Справа № 442/6515/18 Головуючий у 1 інстанції: Нагірна О.Б.
Провадження № 22-ц/811/2104/20 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Шандри М.М.,

за участі секретаря: Сеньків Х.І.,

без участі сторін розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 червня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції. Лисовича Віталія Львовича на дії /бездіяльність органу примусового виконання,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою, в якій просила визнати незаконними дії державного виконавця Чигер М.І. при складанні розрахунку заборгованості від 07 травня 2020 року, визнати неправомірним вказаний розрахунок заборгованості, скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 59351163 від 08 травня 2020 року, зобов`язати державного виконавця Чигер Марту Ігорівну провести новий розрахунок заборгованості по аліментах з 07 вересня 2018 року по 09 квітня 2020 року.

В обґрунтування скарги вказувала на те, що отримала лист на електронну адресу з оскаржуваним розрахунком від 07 травня 2020 року та копію квитанції від 06 травня 2020 року про сплату боржником ОСОБА_2 680 гривень із зазначеним «призначення платежу» - аліменти за квітень 2020 АСВП 59351163. Державним виконавцем при складанні розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 07 травня 2020 року неправомірно вказано про сплату боржником в квітні 2020 коштів в сумі 680 гривень, що не відповідає дійсності.

УхвалоюДрогобицького міськрайонного суду Львівської області 22 червня 2020 скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чигер Марти Ігорівни, за участю боржника ОСОБА_2 - задоволено частково.

Зобов`язано державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чигер Марту Ігорівну внести зміни у розрахунок заборгованості по аліментах від 07 травня 2020 року, вказавши дату сплати чергового платежу за квітень 07 травня 2020 року.

В решті вимог - відмовлено.

Вищезгадану ухвалу в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що державний виконавець не заперечувала, що нею вживалися спроби досудового врегулювання даного спору, а також і під час судового засідання 03 червня 2020 року, тому, коли б мала місце помилка, як зазначено в ухвалі суду, а не тверде переконання виконавця у правильності своїх вчинених дій, то даний спір був би вирішений в позасудовому порядку чи під час засідання 03 червня 2020 року.

Тому, на думку скаржника, не можуть вважатися помилкою дії, які вчинені виконавцем свідомо, при твердому переконанні у їх правильності, а не внаслідок ненавмисності чи забудькуватості

Просить ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 червня 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення її вимог в повному обсязі.

В судове засідання сторони не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України не перешкоджає розгляду справи.

11 лютого 2021 року ОСОБА_1 та 09 лютого 2021 року Дрогобицький міськрайонний відділ ДВС Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції подали клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибути та взяти участь у судовому засіданні представника Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Враховуючи необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, колегія суддів вважає за необхідне відхилити вказані клопотання.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється..

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 11 лютого 2021 року, є дата складення повного судового рішення 22 лютого 2021 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Судом встановлено, що на виконанні у Дрогобицькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції області перебувало виконавче провадження № 59351163 з виконання виконавчого листа №442/6515/18, виданого 07 червня 2019 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , 2000 року народження, який продовжує навчання, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1921 грн., починаючи з 07 вересня 2018 року і до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення ним 23 - річного віку.

Згідно копії квитанції №ПН1032570 від 07 травня 2020 року на рахунок Дрогобицького МРВ ДВС ЗМУЮ (м. Львів) ОСОБА_2 сплатив 680 гривень із зазначеним «призначення платежу» - оплата аліментів за квітень 2020 року АСВП 59351163.

08 травня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав відкликання Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області виконавчого листа №442/6515/18, оскільки набрало законної сили рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 квітня 2020 року в справі № 442/7649/19 про зміну способу стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно положень статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За положеннями статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з авансового внеску стягувача та стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Згідно із ст. 71 ч.ч. 1, 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Нормою ст. 71 ч. 8 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 4 розділу XVI Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Частиною 4 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

З копії матеріалів виконавчого провадження, встановлено, що під час здійснення розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 07 травня 2020 року державним виконавцем допущено помилку, а саме неправильно вказано період сплати суми, сплаченої ОСОБА_2 за квітень 2020 року в розмірі 680 гривень, тоді як згідно копії банківської квитанції дана сума сплачена в травні 2020 року із вказівкою за період квітня 2020 року. При цьому, судом не встановлено жодних інших помилок в розрахунку заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини на час навчання.

Відповідно до ст. 451 ч. 2 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З огляду на вище зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання дій державного виконавця неправомірними щодо здійснення розрахунку заборгованості по сплаті коштів на утримання дитини, яка продовжує навчання та зобов`язання державного виконавцяДрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чигер Марту Ігорівну внести зміни у розрахунок заборгованості по аліментах від 07 травня 2020 року, вказавши дату сплати чергового платежу за квітень 07 травня 2020 року.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимоги в частині скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 59351163 від 08.05.2020, з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, та підтверджено самою заявницею, що Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 10 березня 2020 року постановлено рішення у справі № 442/7649/19 про зміну способу стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на повнолітнього сина з твердої грошової суми на стягнення аліментів у частці від заробітку. З тих підстав Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області відкликано виконавчий лист №442/6515/18, виданий 07 червня 2019 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , 2000 року народження, який продовжує навчання, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1921 грн., починаючи з 07 вересня 2018 року і до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення ним 23 - річного віку.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що виконавець діяла в межах своїх повноважень, та в спосіб, передбачений законодавством, колегія суддів вважає обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської 22 червня 2020 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текс постанови складено 22 лютого 2021 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Приколота Т.І.

Шандра М.М.