Номер провадження: 22-ц/813/2810/21
Номер справи місцевого суду: 515/1843/19
Головуючий у першій інстанції Тимошенко С. В.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Таварткіладзе О. М., Заїкіна А.П.,

за участю секретаря Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 17 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про визнання підвищення процентної ставки кредитного договору в односторонньому порядку неправомірним, зобов`язання здійснити перерахунок відсотків згідно з кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

05 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк (далі АТ КБ «ПриватБанк», Банк), в якій просив визнати неправомірним підвищення в односторонньому порядку процентної ставки за період з 01.09.2014 р. по 29.05.2019 р. по кредитному договору без номеру від 21.03.2012 р. та зобов`язати Банк здійсни- ти перерахунок відсотків згідно з умовами зазначеного кредитного договору за вказаний період за період з 01.09.2014 р. по 29.05.2019 р. з процентною ставкою 30,00% річних, посилаючись на нас- тупне.

21 березня 2013 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір без номеру на суму 2300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки до квітня 2018 р. У зв`язку з виниклою фінансовою неспроможністю він не мав можливості сплачувати кредит із усіма нарахуваннями у повному обсязі щомісячно, у зв`язку з чим виникла заборгованість по кредиту. З цього приводу у червні 2019 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з нього кредитної заборгованості у розмірі 15148,89 грн. Ухвалою суду від 30.07.

2019 р. у справі 515/1009/19 було відкрито провадження. При ознайомленні з позовом та доданими до нього документами йому стало відомо, що Банк в односторонньому порядку збільшив процентну ставку за період з 01.09.2014 р. з 30% до 34,80%, а з 01.04.2015 р. збільшив до 43,20% (тобто на 13,20%). Вважає, що Банком змінено процентну ставку з порушенням умов і порядку, установлених кредитним договором, та вимог Закону України Про захист прав споживачів і Закону України від 12.12.2008 р. № 661-VІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в одно- сторонньому порядку. Посилався на те, що Банк не дотримався установленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника за 7 днів, збільшив розмір процентної ставки до 43, 20% річних з 01.04.2015 р. тому підвищення процентної ставки є неправомірним та просив зобов`язати відповідача здійснити відповідний перерахунок.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 17 січня 2020 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання підвищення процентної ставки кредитного договору в односторонньому порядку неправомірним, зобов`язати здійснити перерахунок відсотків згідно з кредитним договором без номеру від 21.03.2012 р. за період з 01.09.2014 р. по 29.05.2019 р., постановлено:

визнати неправомірним підвищення в односторонньому порядку процентної ставки за період з 01.09.2014 р. по 29.05.2019 р. по кредитному договору без номеру від 21.03.2012 р. та зобов`язати Банк здійснити перерахунок відсотків згідно з умовами зазначеного кредитного договору за вказаний період за період з 01.09.2014 р. по 29.05.2019 р. з процентною ставкою 30,00% річних;

зобов`язати акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк здійснити перерахунок відсотків згідно з кредитним договором без номеру від 21.03.2012 р., укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 за період з 01.09.2014 р. по 29.05.2019 р. з процентною ставкою 30, 00% річних;

стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського,1 д, , МФО 305299) судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. в дохід держави.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 11 серпня 2020 року заяву представника Банка про перегляд заочного рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 17 січня 2020 року було залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду від 17.01.2020 року Банк в особі представника подав апеляційну скаргу.

В апеляційні скарзі представник Банку просить рішення суду від 17.01.2020 року скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовної заяви у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Апелянт посилається на те, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику надано забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Позивач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Вказує, що первісна процентна ставка за умовами кредитного договору була 36% річних.

Банк змінював тарифи по процентній ставці за користування кредитом з 01.01.2013 року з 36,00% до 30% річних; з 01.09.2014 року з 30% до 34,80% річних, а з 01.04.2015 року збільшив процентну ставку з 34,80% до 43,20% та в установлений договором спосіб Банк надіслав позивачу повідомлення про зміну відсоткової ставки, що підтверджується відповідними документами.

Суд першої інстанції не прийняв надані докази відповідачем як належні, оскільки на думку суду, Банк мав надати докази отримання позивачем даних повідомлень.

Відповідно до «Узагальнень судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009-2010 р.р.) Верховного суду України, якщо боржник сплачує відсотки за новою ставкою то пропозицію слід вважати прийнятою і правочин вчиненим, враховуючи ч. ч. 2, 3 ст. 205, ч.2 ст. 642 ЦК України (навіть за відсутності доказів належного повідомлення боржника), оскільки фактичні дії вказують на прийняття пропозиції.

З виписки наданої відповідачем вбачається, що позивач після зміни відсоткової ставки звертався до Банку задля перевипуску картки у 2015-2019 роках активно користувався кредитними коштами, а також погашав наявну заборгованість.

Тобто ОСОБА_1 прийняв і погодився зі зміненими умовами кредитного договору.

Отже суд першої інстанції помилково застосував ст. 1056-1 ЦК України і не застосував ст. ст. 509, 525, 526, 527, 534, 626, 629, 1054 ЦК України, які підлягають обов`язковому застосуванню та дійшов до неправильного висновку про задоволення позову.

Також апелянт наголошує на пропуску позивачем строку позовної давності.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05 жовтня 2020 року було відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 17 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про визнання підвищення процентної ставки кредитного договору в односторонньому порядку неправомірним, зобов`язання здійснити перерахунок відсотків згідно з кредитним договором.

Ухвалою від 05.10.2020 року вказану цивільну справу було призначено до розгляду на 11.02.2021 року на 10:45 год.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що 22 березня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» укладений кредитний договір без номеру на суму 2000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У червні 2019 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення з нього кредитної заборгованості у розмірі 15148,89 грн.

З копії розрахунку заборгованості за договором без номеру від 21 березня 2012 року вбачається, що заборгованість позивача по кредиту перед банком станом на 31 травня 2015 року становить 15148,89 грн. З 01 вересня 2014 року нараховувались відсотки у розмірі 34%, а з 01 квітня 2015 року проценту ставку збільшено до 43,20%.

Укладаючи кредитний договір сторони підписали Анкету-заяву, в якій зазначено кредитний ліміт 2000,00 грн., процентна ставка не зазначена. Інформація щодо порядку збільшення процентної ставки за користування кредитом в Анкеті-заяві відсутня.

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

П. п. 3, 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За правилами, передбаченими п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Між сторонами виникли правовідносини із зобов`язання між Банком і споживачем, які регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів».

Суд першої інстанції, задовольняючи позов виходив з того, що Банк належним чином не повідомив позивача ОСОБА_1 про підвищення процентної ставки кредитного договору в односторонньому порядку у період з 01 вересня 2014 року у розмірі 34%, а з 01 квітня 2015 року до 43,20%.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції у цій частині з таких підстав.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

У відповідності до правової позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року № 6-57цс12 боржник вважається належним чином повідомлений про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний по суті висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 березня 2018 року у справі № 515/1844/16-ц (провадження № 61-6187св18).

Таким, чином врахувавши, що SMS-повідомлення не є належним повідомленням позивача про зміну тарифного плану, не є належними доказами на підтвердження факту відправки цих повідомлень, а тим більше, фактів їх отримання позивачем, суди дійшли вірного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі відповідач посилався на те, що позичальник, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та користуючись кредитною карткою, погодився з такими умовами договору та порядком зміни процентів за користування кредитом. Колегія відхиляє викладені доводи виходячи з наступного.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У заяві позичальника від 21 березня 2012 року процентна ставка не зазначена.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (22 березня 2012 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (05 грудня 2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу. Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Зважаючи на те, що Банк не надав належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження отримання ОСОБА_1 повідомлень про збільшення процентної ставки в період з 01 вересня 2014 року у розмірі 34%, з 01 квітня 2015 року до 43,20%., суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення Банком процедури зміни процентної ставки за кредитним договором в односторонньому порядку.

Доводи представника Банка у скарзі про те, що: Банк змінював тарифи по процентній ставці за користування кредитом та в установлений договором спосіб надіслав позивачу повідомлення про зміну відсоткової ставки, оскільки фактичні дії вказують на прийняття пропозиції, а згідно із розрахунками Банка позивач сплачував кредит за новою процентною ставкою, тобто ОСОБА_1 прийняв і погодився зі зміненими умовами кредитного договору, - не заслуговують на увагу.

Боржник вважається належним чином повідомлений про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку у тому разі, коли Банком не лише відправлено на адресу боржника лист про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресату під розписку.

В матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_1 про підвищення відсоткової ставки.

Зміна тарифного плану за допомогою смс-повідомлення не приймається до уваги в якості належного повідомлення про зміну процентної ставки, оскільки зазначені обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.

Умовами та правилами надання банківських послуг встановлено обов`язок Банка, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці по картрахунку згідно договору. Разом з тим, дані щодо такого інформування матеріали справи не містять.

Посилання Банка на те, що позивач начеб-то погодився зі зміною процентної ставки, прийнявши пропозицію Банка і протягом тривалого часу сплачував кошти на погашення кредиту вже за новою відсотковою ставкою, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач не дотримався передбаченої Умовами та правилами надання банківських послуг та ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» процедури зміни процентної ставки в односторонньому порядку.

При цьому здійснення платежів за новим тарифним планом не може свідчити про те, що позивач був належним чином повідомлений про зміну умов договору.

Правовідносини між сторонами виникли з приводу споживчого кредитування, кредит позивачу надавався кредитною установою на власні потреби, у зв`язку з чим на них поширюються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ч.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки НБУ або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів із дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Оскільки Банк належним чином не повідомив позивача про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про захист порушеного права позивачки шляхом задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду залишає без змін.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і не спростовують висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).

Зважаючи на те, що апеляційна скарга Банка підлягає відхиленню, а рішення суду про задоволення позову до Банка підлягає залишенню без змін, Банк не має права на відшкодування судових витрат.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення.

Заочне рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 17 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про визнання підвищення процентної ставки кредитного договору в односторонньому порядку неправомірним, зобов`язання здійснити перерахунок відсотків згідно з кредитним договором - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 лютого 2021 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: О.М. Таварткіладзе

А.П. Заїкін