Справа №635/328/15-ц
Провадження № 6/635/64/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Бобко Т.В.,

секретар судового засідання Дзюба А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», боржник ОСОБА_1 , про заміну сторони виконавчого провадження,-

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» в особі директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» Правника О.П. звернулось до суду із заявою, якою просить замінити стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» щодо виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 09 грудня 2015 року.

В обґрунтування заяви посилалась на те, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 09 грудня 2015 року з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» стягнута заборгованість за кредитним договором № ML-700/1186/2008 від 03 червня 2008 року. 31 жовтня 2019 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» був укладений договір факторингу №1-10/19, за умовами якого стягувач передав право вимоги, в тому числі до боржника ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором новому кредитору - Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ»

Представник заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» Гарбар Н.С. у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд заяви про заміну сторони виконавчого провадження за її відсутності, просила заяву задовольнити. Стягувач та боржник у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про заміну стягувача.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали заяви та матеріали цивільної справи №635/328/15-ц, вважає, що заява про заміну сторони виконавчого провадження підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 09 грудня 2015 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволений частково; з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» стягнута заборгованість за кредитним договором №ML 700/1186/2008 від 03 червня 2008 року у загальному розмірі 828847 (вісімсот двадцять вісім тисяч вісімсот сорок сім) гривень 48 (сорок вісім) копійок, яка складається з: тіла кредиту у розмірі 319359 (триста дев`ятнадцять тисяч триста п`ятдесят дев`ять) гривень 57 (п`ятдесят сім) копійок, відсотків за користування кредитом у розмірі 95064 (дев`яносто п`ять тисяч шістдесят чотири) гривні 17 копійок та пені у розмірі 414423 (чотириста чотирнадцять тисяч чотириста двадцять три) гривні 74 (сімдесят чотири) копійки та судовий збір у сумі 3654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) гривень; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

10 червня 2016 року на підставі вищевказаного рішення суду Харківським районним судом Харківської області видано два виконавчих листа №635/328/15-ц про стягнення ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором №ML 700/1186/2008 від 03 червня 2008 року у загальному розмірі 828847 (вісімсот двадцять вісім тисяч вісімсот сорок сім) гривень 48 (сорок вісім) копійок, яка складається з: тіла кредиту у розмірі 319359 (триста дев`ятнадцять тисяч триста п`ятдесят дев`ять) гривень 57 (п`ятдесят сім) копійок, відсотків за користування кредитом у розмірі 95064 (дев`яносто п`ять тисяч шістдесят чотири) гривні 17 копійок та пені у розмірі 414423 (чотириста чотирнадцять тисяч чотириста двадцять три) гривні 74 (сімдесят чотири) копійки та про стягнення судового збору у сумі 3654 (три тисячі шістсот п`ятдесят.

Матеріали справи не містять жодних відомостей щодо пред`явлення вищевказаних виконавчих листів до виконання.

31 жовтня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (фактор) укладений договір факторингу №1-10/19, умовами якого, зокрема, передбачено, що клієнт передає (відступає) фактору право грошової вимоги, а фактор приймає право грошової вимоги, що належить клієнту та стає кредитором за кредитними договорами. За цим договором фактор одержує право вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами. Фактор здійснює фінансування клієнта шляхом передачі грошових коштів в розпорядження клієнту за відступлення прав вимоги за плату відповідно до договору. Відповідно до п. 6.1 договору, у відповідності до умов договору фактор здійснює фінансування клієнта за набуття відступлених прав у національній валюті за плату, а клієнт відступає фактору права вимоги до боржників в розмірі портфеля заборгованості. Загальний розмір портфеля заборгованості боржників складає 136168353,03 копійки станом на дату підписання сторонами договору. За змістом п. 6.2.3 Договору, права вимоги переходять до Фактора з моменту підписання сторонами договору та за умови виконання зобов`язання щодо перерахування всіх платежів, визначених п. 7 Договору і підписання Акту приймання-передачі зобов`язання щодо всіх платежів, форма якого наведена у Додатку №3 до Договору, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Відповідно до п. 7 Договору, сторони домовились, що сума фінансування складає 953178,47 гривень, яку Фактор повинен перерахувати одним платежем не пізніше 31 жовтня 2019 року.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір відступлення права вимоги від 31 жовтня 2019 року підписаний сторонами і скріплений печатками. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо розірвання або визнання недійсним вказаного договору відступлення права вимоги від 31 жовтня 2019 року.

05 листопада 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (фактор) підписаний акт приймання-передачі реєстру боржників, серед який наявний боржник ОСОБА_1 , до Договору факторингу від 31 жовтня 2019 року №1-10/2019.

Пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», а останнє набуло право вимоги в тому числі до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № ML 700/1186/2008 від 03 червня 2008 року.

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження»,статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей512,514 ЦК України,статті 15 Закону України«Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Саме такий правовий висновок викладено викладено в постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 2-230/11 (провадження № 61-46230св18) та в постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №2-3897/10 (провадження №61-45900св18).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Отже, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача в даному випадку відповідає змісту статей512,514 ЦК Українитастатті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПКУкраїни визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Такий висновок суду повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 05 грудня2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18),у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), у постанові від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження№ 61-20171св18) та у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №2-3897/10 (провадження №61-45900св18).

Враховуючи викладене, суд задовольняє вимоги заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» про заміну стягувача його правонаступником.

На підставі викладено, керуючись ст.ст.247, 442 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», боржник ОСОБА_1 , про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити повністю.

Замінити стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» за виконавчим листом №635/328/15-ц, виданим на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 09 грудня 2015 року по справі №635/328/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором №ML 700/1186/2008 від 03 червня 2008 року у загальному розмірі 828847 (вісімсот двадцять вісім тисяч вісімсот сорок сім) гривень 48 (сорок вісім) копійок, яка складається з: тіла кредиту у розмірі 319359 (триста дев`ятнадцять тисяч триста п`ятдесят дев`ять) гривень 57 (п`ятдесят сім) копійок, відсотків за користування кредитом у розмірі 95064 (дев`яносто п`ять тисяч шістдесят чотири) гривні 17 копійок та пені у розмірі 414423 (чотириста чотирнадцять тисяч чотириста двадцять три) гривні 74 (сімдесят чотири) копійки.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Повний текст ухвали складений 23 лютого 2021 року.

Суддя Т.В. Бобко