МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр. №4-с/521/90/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Сегеди О.М.

при секретарі Кіреу Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шевченко Марини Тарасівни та начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гусєва Олександра Олександровича про визнання дій противоправними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з зазначеною скаргою, посилаючись на те, що 19 жовтня 2016 року на примусове виконання рішення суду Малиновським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист №521/11166/13-ц, який знаходиться на виконанні у Першому Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Перший Приморський ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) де відкрите виконавче провадження №53150632 про стягнення з нього на користь ПАТ «Марфін Банк» грошових коштів в розмірі 3070907,80 грн.

В обгрунтування скарги зазначав, що державний виконавець Першого Приморського ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) Шевченко М.Т. противоправно не зняла арешт з грошових коштів, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на його ім`я у філії Одеського обласного управлінні АТ «Державний ощадний банк України», на який він отримує пенсійні виплати, які є його єдиним джерелом існування та забезпечення життя.

Зазначав, що на підставі постанови головного державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 14 червня 2017 року з його пенсії у виконавчому провадженні №53150632 проводиться відрахування у розмірі 20%.

Стверджував, що інших доходів та майна у нього не має, оскільки він є пенсіонером, тому не працює.

Вказував, що 27 липня 2021 року він звернувся до Першого Приморського ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) з заявою про зняття арешту з його пенсійного рахунку, однак листом начальника Першого Приморського ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) Гусєвим О.О. йому було відмовлено у зв`язку з тим, що зняття арешту не є можливим та рекомендовано звернутися до суду.

Посилаючись на порушення своїх прав, ОСОБА_1 просив суд визнати противоправною бездіяльність головного державного виконавця Першого Приморського ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) Шевченко М.Т. та відмову начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гусєва О.О.у знятті арешту з грошових коштів на рахунку № НОМЕР_1 у філії Одеського обласного управлінні АТ «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про арешт коштів боржника від 17 травня 2018 року у ВП №53150632; скасувати постанову Першого Приморського ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) від 17 травня 2018 року про арешт коштів боржника ОСОБА_1 по виконавчому провадженні №53150632 в частині накладенні арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку ПАТ «Державний ощадний банк України»; зобов`язати державного виконавцяпостанову Першого Приморського ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) Шевченко М.Т. зняти арешт з грошових коштів, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 у філії Одеського обласного управлінні АТ «Державний ощадний банк України».

Ухвалою суду від 03 листопада 2021року скарга ОСОБА_1 була прийнята до розгляду, відкрите провадження по справі та витребувано їз Першого Приморського ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) належним чином завірені копії матеріалов виконавчого провадження ВП № №53150632 (а.с. 51-53).

Скаржник в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи був повідомлений відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, надав до суду заяву в який просив суд скаргу задовольнити у повному обсязі та розглянути справу за його відсутністю. Раніше надав до суду письмові пояснення по справі (а.с. 85-87, 84).

Представник Першого Приморського ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса), діючий на підставі довіреності від 22 лютого 2021 року в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи був повідомлений відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Раніше надав до суду заперечення на скаргу (а.с. 64, 66-68, 69, 79-81, 82).

Представник ПАТ «Марфін Банк» в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи був повідомлений відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 83)

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Першого Приморського ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) Шевченко М.Т. та начальника Першого Приморського ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) Гусєва О.О., суд вважає, що скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Порядок розгляду скарг на дії, бездіяльність, рішення, державного виконавця, чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання рішення визначений розділом VІІ ЦПК України в редакції, чинній на день судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що 19 жовтня 2016 року на примусове виконання рішення суду Малиновським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист №521/11166/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Марфін Банк» грошових коштів в розмірі 3070907,80 грн.

За заявою стягувача, виконавчий лист №521/11166/13-ц був переданий на примусове виконання у Перший Приморський ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) де було відкрите виконавче провадження №53150632.

19 грудня 2016 року постановою головного державного виконавця Першого Приморського ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) Перчик В.О. було відкрите виконавче провадження №53150632 по примусове виконанн виконавчого листа №521/11166/13-ц, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 19 жовтня 2016 року (а.с. 14-16).

14 червня 2017 року постановою головного державного виконавця Першого Приморського ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) №521/11166/13-ц про звернення стягненян на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника було звернено стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 (а.с. 11).

Встановлено, що 17 травня 2018 року державним виконавцем Першого Приморського ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) Ткачевим А.В. було винесено постанову про арешт коштів боржника та накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках банків, у тому числі і на грошові кошти, що містяться на рахунку на ім`я ОСОБА_1 № НОМЕР_1 у філії Одеського обласного управлінні АТ «Державний ощадний банк України» та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження на загальну суму 3070907,80 грн. (а.с. 12).

07 червня 2018 року державним виконавцем Першого Приморського ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) Ткачевим А.В. було винесено постанову про арешт майна боржника у межах суми звернення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 3378998,58 грн. (а.с.13).

Встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та з 25 листопада 1994 року отримує пенсію за вислугу років згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та з його пенсії здійснюється відрахування боргу з 01 липня 2017 року відповідно до постанови державного виконавця від 14 червня 2017 року ВП №53150632 у розмірі 20% щомісячно та кошти перераховуються на розрахунковий рахунок Першого Приморського ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса), що підтверджується довідкою від 08 червня 2021 року (а.с. 17-18, 19-20, 91).

Згідно листа АТ «Державний ощадний банк України» №113-14/904 від 02 червня 2021 року у філії Одеського обласного управлінні АТ «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 від 28 листопада 2014 року в рамках тарифного пакету «Мій рахунок», яким передбачено зарахування на рахунок пенсійних виплат (а.с. 22).

З змісту листа АТ «Державний ощадний банк України» від 18 липня 2018 року вбачається, що 14 квітня 2015 року ОСОБА_1 уклав у ТВБВ №10015/0565 АТ «Ощадбанк» договір про відкриття та обслуговування рахунку № НОМЕР_2 , випуск та надання платіжної картки за тарифним пакетом «Пенсійний Арсенал», який передбачая відкриття фізичним особам пенсіонерам, звільненим з військової служби, та деяких інших осіб, поточних рахунків у гривні для отримання пенсії.

На виконання вимог постанови про арешт коштів боржника ВП №53150632 від 17 травня 2018 року на рахунок № НОМЕР_2 , який відкрито у ТВБВ №10015/0565 АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 накладено арешт у сумі 3378998,58 грн. (а.с. 24, 25, 26-35).

Встановлено, що скаржник 27 липня 2021 року звернувся до Першого Приморського ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) з заявою про зняття арешту з його пенсійного рахунку, однак листом начальника Першого Приморського ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) Гусєвим О.О. йому було відмовлено у зв`язку з тим, що зняття арешту не є можливим та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 9).

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

При розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватися положеннями Конституції України, п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції, міжнародних договорів.

Серед основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення, що передбачено ст. 18 ЦПК України.

Частиною 1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При виконанні судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Статтями 10, 13 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачені права та обов`язки державного виконавця, зокрема, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Частинами 1-3 ст.56 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, йогозначення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до п. 1 ч.4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

Відповідно до ст. 68 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Про звернення стягнення на заробітну плату виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Згідно з частиною першою статті 69 Закону України «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Статтею 46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 07 жовтня 2009 року зазначив № 25рп/2009, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Норми ст. 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

У матеріалах справи наявні листи АТ «Державний ощадний банк України» №113-14/904 від 02 червня 2021 року та від 18 липня 2018 року про те, що у філії Одеського обласного управлінні АТ «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок№ НОМЕР_1 від 28 листопада 2014 року в рамках тарифного пакету «Мій рахунок», яким передбачено зарахування на рахунок пенсійних виплат, а також зазначено, що 14 квітня 2015 року ОСОБА_1 уклав у ТВБВ №10015/0565 АТ «Ощадбанк» договір про відкриття та обслуговування рахунку № НОМЕР_2 , випуск та надання платіжної картки за тарифним пакетом «Пенсійний Арсенал», який передбачая відкриття фізичним особам пенсіонерам, звільненим з військової служби, та деяких інших осіб, поточних рахунків у гривні для отримання пенсії (а.с. 22).

Станом на 02 листопада 2021 року на виконання вимог постанови про арешт коштів боржника ВП №53150632 від 17 травня 2018 року на рахунок № НОМЕР_2 , який відкрито у ТВБВ №10015/0565 АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 накладено арешт у сумі 3378998,58 грн. (а.с. 24, 25, 26-35).

Матеріали справи не містять доказів того, що на зазначеному рахунку ОСОБА_1 є інші кошти.

Судом встановлено, що накладення арешту на рахунок, з якого ОСОБА_1 отримує пенсію, яка є його єдиним джерелом доходу, поставило його у скрутне матеріальне становище, даних про наявність у останнього інших доходів, крім пенсії, матеріали справи не містять.

Отже арешт пенсійних коштів скаржника особи, позбавляє його джерел до існування та порушує його право на соціальний захист.

Верховний Суд у Постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 642/6675/18 зазначав, що відповідно до п. 1 ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні ОСОБА_1 до державного виконавця Першого Приморського ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) з заявою про зняття арешту з його пенсійного рахунку, останньому було відомо, що рахунок боржника відкритий у філії Одеського обласного управлінні АТ «Державний ощадний банк України» має спеціальний режим використання, але зняття арешту з нього ним здійснено не було.

Всі ці обставини свідчать про те, що начальник Першого Приморського ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса)Гусєва О.О. повинен був розглянути заяву про скасування арешту з карткового рахунку ОСОБА_1 на який він отримує пенсійні виплати.

Відповідно до ч.ч. 3,4,5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Згідно п. 3 ст. 59 Закону України « Про виконавче прорвадження» в редакції 2021 року у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відмова Першого Приморського ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса)у скасуванні арешту з грошових коштів (пенсійні виплати), що містяться на рахунку АТ «Державний ощадний банк України» призвело до порушення прав та інтересів боржника.

Що стосується вимог скарги щодо визнання противоправною бездіяльність головного державного виконавця Першого Приморського ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) Шевченко М.Т., то суд вважає. що дані вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з недоведеністю.

Отже, суд вважає, що ОСОБА_1 правомірно звернувся до суду за захистом своїх прав.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає задорволенню задоволенню частково.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2 ст. 451 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Разом з тим Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у пункті 18 роз`яснено, що виходячи зі змісту ст.451 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 447-453 ЦПК України, суд

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шевченко Марини Тарасівни та начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гусєва Олександра Олександровича про визнання дій противоправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати неправомірним рішення начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гусєва Олександра Олександровичащодо відмови у скасуванні арешту, накладеного на грошові кошти ОСОБА_1 у філії Одеського обласного управлінні Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» постановою державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Ткачовим Андрієм Віталієвичем про арешт коштів боржника від 17 травня 2018 року у виконавчому провадженні №53150632.

Зобов`язати начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гусєва Олександра Олександровичапровести виконавчі дії по зняттю арешту з грошових коштів, які знаходяться на рахунку ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , № НОМЕР_1 у філії Одеського обласного управлінні Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», накладеного постановою державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Ткачовим Андрієм Віталієвичем про арешт коштів боржника від 17 травня 2018 року у межах виконавчого провадженні №53150632.

В інший частині вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 17 грудня 2021 року.

Суддя: О.М. Сегеда