КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа №534/1326/21
Провадження № 2/534/666/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2021 року місто Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Куц Т.О., з участю: секретаря судового засідання Сидоренко Т.Ю., позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Горішні Плавні Полтавської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу виданого 15.06.2021 Комсомольським міським судом Полтавської області на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку. Вимоги мотивує, тим, що в даний час відбулися зміни в його матеріальному становищі, зокрема він орендує житлове приміщення, для проживання його сім`ї, також у нього наявний кредит, крім того на його утриманні перебуває дружина ОСОБА_4 , яка не має самостійного доходу та донька дружини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання якої він сплачує аліменти у розмірі ј частини за судовим наказом. Просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки з ј частини до 1/8 частини його заробітку ( доходу) щомісячно.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 13.09.2021 провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

24.11.2021 від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого у задоволенні позовних вимог просить відмовити оскільки вказаний позов не обґрунтований та суперечить інтересам їх дитини.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги , посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, направила заяву про розгляд справи у її відсутність .

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши докази, надані сторонами на доведення обставин, на які вони посилаються, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, суд находить позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно судового наказу Комсомольського міського суду Полтавської області від 15.06.2021 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку, починаючи з 21.05.2021 до досягнення дитиною повноліття ( а.с.6).

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_4 , від шлюбу мають дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.15,22 ).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_5 її батьками зазначені ОСОБА_9 , ОСОБА_4 (а.с.20).

Відповідно до ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом №11 (стаття 5), кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З письмових пояснень позивача вбачається, що у зв`язку з одруженням та народженням ще однієї дитини він не має можливості сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу). Крім того зазначає, що має кредитне зобов`язання, однак вказані обставини не можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Посилання позивача на те, що у нього на утриманні знаходиться донька дружини від попереднього шлюбу, суд не вважає таким, що дає підстави для зменшення розміру аліментів, оскільки доказів того, що позивач усиновив дитину дружини від першого шлюбу суду не надано, а згідно сімейного законодавства вказану дитину зобов`язаний утримувати її батько - ОСОБА_9 . Добровільне надання їй матеріальної допомоги позивачем не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь його сина ОСОБА_3 .

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки з нього на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже зміна сімейного стану позивача не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Враховуючи, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що за своїм матеріальним, сімейним становищем та через стан здоров`я він не здатен сплачувати аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 у розмірі, який встановлений рішенням суду, підстав для зменшення розміру аліментів у суду немає.

Як вбачається з матеріалів справи і визнано позивачем в судовому засіданні, позивач має задовільний стан здоров`я, є працездатною особою, має стабільний достатній заробіток.

Звертаючись з позовом до суду, він фактично не вказав обставин, що мають істотне значення для зменшення розміру аліментів. Крім того позивач, не надав суду доказів, які підтверджують його матеріальний стан на час винесення судового наказу про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 та на даний час, що унеможливлює зробити висновок про зміну його матеріального стану.

Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

У виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України позивач не довів суду, що його матеріальний стан змінився настільки, що унеможливлює виплату ним аліментів на утримання сина ОСОБА_3 на користь відповідача в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, що могло б бути підставою для зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням суду.

На підставі викладеного та керуючись 10,11,141,213,265 ЦПК України ЦПК України, ст.ст. 180-183 СК України, ч. 1 , 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 , яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, ст.ст. 5,8 протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,

у х в а л и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Полтавського апеляційного суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Відомості, що не оголошуються:

Позивач: Відповідач:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .

Суддя Т.О.Куц

Повний текст рішення виготовлено 10.12.2021