Справа № 191/3979/21
Провадження № 2/191/1238/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бондаренко Г.В.

за участю секретаря Заламай О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на гараж,-

ВСТАНОВИВ:

До Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 до Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на гараж, яка обґрунтована тим, що у1991 році ним ОСОБА_1 було побудовано гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який у подальшому був реконструйований та складається з гаражу Г-1, гаражу Д-1, оглядової ями № 1.

Рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради № 121 від 17.04.2008 року гаражу Г-1, гаражу Д-1, оглядовій ямі №1, що збудовані ОСОБА_1 , присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 .

Згідно інформаційної довідки КП «Синельниківське МБТІ» за № 1590 від 05.10.2015 року даний гараж заінвентаризовано за ОСОБА_1 , але право власності не зареєстровано.

Звернувшись до державного реєстратора прав власності на нерухоме майно відділу і реєстрації Синельниківської міської ради з приводу здійснення державної реєстрації права власності на вищезазначений гараж, ОСОБА_1 було в усній формі роз`яснено, що він повинен надати документи, що відповідно до вимог законодавства засвідчує право власності на збудований гараж.

У департаменті ДАБІ Дніпропетровської області Кавуну О.І., також усно було роз`яснено, що на даний час в Управлінні відсутні правові підстави для прийняття в експлуатацію даного об`єкта, оскільки на момент будівництва гаражу (1991 рік) інспекції ще не існувало. Тому системне врегулювання вказаного питання можливе лише в рамках судового розгляду.

В зв`язку з тим, що ОСОБА_1 позбавлений можливості оформити своє право власності на гараж через відсутність документів про прийняття спірного гаража в експлуатацію та відсутність правовстановлюючих документів на нього, останній звернувся до суду з даним позовом.

Враховуючи вищевикладені обставини просить суд, визнати за ним, ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з гаражу Г-1, гаражу НОМЕР_2 , оглядової ями № 1.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, попередньо надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити.

У судовому засідання представник позивача ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги у повному обсязі та пояснив, що у 1991 році, ОСОБА_1 було побудовано гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який у подальшому був реконструйований позивачем та складається з гаражу Г-1, гаражу Д-1, оглядової ями №1. Гараж побудований на земельній ділянці Синельниківської міської ради, в подальшому рішенням Синельниківської міської ради № 92-5/V від 08 вересня 2006 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 для виробничого використання (будівництво виробничих приміщень для обслуговування автобази), яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (біля овочевої бази). Саме такими виробничими приміщеннями для обслуговування автобази і є побудований гараж, хоча сама автобаза так і не була побудована. Цим же рішенням земельна ділянка площею 0,4820 га, розташована за адресою АДРЕСА_1 (біля овочевої бази) надана в оренду ОСОБА_1 строком на 5 років. Також рішенням Синельниківської міської ради № 377 від 20.12.2007 року ОСОБА_1 дозволено будівництво гаражів розмірами 6,0x9,0 м та 15,0x9,0 м за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради №121 від 17.04.2008 року гаражу Г-1, гаражу НОМЕР_2 , оглядовій ямі № НОМЕР_3 , що збудований ОСОБА_1 присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 . В подальшому рішеннями Синельниківської міської ради строк дії договору оренди земельної ділянки неодноразово поновлювався і на даний час, з 05.10.2016 року право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:598:0002, площею 0,482 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , строком дії на 25 років з правом пролонгації, з правом передачі в піднайм (суборенду) зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 82442069 за ОСОБА_1 .

Відповідач в особі представника Синельниківської міської ради Яковіна О.В. до початку проведення судового засідання надала суду заяву про розгляд справи без їх участі, просить прийняти рішення відповідно до чинного законодавства.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що він був сусідом позивача ОСОБА_1 та допомагав останньому будувати гараж, який знаходився поряд з овочевою базою. Будівництвом гаражу займався ОСОБА_1 , який будував для себе.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що з позивачем ОСОБА_1 він знайомий з 1980 року, приблизно в 1991 році він допомагав ОСОБА_1 будувати гараж, який знаходився біля овочевої бази, по АДРЕСА_1 . Всі будівельні матеріали на будівництво гаражу купував ОСОБА_1 , за виконану роботу по будівництву гаражу з працівниками, також розраховувався ОСОБА_1 . Інших осіб, які б керували будівництвом, окрім ОСОБА_1 не було.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням показань свідків, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню.

Так, у судовому засіданні встановлено, що у 1991 році на земельній ділянці Синельниківської міської ради, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , побудовано гараж, який у подальшому був реконструйований та складається із: гаражу Г-1, гаражу Д-1, оглядової ями №1, що підтверджується технічним паспортом на гараж виготовленим КП «Синельниківське МБТІ» 30.09.2015 року на ім`я ОСОБА_1 ( а.с.5-8).

Підставою звернення позивача ОСОБА_1 з даним позовом до суду є відсутність документів про прийняття спірного гаража в експлуатацію та відсутність правовстановлюючих документів на нього, що перешкоджає останньому оформити право власності на гараж.

Правомірність збудованого позивачем гаражу підтверджується письмовими документами наданими, представник позивача у судовому засіданні, а саме, копією рішення Синельниківської міської ради № 453-25/ІV від 10 червня 2006 року відповідно до якого підприємцю ОСОБА_1 надано дозвіл на збір матеріалів попереднього погодження на земельну ділянку площею 0,43 га, яка знаходиться на АДРЕСА_1 біля овочевої бази, для будівництва виробничих приміщень за рахунок земель промисловості Синельниківської міської ради з метою передачі земельної ділянки в оренду. Відповідно до рішення Синельниківської міської ради № 543-31/ІV від 02 лютого 2006 року площа земельної ділянки згідно матеріалів земельно-кадастрової зйомки змінена з 0,43 на 0,4820 га.

Згідно рішення Синельниківської міської ради № 92-5/V від 08 вересня 2006 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 для виробничого використання (будівництво виробничих приміщень для обслуговування автобази), яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (біля овочевої бази), строком на 5 років.

З копії рішення Синельниківської міської ради № 377 від 20.12.2007 року вбачається, що ОСОБА_1 надано дозвіл будівництво гаражів розмірами 6,0x9,0 м та 15,0x9,0 м за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради №121 від 17.04.2008 року гаражу Г-1, гаражу НОМЕР_2 , оглядовій ямі № НОМЕР_3 , що збудований ОСОБА_1 присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права з 05.10.2016 року право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:598:0002, площею 0,482 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , строком дії на 25 років з правом пролонгації, з правом передачі в піднайм (суборенду) зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 82442069 за ОСОБА_1 .

Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення" (втратила чинність).

Враховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

Оскільки, позивач ОСОБА_1 здійснив будівництво гаражів в 1991 році, користується гаражем та майном, яке знаходиться в ньому, дане будівництво здійснено без порушень державних будівельних норм і правил та відповідає державним будівельним нормам та стандартам, санітарним та протипожежним нормам, вимогам надійності і безпечної експлуатації та не порушує прав інших осіб, заперечень від відповідача та інших осіб не надходило, а тому позов слід задовольнити.

Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 557/1209/16-ц.

Керуючись ст. ст. 12, 13,81, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 328, 331, ЦК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на гараж задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 право власності на гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з гаражу Г-1, гаражу Д-1, оглядової ями № 1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя Г. В. Бондаренко