КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 361/6526/20 Головуючий у суді І інстанції Петришин Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання - Войтенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , до якої приєдналася ОСОБА_2 ,на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю, визнання договору дарування недійсним та визнання права власностіна 1/2частку майна,

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2частку майна.

Після відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження позивач через представника - адвоката Панову І.Ю. подав заяву про збільшення позовних вимог від 13 травня 2021 року, в якій просив залучити до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 та пред`явив такі позовні вимоги:

- визнати спільною сумісною власністю подружжя житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,237 га, кадастровий номер :01:033:0012;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,237 га, кадастровий номер :01:033:0012;

- визнати недійсним договір дарування житлового будинку та земельної ділянки, укладений 2 червня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , посвідчений приватний нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Бурлакою О.В. за реєстровим № 2369.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2021 року прийнято до розгляду заяву позивача ОСОБА_3 про зміну предмету позову та залучено співвідповідачем ОСОБА_2 у даній справі № 361/6526/20.

В подальшому представник позивача - адвокат Панова І.Ю. подала до суду першої інстанції клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 вересня 2021 року у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

1. яка реальна вартість житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій він знаходиться (кадастровий номер :01:033:0012) на 2013 рік (на момент їх придбання ОСОБА_1 )?

2. які ремонтно-будівельні роботи були проведені по житловому будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в період з 11 листопада 2014 року по 25 січня 2020 року?

3. чи є ці роботи невід`ємними поліпшеннями нерухомого майна - житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ?;

4. на скільки збільшилась вартість житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з виконанням ремонтно-будівельних робіт в період з 11 листопада 2014 року по 25 січня 2020 року?

Проведення експертизи доручено судовому експерту Свістунову І.С. (10014, м. Житомир, вул. Миколи Лисенка, 16, оф. 6), якого попереджено про його кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України, та роз`яснено положення частини другої статті 107 ЦПК України про те, що експерт не має права спілкуватися з учасниками судового процесу поза межами судового засідання, крім випадків вчинення інших дій, безпосередньо пов`язаних із проведенням експертизи.

Оплату за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_3 . Надано для проведення експертизи у розпорядження експерта матеріали цивільної справи. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що для вирішення спору і встановлення обставин, на які позивач посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, необхідні спеціальні знання у галузі будівництва і висновки спеціаліста, а з огляду на те, що сторони не можуть дійти єдиної думки щодо цього питання, то у справі слід призначити будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручити відповідному судовому експерту.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справиі порушення норм процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Аргументи апеляційної скарги зводяться до того, що в порушення процесуальних норм суд першої інстанції під час судового засідання 6 вересня 2021 року, розглядаючи клопотання позивача щодо призначення судової будівельно-технічної експертизи, не роз`яснив відповідачам їхнього права запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта, не надав відповідачам час на підготовку таких питань та взагалі позбавив можливості відповідачів надати свої питання до експертів. На переконання відповідача, місцевим судом порушено один з основних принципів цивільного судочинства - принцип змагальності сторін (пункт 4 частина третя статті 2 та стаття 12 ЦПК України), чим позбавив її та інших відповідачів права на справедливий суд, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Панова І.Ю. просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Як на підставу своїх заперечень на апеляційну скаргу зазначила, що в судовому засідання від 6 вересня 2021 року судом з`ясовувалась думка учасників справи щодо призначення експертизи, зокрема й думка ОСОБА_1 та її адвоката, на що останні заперечили проти призначення будівельно-технічної експертизи і жодних пояснень та пропозицій щодо призначення експертизи ними не було надано. Тобто суд надав можливість відповідачу висловити свої побажання та заперечення щодо призначення будівельно-технічної експертизи, проте вона своїми процесуальними правами не скористалась. Крім того, клопотання про призначення вищевказаної експертизи було подано через канцелярію суду ще 20 травня 2021 року, відтак за проміжок часу до 6 вересня 2021 року відповідач мала можливість підготуватись до судового засідання та надати свої заперечення проти призначення експертизи та/або висловити свою думку щодо переліку поставлених перед експертом питань, однак цього також не було зроблено нею.

3 грудня 2021 року до апеляційного суду надійшла заява іншого відповідача ОСОБА_2 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 вересня 2021 року про призначення експертизи, яка була прийняти до провадження в судовому засіданні в порядку статті 363 ЦПК України.

Доводи ОСОБА_2 полягають у тому, що клопотання позивача про призначення судової будівельно-технічної експертизи вона не отримувала, участі в судовому засіданні 6 вересня 2021 року не брала, оскільки не була повідомлена про нього, що призвело до порушення її права, передбаченого частиною п`ятою статті 103 ЦПК України, а саме: запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на її думку, потребує висновку експерта.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, що з`явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заяви про приєднання до апеляційної скарги, а також відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

За правилом частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що починаючи з 12 жовтня 2020 року на розгляді Броварського міськрайонного суду Київської області в порядку загального позовного провадження перебуває позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю, визнання договору дарування недійсним та визнання права власності на 1/2частку майна, вимоги за яким збільшувались (змінювались) позивачем.

На стадії підготовчого провадження у справі, а саме 20 травня 2021 року представником позивача - адвокатом Пановою І.Ю. було подано клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

Зазначене клопотання мотивоване тим, що із 2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 почали проживати однією сім`єю, вели спільне господарство, але у встановленому законом порядку шлюб не зареєстрували, зробивши це згодом - 11 листопада 2014 року. На підставі договорів купівлі-продажу від 21 червня 2013 року та від 22 травня 2013 року сторонами за спільні кошти було придбано житловий будинок та земельну ділянку площею 0,237 га, кадастровий номер :01:033:0012, відповідно, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на які було зареєстрована ОСОБА_1 . Сімейне життя позивача з відповідачем не заладилось і 25 січня 2020 року їх шлюб було розірвано. За період перебування в шлюбі позивач брав безпосередню активну участь в покращенні спірного будинку, набував і доставляв будівельні матеріали та брав активну участь в оплаті праці найманих працівників. Після розірвання шлюбу позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням добровільно виділити частку у спірному будинку, на що отримував постійні відмови. 2 червня 2020 року без відома і дозволу позивача ОСОБА_1 здійснено відчуження житлового будинку та земельної ділянки на користь своєї дочки від попереднього шлюбу - ОСОБА_4 відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Бурлакою О.В. за реєстровим № 2369. 17 жовтня 2020 року ОСОБА_4 відчужила спірне домоволодіння своїй бабусі, колишній тещі позивача - ОСОБА_2 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернявською Н.Ю. за реєстровим № 1682. Представник позивача вказувала, що внаслідок незаконних дій відповідачів ОСОБА_3 залишився без житла, а тому для об`єктивного розгляду даної справи і захисту порушених прав позивача, з метою чіткого і реального розподілу спільного сумісного майна подружжя з`явилась необхідність проведення судової експертизи.

Представник позивача просила призначити судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено атестованому судовому експерту Свістунову І.С., та на вирішення якої поставлено такі питання: «яка реальна вартість житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій він знаходиться (кадастровий номер :01:033:0012) на 2013 рік (на момент їх купівлі ОСОБА_1 )?; які ремонтно-будівельні роботи були проведені по житловому будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в період з 11 листопада 2014 року по 25 січня 2020 року?; чи є ці роботи невід`ємними поліпшеннями нерухомого майна - житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ?; на скільки збільшилась вартість житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку із виконанням ремонтно-будівельних робіт в період з 11 листопада 2014 року по 25 січня 2020 року?». Оплату за проведення вказаної експертизи ОСОБА_3 зобов`язався взяти на себе.

У підготовчому судовому засіданні 6 вересня 2021 року відповідач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Клим В.Я., який також представляє інтереси іншого відповідача - ОСОБА_2 заперечували щодо призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, вважаючи, що у справі достатньо доказів для вирішення справи по суті спору, а призначення експертизи є недоречним.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та задовольняючи клопотання сторони позивача про призначення експертизи, суд першої інстанції дійшов висновку, що для вирішення спірних питань необхідні спеціальні знання у галузі будівництва, тому, з урахуванням принципу змагальності та рівності сторін, які є елементами права на справедливий судовий розгляд, у справі слід призначити будівельно-технічну експертизу.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону з огляду на наступне.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 4 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 4 грудня 1995 року та «Нун`єш Діаш проти Португалії» від 10 квітня 2003 року).

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі(рішення ЄСПЛ у справі «Фрідлендер проти Франції» «Федіна проти України»від 2 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 8 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 2 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 5 лютого 2004 року)

ЄСПЛ зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (пункт 110 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії»).

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).

Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

За змістом частин другої, третьої статті 102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

За правилами статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом, а учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

У відповідності до частини першої статті 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Окрім того, відповідно до пункту 3.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень у документі про призначення експертизи (залучення експерта) зазначаються такі дані: місце й дата винесення постанови чи ухвали; посада, звання та прізвище особи, що призначила експертизу (залучила експерта); назва суду; назва справи та її номер; обставини справи, які мають значення для проведення експертизи; підстави для призначення експертизи; прізвище експерта або назва експертної установи, експертам якої доручається проведення експертизи; питання, які виносяться на вирішення експертові; перелік об`єктів, що підлягають дослідженню (у тому числі порівняльних зразків та інших матеріалів, направлених експертові, або посилання на такі переліки, що містяться в матеріалах справи); інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Судова експертиза повинна призначатися лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі, і не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для з`ясування обставин, що мають значення для справи (фактичних даних, що входять до предмета доказування), без яких встановити відповідні обставини неможливо, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, наявні у справі докази є взаємно суперечливими.

При цьому неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі, а також правові питання, вирішення яких згідно з чинним законодавством віднесено до компетенції суду.

Викладене узгоджується з правовими висновками, наведеними у постановах Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року в справі № 6-9цс12, від 17 вересня 2014 року в справі № 6-131цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року в справі № 496/4851/14-ц (провадження 61-7835сво19).

Таким чином питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Зі змісту оскаржуваної ухвали місцевого суду вбачається, що вона відповідає вищевказаним вимогам законодавства, оскільки в її мотивувальній чистині наведено достатні підстави та обгрунтовані мотиви для висновку про необхідність призначення відповідної будівельно-технічної експертизи.

Так, предметом судового розгляду у даній справі № 361/6526/20є позовні вимоги ОСОБА_3 щодо визнання спільною сумісною власністю подружжя житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,237 га, кадастровий номер :01:033:0012, визнання за ним права власності на 1/2 частину вказаного нерухомого майна та визнання недійсним договору дарування цього майна, який укладений 2 червня 2020 року його колишньою дружиною ОСОБА_1 з ОСОБА_4 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні об`єкти нерухомості були набуті у власність відповідачем ОСОБА_1 на підставі платних правочинів за спільні кошти із ОСОБА_3 під час їх перебування у фактичних шлюбних відносинах, а в подальшому, за період перебування в зареєстрованому шлюбі останній брав безпосередню участь в покращенні спірного будинку, купуваві доставляв будівельні матеріали та оплачував працю найманих працівників-будівельників.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції, вірно встановивши обставини справи та характер спірних правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення клопотання сторони позивача про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, оскільки без залучення спеціальних знань у галузі будівництва неможливо буде оперативно встановити обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, зокрема: яка була вартість спірного майна на момент його придбання відповідачем; які ремонтно-будівельні роботи були проведені щодо поліпшення цього майна за час перебування сторін у шлюбі; чи є ці роботи невід`ємними поліпшеннями житлового будинку; на скільки збільшилась вартість цього будинку з надвірними будівлями у зв`язку з виконанням ремонтно-будівельних робіт в період шлюбних відносин сторін, що входить в предмет доказування у даній справі, а в матеріалах справи відсутній висновок експерта з приводу вказаних обставин.

Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положення цього конституційного принципу закріплені у статтях 12, 13 ЦПК України, якими встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

Досліджуючи сукупність передбачених частиною першою статті 103 ЦПК України обставин, за яких суд призначає експертизу, колегія суддів зазначає, що обставини даного спору, з урахуванням змісту постановлених перед експертом питань, доводів позовної заяви і відзиву на неї та принципу змагальності та рівності сторін, які є елементами права на справедливий судовий розгляд, вимагають залучення фахівця, який має спеціальні знання у певній галузі, а висновок експертизи не буде мати для суду наперед встановленого значення, оскільки оцінюється у сукупності з іншими доказами у справі (стаття 110 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги про те, що під час підготовчого судового засідання 6 вересня 2021 року суд першої інстанції не роз`яснив відповідачам їхнього права запропонувати питання, роз`яснення яких потребується у висновку експерта, не надав відповідачам час на підготовку таких питань та позбавив можливості відповідачів додати свої питання до судової будівельно-технічної експертизи не заслуговують на увагу колегії суддів як необґрунтовані, адже матеріали справи свідчать, що у зазначеному судовому засіданні, в якому були присутні відповідач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Клим В.Я., який одночасно являється і представником іншого відповідача - ОСОБА_2 , місцевим судом з`ясовувалась думка сторони відповідачів щодо призначення експертизи і останні взагалі заперечували проти призначення відповідної експертизи та жодних пояснень та/або пропозицій щодо призначення експертизи ними надано не було.

Таким чином судом першої інстанції було створено рівні можливості учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав, що є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін, в судовому засіданні забезпечено можливість відповідачам висловити свої побажання та/або заперечення щодо призначення будівельно-технічної експертизи, проте вони своїми процесуальними правами не скористались.

Слід також урахувати, що клопотання про призначення судової експертизи було подано ще 20 травня 2021 року, а тому за цей проміжок часу до наступного підготовчого судового засідання - 6 вересня 2021 року відповідачі мали реальну можливість при належній турботливості і заінтересованості підготуватись до засідання та завчасно надати свої заперечення проти призначення експертизи та/або висловити свою думку щодо переліку поставлених перед експертом питань.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвизнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

При цьому згідно матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 , яка приєдналась до апеляційної скарги ОСОБА_1 , на даний час є власником спірного житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки за вказаною адресою площею 0,237 га, кадастровий номер :01:033:0012, на підставі договору дарування від 17 жовтня 2020 року, а відтак вона не позбавлена можливості в порядку статті 106 ЦПК України замовити висновок експерта із визначеним нею самостійно змістом і обсягом питань щодо об`єктів нерухомого майна, які перебувають у її безпосередньому володінні.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, ухвала суду першої інстанції щодо призначення у даній справі судової експертизипостановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і підстави для її скасування відсутні.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, то розподіл судових витрат відповідно до вимог статей 141, 382 ЦПК України не проводиться.

Керуючись статтями 367 - 369, 372, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , до якої приєдналася ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: С.А. Голуб

Д.О. Таргоній