провадження № 2др/755/103/21
Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Проценко Н.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва заяву представника позивача ОСОБА_1 про відшкодування витрат на правничу допомогу, яка подана в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Топілко Оксани Олександрівни про визнання незаконною та скасування постанови приватного нотаріуса, зобов`язання вчинити дії,
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2021 року позов ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Топілко Оксани Олександрівни про визнання незаконною та скасування постанови приватного нотаріуса, зобов`язання вчинити дії - задоволено частково. Визнано незаконною та скасовано постанову приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Топілко Оксани Олександрівни від 03.11.2021 року. Стягнуто з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Топілко Оксани Олександрівни на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 908,00 грн. В іншій частині позову відмовлено.

12.12.2021 року представником позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 до суду подано заяву, відповідно до якої заявник просить суд вирішити питання про розподіл судових витрат за надання правничої допомоги, стягнувши з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн, про які було заявлено позивачем під час звернення з позовом до суду (вх.№ 81786 від 20.12.2021).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

З огляду на ухвалення рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2021 року у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що було постановлено ухвалою суду від 19 листопада 2021 року, розгляд заяви представника позивача щодо вирішення судових витрат підлягає розгляду в тому самому порядку, що й судове рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. Суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. (ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України)

Згідно положень статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України, у резолютивній частині рішення зазначається, серед іншого, розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 п.1 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України)

Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

При розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Згідно пункту 25 постанови Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 зауважено, що: «Судова колегія зазначає, що КАС України (та відповідно, ЦПК України) у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.»

Судом встановлено, що при зверненні з даним позовом до суду ОСОБА_2 уклала з Адвокатським об`єднанням «Артур Резнік та партнери» Договір про надання правової допомоги від 04.11.2021 року та Додаткову угоду № 1 від 04.11.2021 року до цього Договору, відповідно до умов якого Адвокатське об`єднання взяло на себе зобов`язання надати клієнту необхідну правову допомогу щодо представництва інтересів клієнта по судовому оскарженню постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка була прийнята 03.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Топілко О.О. Оплата послуг адвоката Адвокатського об`єднання здійснюється, виходячи з розміру витраченого адвокатом часу та погодинної ставки, а саме: 2 700,00 грн. за 1 годину роботи адвоката.

Згідно Звіту про обсяг наданих послуг щодо Додаткової угоди № 1 від 04.11.2021 року до Договору про надання правової допомоги від 04.11.2021 року та Акту надання послуг від 09.12.2021 року, підписаного сторонами Договору про надання правової допомоги від 04.11.2021 року, вартість послуг адвоката склала 10 000,00 грн., які сплачено ОСОБА_2 відповідно до квитанцій від 05.11.2021 року та від 19.11.2021 року, які долучено до матеріалів справи.

Проаналізувавши вищедосліджені докази, суд визнає доведеним понесення позивачем витрат на правничу допомогу згідно Договору про надання правової допомоги від 04.11.2021 року та Додаткової угоди № 1 від 04.11.2021 року до цього Договору на суму 10 000,00 грн. Однак, ураховуючи часткове задоволення позову, зокрема щодо однієї вимоги немайнового характеру, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн., які є співмірною сумою щодо обсягу наданих адвокатом послуг та складності розглянутої справи, які підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача у порядку розподілу судових витрат та відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, надавши оцінку наданим позивачем доказам на підтвердження заявлених вимог в частині стягнення з відповідача судових витрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати на правничу допомогу згідно Договору про надання правової допомоги від 04.11.2021 року у сумі 5 000,00 грн., - що є правомірним розподілом витрат з огляду на часткове задоволення позову.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що заява представника позивача ОСОБА_1 про відшкодування витрат на правничу допомогу, яка подана в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Топілко Оксани Олександрівни про визнання незаконною та скасування постанови приватного нотаріуса, зобов`язання вчинити дії, - підлягає до часткового задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 258, 259, 263, 265, 270, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про відшкодування витрат на правничу допомогу, яка подана в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Топілко Оксани Олександрівни про визнання незаконною та скасування постанови приватного нотаріуса, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Доповнити рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2021 року у цивільній справі № 755/19338/21 за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Топілко Оксани Олександрівни про визнання незаконною та скасування постанови приватного нотаріуса, зобов`язання вчинити дії.

Стягнути з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Топілко Оксани Олександрівни (м. Київ, вул. І. Миколайчука, б. 13-А) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Сторони мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даної копії рішення суду.

Повний текст додаткового рішення суду складено 20 грудня 2021 року.

Суддя: В.І. Галаган