134 028 грн. - відшкодування на утримання.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Еталон» на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 61 547 ,38 грн. , три відсотки річних у розмірі 6 624, 29 грн., інфляційні втрати у розмірі 4 121, 48 грн., всього 72 293, 11 грн.

Рішення суду оскаржив відповідач. Зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.Вказує, що транспортний засіб «Аudi А4» реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , забезпечений в СК «ЕТАЛОН» згідно з договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/3886681 від 31 травня 2018 року. Зазначає, що з метою отримання інформації щодо правомірності керування забезпеченим транспортним засобом ОСОБА_2 , страховик звернувся до Львівської митниці Державної фіскальної служби України. 11 березня 2019 року Львівською митницею Державної фіскальної служби надано інформацію про перетин митного кордону 25 січня 2017 року автомобілем «Аudi А4», в напрямку в`їзду в Україну, в митному режимі «Тимчасове ввезення до 1 року», з метою особистого користування транспортним засобом, під керуванням громадянина Молдови ОСОБА_4 . З огляду на це, вказаний автомобіль повинен бути вивезений за межі митної території протягом року, однак такий перебував на території України, що є порушенням митного законодавства України. ОСОБА_2 на час ДТП не був законним володільцем та правомірним користувачем транспортного засобу, у зв`язку з чим не є особою відповідальність якої застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/3886681. Стверджує, що законодавством України не встановлено обов`язку для страхової компанії перевірки законності володіння транспортним засобом страхувальником. При укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхувальник надає свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (техпаспорт). Зазначає, що правомірність володіння ОСОБА_2 транспортним засобом не перевірялось та сама перевірка не повинна проводитись взагалі, при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно з чинним законодавством України. Вважає, що позивачу правомірно відмовлено у виплаті страхового відшкодування.

30 жовтня 2020 року представником позивача ОСОБА_5 подано відзив на апеляційну скаргу. У відзиві представник посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Просить залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Належно повідомлені сторони в судове засідання не з`явилися. Розгляд справи проведено у їх відсутності.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

13 жовтня 2018 року сталася ДТП, під час якої ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Audi А4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив зіткнення із автопоїздом у складі тягача марки «Man TGX», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , із причепом «Schwarzmuller», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який перебував у нерухомому стані. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля марки «Audi А4» ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди.

Автомобіль марки «Audi А4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на час ДТП належав громадянину Молдови ОСОБА_4 .

Встановлено, що відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки «Audi А4» на час вчинення ДТП застрахована згідно полісу №АМ/3886681 у ПрАТ «СК «ЕТАЛОН». Строк дії поліса - 1 червня 2018 року - 31 травня 2019 року.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

12 листопада 2018 року на адресу ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах матері загиблого - ОСОБА_1 , з якої вбачається, що страхова виплата на утримання становить 134 028 грн. та моральна шкода 44 676 грн.

8 квітня 2019 року СК «ЕТАЛОН» повідомлено про відсутність підстав для визнання події страховим випадком та виплати страхового відшкодування.

В обгрунтування відмови у виплаті страхового відшкодування за заподіяну шкоду відповідач посилається на те, що водій транспортного засобу ОСОБА_2 на час ДТП не був законним володільцем та правомірним користувачем транспортного засобу - автомобіля марки «Аudi А4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у зв`язку із чим не є особою, відповідальність якої застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/3886681.

Встановлено, що шкода ОСОБА_1 не відшкодована.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів спрямоване на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно із ст 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 1.7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Згідно із ст. 1.4 цього Закону особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Судом встановлено, що згідно із полісом №АМ/3886681 страхувальником автомобіля марки «Audi А4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , був ОСОБА_2 .

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

У абз. 2 п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником, або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди ( пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Докази того, що водій забезпеченого транспортного засобу ОСОБА_2 неправомірно заволодів причетним до ДТП транспортним засобом або не мав перелічених вище документів під час керування ним, відсутні.

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 цього Закону).

Є встановленим, що ОСОБА_2 застрахував свою відповідальність перед іншими особами щодо шкоди, яка може бути заподіяна у зв`язку з експлуатацією автомобіля «Audi А 4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Страховик прийняв страховий платіж від цього страхувальника.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За правилами ст. ст. 9, 22- 31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

У п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року N9 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що необхідною умовою виникнення обов`язку страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором).

Якщо факт завдання шкоди відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є страховим випадком, то потерпілий має право вимагати відшкодування шкоди на підставі загальних правил, встановлених ЦК України.

Статтями 32 та 37 Закону передбачено випадки коли страховиком шкода не відшкодовується та підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Серед зазначених у цих статтях випадків коли страховиком шкода не відшкодовується та серед зазначених підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування є заподіяння шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася внаслідок стихійного лиха, внаслідок навмисних дій особи, відповідальність якої застрахована, водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Така обставина як експлуатація забезпеченого транспортного засобу особою, яка не ввезла зазначений транспортний засіб на митну територію України при відсутності відомостей про неправомірне заволодіння цією особою вказаним транспортним засобом; яка вчинила дорожньо - транспортну пригоду, внаслідок якої загинула людина, не передбачена як підстава для відмови у здійсненні страхового відшкодування.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що страховик не мав підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування.

Зазначені висновки суду відповідають обставинам справи й узгоджуються з нормами матеріального права.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відповідальність за шкоду заподіяну автомобілем марки «Audi А4» під керуванням ОСОБА_2 у ДТП покладається на страховика забезпеченого транспортного засобу СК «ЕТАЛОН» в повному обсязі.

Відповідно до ст. 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Суд першої інстанції вірно стягнув з відповідача пеню із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 8 квітня 2019 року по 1 липня 2020 року у розмірі 61 547,38 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За період з 8 квітня 2019 року по 1 липня 2020 року нараховано 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 6 624,29 грн. та інфляційні втрати - 4 121,48 грн.

Представником позивача надано суду розрахунок пені, 3% річних та інфляційних витрат за вказаний період.

Такий розрахунок не заперечував відповідач.

Відповідно до ст. ст. 12,229 ЦПК України такий розрахунок є належним доказом.

Позивач належним чином підтвердила витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги. Заява про зменшення розміру таких витрат не подана. Позивачем подано відповідно до вимог ЦПК України попередній розрахунок суми судових витрат.

Розмір судових витрат судом першої інстанції проведено у відповідності з вимогами статтей 133, 137, 141 ЦПК України.

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» залишити без задоволення.

Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 1 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено і підписано 18 лютого 2021 року.

Головуючий

Судді