Справа 206/4144/20
Провадження 2/206/71/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,

при секретареві Ільїній І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександра Михайлівна про встановлення факту сумісного проживання та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

за участю :

представника позивача адвоката Опари Г.В.,

ВСТАНОВИВ:

09 вересня 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на ѕ частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої вимоги обґрунтувала тим, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла та після її смерті відкрилась спадщина у вигляді Ѕ частини вказаної квартири, яку прийняв син померлої ОСОБА_4 , шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем. Також, спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла її онука ОСОБА_3 , яка у шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини. Другий син ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , отже його донька ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги за правом представлення після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_4 та після його смерті відкрилась спадщина у вигляді ѕ частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яку прийняла його племінниця ОСОБА_3 шляхом сумісного проживання з дядьком на час відкриття спадщини. ОСОБА_3 є донькою позивача та проживала разом із бабусею та дядьком за вказаною адресою, оскільки останні потребували стороннього догляду. Сама ОСОБА_3 також була інвалідом дитинства І групи, страждала на цукровий діабет, постійний догляд за нею з боку бабусі та дядька надавав позивачу можливість працювати та бути спокійною за свою дитину. Вони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство та піклувалися один про одного. ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_3 та після її смерті відкрилася спадщина. Позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті доньки у вигляді ј частини спірної квартири. За життя її донька не встигла оформити спадкові права після смерті дядька ОСОБА_4 . Друга її дочка відповідач ОСОБА_2 , також вважає себе спадкоємицею після смерті ОСОБА_4 , однак вона не є родичкою спадкодавця, з ОСОБА_7 у них різні батьки, це дядько ОСОБА_3 по лінії батька. 17 вересня 2020 року ОСОБА_2 звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , однак приватним нотаріусом було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки не встановлено родинних зв`язків між померлим спадкодавцем та ОСОБА_2 . Вважає, що вона має право на спадкування за законом на ѕ частин квартири за адресою: АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_3 , однак на теперішній час існують перешкоди у реалізації її спадкових справ, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 09 вересня 2020 року позовну заяву залишено без руху із визначенням позивачу строку для усунення вказаних в ухвалі суду недоліків.

Ухвалою суду від 05 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2020 року витребувано від Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори належним чином завірені копії спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , а також витребувано від Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 11 січня 2020 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті, витребувано з Амур-Нижньодніпровського районного у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином завірену копію актового запису про реєстрацію народження ОСОБА_4 та викликано свідків.

Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. В подальшому позивач та її представник у судове засідання не з`явились, однак представником позивача було надано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує та просить позов задовольнити у повному обсязі. (а.с. 125)

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Також пояснила, що вона вважала, що має право на спадкування після смерті ОСОБА_4 , оскільки зареєстрована в спірній квартирі, у зв`язку з чим звернулася до нотаріуса із відповідною заявою однак, нотаріус їй роз`яснила, що вона не належить до спадкоємців за законом. В подальшому у судове засідання не з`явилась за невідомими суду причинами, про дату та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про що є підтвердження в матеріалах справи (а.с. 118)

Третя особа - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. надала суду заяву про розгляд справи без її участі, а також надала суду копію спадкової справи ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 46)

Також, в судовому засіданні за клопотанням позивача було допитано у якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона із народження мешкає в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 та була сусідкою ОСОБА_10 . ОСОБА_11 та ОСОБА_12 рідні брати, ОСОБА_13 їхня мати, а ОСОБА_14 та онука ОСОБА_13 . ОСОБА_15 разом з бабусею та дядьком до смерті жили в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , зараз у вказаній квартирі живе лише тітка ОСОБА_16 (позивач). ОСОБА_15 була інвалідом, хворіла на цукровий діабет, ходила з палкою, її мати багато працювала для того щоб лікувати ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що позивач є її рідною племінницею. Донька позивача ОСОБА_15 проживала разом з бабусею ОСОБА_18 та дядьком ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 . Бабуся та дядько померли. ОСОБА_15 хворіла на цукровий діабет, погано себе почувала, тому проживала з бабусею та дядьком, а мати працювала. ОСОБА_15 померла з усіх остання.

Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, врахувавши нижченаведені фактичні обставини, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів, суд прийшов до такого.

В судовому засіданні встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25 квітня 2000 року, виданого Дніпропетровським державним підприємством по перевезенням вантажів та пасажирів Придніпровської залізниці згідно з розпорядженням № 7122 від 25.04.2000, що підтверджується копією дубліката вказаного свідоцтва від 28.07.2003, яка долучена до матеріалів справи (а.с. 4)

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 3269947 від 06.04.2004, частки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є рівними та становлять по Ѕ частині у кожного з власників (а.с. 5)

Як вбачається з копії запису акта про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , № 355 від 24.12.1954, в графі «відомості про матір» зазначено ОСОБА_5 , 1932 року народження, в графі «відомості про батька» зазначено ОСОБА_19 , 1928 року народження (а.с. 72)

Відповідно до копії запису акта про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , № 331 від 21.02.1958, в графі «відомості про матір» зазначено ОСОБА_5 , 1932 року народження, в графі «відомості про батька» зазначено ОСОБА_19 , 1928 року народження (а.с. 123)

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_6 та ОСОБА_20 (а.с. 74)

Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , 02 жовтня 1987 року ОСОБА_20 уклала шлюб з ОСОБА_21 та після реєстрації шлюбу отримала прізвище « ОСОБА_22 » (а.с. 85 зворотній бік).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , про що відділом реєстрації актів громадянського стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська зроблено відповідний актовий запис № 142, що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 7)

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що відділом реєстрації актів громадянського стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська зроблено відповідний актовий запис № 756, що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с. 6)

В судовому засіданні також було оглянуто копію спадкової справи № 591/01, заведеної після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З матеріалів вказаної спадкової справи вбачається, що 14 листопада 2001 року ОСОБА_3 звернулась до Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 (а.с. 66)

30 липня 2004 року державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської Державної нотаріальної контори Литвиненко І.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцем майна ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_10 , є її онука ОСОБА_3 на Ѕ частину спадкового майна, що складає ј частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , а інша частина спадкового майна залишається відкритою (а.с. 80)

Як вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 0 від 11.09.2020 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 937 від 18.09.2001 (а.с. 49)

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 46, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 (а.с.13)

В судовому засіданні також було оглянуто копію спадкової справи № 151/05, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З матеріалів вказаної спадкової справи вбачається, що 29 березня 2005 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 (а.с. 82)

02 вересня 2005 року державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської Державної нотаріальної контори Литвиненко І.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцем в цілому майна ОСОБА_3 є її мати ОСОБА_1 . Спадкове майно, на яке видане свідоцтво складається з ј частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 91)

З листа начальника відділу обліку проживання фізичних осіб управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 14/5-1119 від 03 лютого 2020 року вбачається, що відповідно до даних картотеки з питань реєстрації фізичних осіб ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 05.03.1991, знято з реєстраційного обліку 16.06.2006 у зв`язку зі смертю ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , була зареєстрована за вказаною адресою з 20.03.1980 року, знято з реєстраційного обліку 29.11.2005 року у зв`язку зі смертю ( ІНФОРМАЦІЯ_13 ) (а.с.8)

Також в судовому засіданні було оглянуто та долучено до матеріалів справи копію спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З матеріалів вказаної спадкової справи вбачається, що 09 вересня 2020 року, засобами поштового зв`язку, відповідач ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 (а.с. 47)

17 вересня 2020 року ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та складається з квартири за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 57)

Згідно листа приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. від 17.09.2020 вих. № 218, ОСОБА_2 було роз`яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину не можливо, оскільки не встановлено родинних стосунків між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с. 58)

Відповідно до листа начальника виробничого відділу КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» від 30.07.2020 № 8333 станом на 31.12.2012 в інвентаризаційній справі за адресою: АДРЕСА_2 містяться відомості про право власності: ј частина за ОСОБА_5 та Ѕ за ОСОБА_6 на підставі дублікату свідоцтва про право власності на житло від 28.07.2003, зареєстровано в КП «ДМБТІ» ДОР в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 5374678, та ј частина за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 02.09.2005, зареєстровано в КП «ДМБТІ» ДОР в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 5374678 (а.с. 16)

Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 є братами та рідними дітьми ОСОБА_5 , ОСОБА_3 є рідною донькою ОСОБА_6 , рідною онукою ОСОБА_5 та рідною племінницею ОСОБА_4 , а позивач є рідною матір`ю ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина у вигляді Ѕ частини спірної квартири. Спадкоємцями вказаного майна є онука померлої ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину у вигляді ј частини спірної квартири, та син померлої ОСОБА_4 , який фактично прийняв спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем, однак за життя не встиг оформити своїх спадкових справ та ІНФОРМАЦІЯ_5 останній помер.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді ѕ частин квартири за адресою: АДРЕСА_2 (Ѕ частина вказаної квартири належить померлому на підставі свідоцтва про право власності та ј частину квартири померлий фактично прийняв у спадщину після смерті ОСОБА_5 )

Єдиною спадкоємицею майна ОСОБА_4 за законом є його рідна племінниця ОСОБА_3 , яка на твердження позивача також фактично прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем, однак документально цей факт не підтверджено, що, у свою чергу, на теперішній час перешкоджає позивачу отримати спадщину у вигляді частини спірної квартири після смерті ОСОБА_3 .

Таким чином, від встановлення факту постійного проживання ОСОБА_3 з померлим спадкодавцем ОСОБА_6 залежить реалізація спадкових прав позивача, а саме виникнення права на спадкування частини спірної квартири після смерті її рідної доньки ОСОБА_3 .

У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою статті 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів.

Згідно пункту 23 цієї Постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 23 цієї Постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Виходячи із положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, проживання повинно бути постійним, тобто носити тривалий характер, і не припинитися перед смертю спадкодавця, що є передумовою прийняття спадщини, якщо спадкоємець не відмовився від спадщини.

За таких обставин судом при вирішенні даного питання для ухвалення обґрунтованого та мотивованого рішення, має бути досліджено та встановлено постійне місце проживання спадкодавця до моменту смерті, оскільки факт реєстрації та/або проживання сторони спору разом зі спадкодавцем за день до смерті спадкодавця заперечуватиме такий елемент змісту презумпції, як постійність проживання.

Виходячи з досліджених у судовому засіданні доказів, беручи до уваги покази свідків, які підтвердили у судовому засіданні, що ОСОБА_3 постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_6 до смерті останнього, суд вважає доведеним факт постійного проживання ОСОБА_3 разом із померлим спадкодавцем ОСОБА_4 , в тому числі і на момент смерті останнього, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині встановлення факту постійного проживання ОСОБА_3 зі спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, згідно ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтями 1261-1262 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Як вбачається з матеріалів справи, ніхто зі спадкоємців свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 не отримав.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом роз`яснень абз. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові лише за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Так, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі квартиру, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Так, якщо за життя спадкодавець набув права власності на квартиру, житловий будинок, тощо, то спадкоємець також набуває права власності у порядку спадкування.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Належними відповідачами у спорах щодо спадкування права власності на нерухоме майно є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Так, Верховний Суд України 4 квітня 2011 року при розгляді справи № 3-18гс11 ухвалив постанову в якій зробив такий правовий висновок: «Згідно з вимогами статті 392 цього ж Кодексу власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними».

Те ж саме розтлумачено і в пункті 37 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р. № 5.

Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено, підтверджено матеріалами справи та не заперечувалось сторонами у судовому засіданні, що померлий ОСОБА_4 набув право власності на 1/2 частину спірної квартири, оформив відповідні правовстановлюючі документи (свідоцтво про право власності на житло від 25.04.2000) та здійснив його державну реєстрацію у встановленому законодавством порядку, що у своїй сукупності підтверджує набуття цього права спадкодавцем.

Крім того, померлий ОСОБА_4 фактично прийняв у спадщину ј частину спірної квартири після смерті матері ОСОБА_5 , яка в свою чергу, як спадкодавець також набула право власності на вказану частину квартири у встановленому законом порядку.

Тобто спадщина, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 у загальному розмірі складає ѕ частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Виходячи із того, що судом задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та встановлено факт постійного проживання ОСОБА_3 із померлим спадкодавцем ОСОБА_6 станом на час відкриття спадщини, ОСОБА_3 вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 .

Тобто, на теперішній час, позивач ОСОБА_1 має право на спадкування зазначеного спадкового майна у вигляді ѕ частин вказаної квартири як спадкоємець першої черги за законом після смерті своєї доньки ОСОБА_3 , однак позбавлена оформити право власності на вказане спадкове майно у позасудовому порядку, оскільки відповідач, вважаючи себе спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 та звернувшись до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини, оспорювала право позивача на вказану спадщину.

Отже, виходячи з цих усіх обставин, суд вважає на підставі ст. 392 ЦК України, необхідним захистити суб`єктивне документально не підтверджене право власності позивача на нерухоме майно, яке за законом належить позивачу.

Таким чином, суд також вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання права власності у порядку спадкування та визнати за нею право власності на ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Питання розподілу судових витрат суд вирішує на підставі ст.. 141 ЦПК України, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 4020,80 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 зі спадкодавцем ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 ( АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_6 ) право власності на ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_15 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 ( АДРЕСА_4 ІПН НОМЕР_6 ) сплачений нею судовий збір в сумі 4020,80 гривень.

Повний текст рішення складено 24 лютого 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: Р.О. Кушнірчук