Справа № 487/1649/20
Провадження № 2/487/248/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

11.02.2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Притуляк І.О.,

за участю секретаря судового засідання Янковець Г.А.,

представника позивача: адвоката Семененка В.Б.

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», третя особа Служба автомобільних доріг у Миколаївській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди В С Т А Н О В И В:

20.03.2020 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Семененко В.Б. звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», Служби автомобільних доріг у Миколаївській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

У позові адвокат зазначив, що 22.12.2017 року, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz» E250CDI, (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ), на автомобільній дорозі Р-55 «Одеса-Вознесенськ-Н.Буг»,в напрямку руху з смт. Єланець до м.Вознесенськ на 155 км +000 м. він потрапив у ДТП, а саме, при об`їзді ями на дорозі потрапив лівою стороною автомобілю в вибоїну на дорозі, яка знаходилась на проїзній частині, внаслідок чого розірвались шини переднього та заднього лівого колеса, а також були пошкоджені ліві передні та задні колісні диски.

З урахуванням тієї обставини, що ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» та САД у Миколаївській області є власниками вказаної ділянки дороги та відповідальними за її стан, просив стягнути з них в рахунок відшкодування майнової шкоди 8776,00 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн..

В обґрунтування матеріальної шкоди, додав копію видаткової накладної №282658 від 22.12.2017 року, про придбання двох автомобільних шин. Обґрунтовуючи завдану моральну шкоду, зазначив що у зв`язку із вищевикладеним обставинами ОСОБА_1 був вимушений тривалий час знаходитись на місці події, в подальшому докладати зусиль по відновленню пошкодженого майна, що негативно вплинуло на його самопочуття та поорушило звичний уклад життя.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.03.2020 року позовну заяву було залишено без руху.

На виконання ухвали суду, 15.04.2020 року представник позивача надав до суду уточнену позовну заяву, якою просив стягнути вищезазначені суми з Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України», залучивши Службу автомобільних доріг у Миколаївській області до участі у справі у якості третьої особи.

Ухвалою Заводського районного суд м. Миколаєва від 21.04.2020 року позовну заяву було прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 31.07.2020 підготовче провадження у справі було закрито, розгляд справи призначено по суті.

07.08.2020 року представники третьої особи надав до суду письмові пояснення в яких у задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що Положенням про САД у Миколаївській області визначено мету її діяльності як організація утримання в належному стані автомобільних доріг тощо. На виконання покладених на службу функціональних обов`язків 27.03.2017 року між Службою та ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» укладено Договір №1-Б предметом якого є експлуатаційне утримання визначених автомобільних доріг. Вказаним Договором автомобільні дороги загального користування державного значення в Миколаївській області, у тому числі Р-55 Одеса - Вознесенськ Новий Буг, передано в експлуатаційне утримання у відповідності до вимог ст. 9 ЗУ «Про дорожній рух» та Додатку « до цього Договору. Тому, на їх думку САД у Миколаївській області вжито всіх заходів спрямованих на належну організацію експлуатаційного утримання вищевказаної ділянки автомобільної дороги, оскільки саме ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» взяло на себе зобов`язання по забезпеченню безпеки руху на вказаній ділянці дороги.

Крім того, зазначив, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами спричинення йому матеріальної шкоди, оскільки надані довідка СРПП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області та рапорт аварійного комісара вони не містять дати їх складання, що є порушенням вимог ДСТУ 3587-97.

Також, зазначив, що позивачем належним чином не обгрунтовані вимоги про відшкодування завданої йому моральної шкоди, що є підставою до відмови у їх задоволенні.

В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримав просив про їх задоволення.

Представники відповідача та третьої особи до судового засідання не з`явились про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином про причини неявки суду не повідомили.

Суд, з відома представника позивача, вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд,заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить наступного.

Відповідно до статті 7 ЗУ «Про автомобільні дороги», автомобільні дорогі загального користування перебувають у державній власності.

Державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях. Таким органом управління в Миколаївській області є Служба автомобільних доріг у Миколаївській області.

Статтями 11-13 ЗУ «Про автомобільні дороги України» передбачені обов`язки, права та відповідальність органу державного управління автомобільними дорогами загального користування. Так, зокрема, на орган державного управління автомобільними дорогами загального користування покладено обов`язок із забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів, організації будівництва та утримання автомобільних доріг за встановленими державними стандартами і нормами, озеленення смуги відведення автомобільних доріг (п. п. 5, 6, 14 ч. 1 ст. 11 ЗУ). Крім того, на орган державного управління автомобільними дорогами загального користування також покладено обов`язок із розроблення пропозицій щодо фінансування робіт (п. 2 ч. 1 ст. 11 ЗУ).

Стаття 13 ЗУ «Про автомобільні дороги» передбачає відповідальність органу державного управління автомобільними дорогами загального користування за: стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування; якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування; відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом; відповідність нормативно-правовим актам розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв; цільове використання бюджетних коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг загального користування; санітарний та екологічний стан автомобільних доріг загального користування та їх смуг відведення.

Відповідно п. 5 «Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони» затверджених постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994 року власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи дорожньо-експлуатаційні організації, користувачі дорожніх об`єктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобов`язані забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх об`єктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об`єктів, забрудненню навколишнього середовища.

Відповідно до 11 вищевказаних Правил власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; аналізувати стан аварійності на дорожніх об`єктах, виявляти аварійно-небезпечні ділянки і місця концентрації дорожньо-транспортних пригод, розробляти і здійснювати заходи щодо удосконалення організації дорожнього руху для усунення причин та умов, що призводять до їх скоєння; разом з уповноваженим підрозділом Національної поліції брати участь в огляді місць дорожньо-транспортних пригод для визначення дорожніх умов, за яких вони сталися, та усувати виявлені недоліки; своєчасно сповіщати місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування і користувачів автомобільних доріг про строки і порядок закриття або обмеження руху транспортних засобів, стан дорожнього покриття, рівень аварійності на відповідних ділянках, гідрометеорологічні та інші умови; забезпечувати дотримання вимог техніки безпеки, а також безпеки дорожнього руху під час виконання дорожньо-експлуатаційних робіт; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Отже, у розумінні наведених положень у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок ДТП, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими ними органами.

Такий правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі № 904/5489/18.

Відповідно до частини третьої статті 14, частини першої статті16 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи, несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

За змістом статті 10 Закону України «Про автомобільні дороги» державне керування автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якої направляється й координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади в області транспорту і який має свої органи керування на місцях.

Судом встановлено, що в Миколаївській області органом державного керування автомобільними дорогами загального користування є Служба автомобільних доріг у Миколаївській області , у власності якої перебувають всі автомобільні дороги загального користування області.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

27.03.2017 року між Службою автомобільних доріг у Миколаївській області і Дочірнім підприємством «Миколаївський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» укладений договір, відповідно до умов якого Служба автомобільних доріг (замовник) доручила учаснику ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» експлуатаційне утримання автомобільних доріг в Миколаївській області і зобов`язалася прийняти і оплатити виконання робіт з поточного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування.

Вказаним договором автомобільні дороги загального користування державного значення в Миколаївській області, у тому числі Р-55 Одеса Вознесенськ Новий Буг, технічні засоби організації дорожнього руху, інженерні споруди та придорожні насадження на них передано в експлуатаційне утримання ДП у відповідності до вимог ст.. 9 Закону України «Про дорожній рух» та Додатку 2 до цього Договору.

Пунктом 1.1 вищевказаного договору передбачено, що Підрядник зобов`язується ц порядку та на умовах визначених Договором, власником або залученими силами та засобами, надати послуги з експлуатаційного утримання доріг держаного значення.

Відповідно до пункту 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198, власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, шляхо-експлуатаційні організації зобов`язані своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху.

Виходячи із вищевикладеного, суд вважає, що ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» є належним відповідачем по вищезазначеній цивільній справі, оскільки Служба автомобільних доріг (замовник) доручила учаснику експлуатаційне утримання автомобільних доріг в Миколаївській області.

Так, судом встановлено, що 22.12.2017 року ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz» E250CDI, (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ), на автомобільній дорозі Р-55 «Одеса Вознесенськ - Н.Буг», в напрямку з смт. Єланець до м. Вознесенськ на 155 км +000 м. потрапив у ДТП, а саме при об`їзді ями дорозі потрапив лівою стороною автомобілю в іншу вибоїну на дорозі, яка знаходилась на проїзній частині, внаслідок чого розірвались шини переднього та заднього лівого колеса, а також ліві передні та задні колісні диски.

За даним фактом, інспектором СРПП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області Петровим О.А., видано довідку на ім`я ОСОБА_1 про пошкодження належного йому транспортного засобу, а також складено схему огляду місця ДТП від 22.12.2017 року.

Крім того, факт пошкодження транспортного засобу зафіксовано в рапорті аварійного комісара від 22.12.2017 року.

Таким чином судом встановлено, що в наслідок вищезазначеного ДТП автомобіль «Mercedes-Benz» E250CDI, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 отримав наступні механічні пошкодження: розірвались шини переднього та заднього лівого колеса, а також ліві передні та задні колісні диски.

Як вбачається з Видаткової накладної №282658 від 22.12.2017 року ФОП ОСОБА_2 ОСОБА_1 було придбано 2 шин Goodyear Ultra Grip Perfomance Gen-1 245/45 R17 99V XL на загальну суму 8776 грн..

Наведене свідчить, що внаслідок даного ДТП позивачу було завдано матеріальну шкоду в сумі 8776 грн..

Відповідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитки в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина 2 цієї статті визначає, що під збитками розуміється, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, (реальні збитки).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду наведено у статті 1166 ЦК України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для відшкодування завданої майнової шкоди необхідно довести неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У цьому випадку саме на позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) немає вини у заподіянні шкоди.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі №902/320/17).

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про стягнення матеріальної шкоди в сумі 8776 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі із ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України», оскільки ця організація несе відповідальність за технічний стан доріг, безпеку руху. А також несе відповідальність за відшкодування збитків,заподіяних фізичним та юридичним особам при виникненні дорожньо-транспортних пригод, пов`язаних з незадовільними дорожніми умовами,згідно з чинним законодавством.

В свою чергу представниками відповідача не спростовано доводи та факти викладені позивачем, так само як і суми матеріальної шкоди яку визначив ОСОБА_1 ..

При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, серія A № 303-A, параграф 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), рішення від 27 вересня 2001 року, № 49684/99, параграф 32).

Таким чином, суд вважає безпідставними заперечення третьої особи, щодо визнання довідки СРПП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області та рапорту аварійного комісара неналежними доказами у справі оскільки вони не містять дати їх складання, що є порушенням вимог ДСТУ 3587-97, оскільки вказані заперечення, жодним чином не спростовують їх змісту.

Вирішуючи позов в частині відшкодування моральної школи, суд виходить з наступного.

Статтею 23 ЦК України, визначено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 5000,00 грн., оскільки саме така сума, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставини при яких було спричинено моральну шкоду, ступень вини відповідача, характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) позивача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору, в розмірі 1681,60 грн.

Керуючись ст.10,18,23,76,279,258,259,263-265,282,352,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути із Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 8776, 00 грн. матеріальної шкоди та 5000, 00 грн. моральної шкоди.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1681,60 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .РНОКПП: НОМЕР_2

Відповідач: Дочірнє Підприємство «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», , місцезнаходження: 54029, м. Миколаїв, вул. Галини Петрової, буд. 2А.

Третя особа: Служба автомобільних доріг у Миколаївській області, , місце знаходження: 54029, м. Миколаїв, вул. Галини Петрової, буд. 2А.

Повне судове рішення складено 19.02.2021 року.

Головуючий суддя: І.О. Притуляк