Пр.№4-с/756/33/21
У Х В А Л А

15 лютого 2021 року Оболонський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Майбоженко А.М.
секретаря представника заявника Одягайло Л.М. Пенькової В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Харитоненко Катерини Вікторівни та начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Слободчика Дмитра Григоровича,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з скаргою на рішення начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Слободчика Д.Г. (далі - начальник відділу), рішення державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Харитоненко К.В. (далі - державний виконавець).

Свої вимоги заявник обґрунтовувала тим, що державним виконавцем здійснювалось виконавче провадження №51733879 з виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 травня 2015 року у справі №756/13754/14-ц, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 07 жовтня 2014 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не довше як до досягнення нею двадцяти трьох років.

25 квітня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №51733879 у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

ОСОБА_1 стверджувала, що ця постанова є необґрунтованою та винесеною передчасно, оскільки державним виконавцем не було вжито усіх заходів для отримання повної інформації про усі доходи боржника.

Отримавши постанову державного виконавця від 25 квітня 2019 року, стягувач оскаржила її до начальника Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві.

01 листопада 2019 року начальник Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Слободчик Д.Г. виніс постанову про перевірку виконавчого провадження №51733879, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Харитоненко К.В. щодо закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", визнано правомірними дії державного виконавця.

Не погодившись з цими рішеннями посадових осіб органу державної виконавчої служби, ОСОБА_1 звернулась до суду з відповідною скаргою на вищевказані рішення.

Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 07.08.2020, скаргу ОСОБА_1 на рішення начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Слободчика Дмитра Григоровича, рішення державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Харитоненко Катерини Вікторівни задоволено частково, скасовано постанову начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Слободчика Дмитра Григоровича про перевірку виконавчого провадження, винесену 01 листопада 2019 року у виконавчому провадженні №51733879. В іншій частині заявлених вимог відмовлено.

02.11.2020 представником стягувача отримано постанову начальника відділу про перевірку виконавчого провадження №51733879 від 16.10.2020, згідно якої у задоволенні скарги представника стягувача від 13.05.2019 відмовлено, дії державного виконавця визнано такими, що вчинені у відповідності до вимог п.9 ч.1 ст.39, ч.2 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

З таким рішенням начальника відділу стягувач не погоджується, оскільки державним виконавцем під час вчинення виконавчих дій не було вжито всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» необхідних заходів щодо неупередженого, ефективного та повного виконання рішення суду, оскільки не вжила достатніх заходів для одержання відомостей про дійсні доходи боржника.

З цих підстав, ОСОБА_1 просила суд скасувати постанову начальника відділу про перевірку виконавчого провадження від 16.10.2020; скасувати постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 25.04.2019 та зобов`язати державного виконавця відновити виконавче провадження.

В судовому засіданні представник стягувача заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали виконавчого провадження, судом встановлено наступне.

27 листопада 2015 року Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист на виконання рішення цього суду від 07 травня 2015 року у справі №756/13754/14-ц, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 07 жовтня 2014 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не довше як до досягнення нею двадцяти трьох років.

Виконавче провадження №51733879 з виконання указаного рішення здійснювалось державними виконавцями Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві та Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві.

24 квітня 2019 року державним виконавцем здійснено розрахунок, згідно з яким у боржника ОСОБА_2 відсутня заборгованість зі сплати аліментів, стягнутих з нього рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 травня 2015 року у справі №756/13754/14-ц.

25 квітня 2019 року державним виконавцем прийнято рішення про закінчення виконавчого провадження №51733879 у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, про що винесено відповідну постанову.

Отримавши постанову державного виконавця від 25 квітня 2019 року, стягувач оскаржила її до начальника Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві.

01 листопада 2019 року начальник Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Слободчик Д.Г. виніс постанову про перевірку виконавчого провадження №51733879, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Харитоненко К.В. щодо закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", визнано правомірними дії державного виконавця.

Не погодившись з цими рішеннями посадових осіб органу державної виконавчої служби, ОСОБА_1 звернулась до суду з відповідною скаргою на вищевказані рішення.

Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 07.08.2020, скаргу ОСОБА_1 на рішення начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Слободчика Дмитра Григоровича, рішення державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Харитоненко Катерини Вікторівни задоволено частково, скасовано постанову начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Слободчика Дмитра Григоровича про перевірку виконавчого провадження, винесену 01 листопада 2019 року у виконавчому провадженні №51733879. В іншій частині заявлених вимог відмовлено.

02.11.2020 представником стягувача отримано постанову начальника відділу про перевірку виконавчого провадження №51733879 від 16.10.2020, згідно якої у задоволенні скарги представника стягувача від 13.05.2019 відмовлено, дії державного виконавця визнано такими, що вчинені у відповідності до вимог п.9 ч.1 ст.39, ч.2 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

За приписами ч. ч. 1-3 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Порядок проведення перевірок законності виконавчого провадження визначений розділом XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі - Інструкція).

Перевірити законність виконавчого провадження має право начальник відділу державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі (абз. 7 п. 1 розділу XII Інструкції).

Посадові особи, зазначені в абз. 7 п. 1 розділу XII Інструкції, п. 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи, а також за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника) (п. 2 розділу XII Інструкції).

Згідно з п. 6 розділу XII Інструкції перевірка законності виконавчого провадження має бути проведена протягом десяти робочих днів, а зведеного виконавчого провадження - протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня надходження витребуваного виконавчого провадження.

П. 7 розділу XII Інструкції передбачено, що про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова, у якій зазначаються: підстави перевірки виконавчого провадження; строки проведення перевірки; у мотивувальній частині - номер виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, дата відкриття виконавчого провадження, державний виконавець, який здійснює (здійснював) виконання, коротко зміст проведених виконавчих дій та їх відповідність вимогам чинного законодавства з посиланням на відповідну норму Закону; у резолютивній частині - висновок з урахуванням вимог законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, у разі оскарження дій (бездіяльності) начальника органу державної виконавчої служби - щодо його дій, визначаються особа, яку зобов`язано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення), особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови; строк виконання постанови; коло осіб, яким надсилаються копії постанови; інша необхідна інформація.

Згідно зі ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналізуючи зміст заявлених в даній справі вимог, суд вважає, що постанова начальника відділу про перевірку виконавчого провадження, винесена в порядку ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» не може бути предметом оскарження в порядку ст.447 ЦПК України, оскільки не порушує права заявника, оскільки не створює для неї будь-яких правових наслідків, пов`язаних з виконанням судового рішення про стягнення аліментів. Таке рішення начальника відділу пов`язано з виконанням ним адміністративних та контролюючих функцій і є одним з різновидів процедури позасудового (адміністративного) оскарження. У випадку прийняття рішення щодо правомірності дій та рішень державного виконавця у виконавчому провадження, незгодна з таким рішенням особа вправі оскаржити його в судовому порядку. Крім того, суд вважає, що скасування такого рішення начальника відділу не призведе до відновлення прав стягувача, з метою захисту яких вона звертається до суду.

Зі змісту скарги вбачається, що стягувач вважає, що державним виконавцем порушено норми закону при прийнятті рішення про закінчення виконавчого провадження щодо стягнення аліментів, що виразилось в тому, що державним виконавцем не здійснено всього комплексу наданих йому Законом повноважень для з`ясування дійсного розміру доходів боржника, що призвело до зменшення розміру стягнутих сум.

24.04.2019 державним виконавцем проведено розрахунок заборгованості по аліментам, згідно якого, заборгованість зі сплати аліментів, на момент досягнення дитиною 23-річного віку, відсутня. Копію довідки направлено сторонам виконавчого провадження до відома.

25.04.2019 боржником подано до відділу довідку про доходи з місця роботи та платіжні доручення що підтверджують фактичне виконання рішення суду.

25.04.2019 державним виконавцем керуючись п.9 ч.1 ст.39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, копію якої направлено сторонам провадження та з оригіналом виконавчого листа до суду що видав.

Перевіркою Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань боржник перебував на обліку по 05.08.2014, тобто з даного періоду боржник отримує дохід як фізична особа та у відповідності до ст. 195 Сімейного кодексу України встановлено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Аліменти боржник сплачував, належним чином відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», заборгованість по аліментах відсутня, дитина досягла граничного віку, з якими чинне законодавство пов`язує можливість стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі.

Частина 2 ст. 39 цього ж Закону встановлює строки для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, а саме постанова про закінчення виконавчого провадження виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

А тому суд вважає, що враховуючи відсутність розрахованої державним виконавцем заборгованості по виплаті аліментів, державний виконавець був зобов`язаний винести постанову про закінчення виконавчого провадження 25.04.2019, що і було ним зроблено.

Згідно ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

За змістом ч.3 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Також, відповідно до статті 81 Сімейного кодексу України, перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. № 146 затверджено Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб.

Відповідно до п.1 цього Переліку, Утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з:

1)основної заробітної плати за посадовим окладом, тарифною ставкою, відрядними розцінками тощо;

2) усіх видів доплат і надбавок до заробітної плати;

3) грошових і натуральних премій;

4) оплати за надурочну роботу, за роботу в святкові, неробочі та вихідні дні;

5) заробітної плати, що зберігається під час відпустки, а також з одержуваної при звільненні компенсації за невикористану протягом кількох років відпустку;

6) заробітної плати, що зберігається під час виконання державних і громадських обов`язків, та в інших випадках збереження середньої заробітної плати;

7) винагороди за загальні річні підсумки роботи підприємств та організацій;

8) винагороди, що виплачується штатним літературним працівникам газет, журналів, агентств друку, радіо, телебачення із фонду літературного гонорару, а також нештатним літературним працівникам, що підлягають державному соціальному страхуванню;

9) одноразової винагороди (відсоткових надбавок) за вислугу років;

10) допомоги по державному соціальному страхуванню, а також з допомоги по тимчасовій непрацездатності, що встановлені в колективних сільськогосподарських підприємствах;

11) доплат до допомоги по державному соціальному страхуванню, виплачуваних за рахунок підприємств, установ, організацій;

12) сум, виплачуваних для відшкодування збитків у зв`язку з втратою працездатності внаслідок каліцтва або іншого пошкодження здоров`я, за винятком сум для відшкодування витрат на догляд за ними, на додаткове харчування, санаторно-курортне лікування (включаючи оплату проїзду) і протезування потерпілих;

13) допомоги по безробіттю;

14) одержуваної пенсії, за винятком надбавок до пенсії, що виплачуються особам з інвалідністю першої групи на догляд за ними;

14-1) державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства, призначеної відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю";

15) стипендій, виплачуваних студентам в період навчання у вищих навчальних закладах, учням професійних навчально-виховних закладів та слухачам навчальних закладів підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів;

16) доходів від підприємницької діяльності, селянських (фермерських) господарств, кооперативів, об`єднань громадян, а також доходів, що припадають на частку платника аліментів від присадибної ділянки або підсобного господарства;

17) усіх видів заробітку, одержуваного адвокатами за роботу в юридичних консультаціях;

18) плати, отриманої за передачу в оренду земельної ділянки або земельної частки (паю);

19) інших видів заробітку.

Відповідно до ч.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

У відповідності до частини 8 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно відповідей Державної податкової служби та Пенсійного фонду України у боржника дохід окрім заробітної плати відсутній, а наявність відкритих карткових рахунків не є ознакою доходу.

Доводи заявника про те, що, ухиляючись від сплати аліментів боржник звільнявся з ТОВ «Мидагрупп», фактично продовжуючи там працювати та отримуючи допомогу по безробіттю в Центрі зайнятості, а також те, що він умисно занижує розмір отримуваної ним заробітної плати, придбаває майно, яке реєструє на інших осіб, тощо є припущеннями.

Доказів наявності іншого доходу, окрім заробітної плати, матеріали справи та матеріали виконавчого провадження не містять.

Згідно ч.13 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.

Згідно п.6 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Положеннями п.3 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року, передбачено, що у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

При цьому суд звертає увагу на те, що розрахунок заборгованості по аліментам від 24.04.2019 стягувачем до суду не оскаржувався, неправомірних дій державного виконавця при його здійсненні не встановлено. Тобто, в даний час, по спливу понад півторарічного строку дії державного виконавця щодо його здійснення є правомірними.

Згідно з ч.3 ст.451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи те, що при розгляді справи судом встановлено, що рішення державного виконавця про закінчення виконавчого провадження прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, що є підставою для залишення скарги в цій частині без задоволення.

Керуючись ст.ст.447-451 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Харитоненко Катерини Вікторівни та начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Слободчика Дмитра Григоровича - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м.Києва.

Повний текст ухвали складено 22.02.2021.

Суддя А.М.Майбоженко