Провадження № 2/752/9245/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.11.2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Гладибороди Л.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів),-

в с т а н о в и в:

у вересні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 3 000 доларів США.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06.08.2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики у розмірі 1 261 188 грн. та судовий збір у розмірі 3 654 грн. 17.10.2014 року Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчий лист згідно вказаного вище рішення суду. 04.11.2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження. 30.08.2016 року, 27.09.2016 року, 11.11.2016 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти на суму 3 000 доларів США, про що надано відповідні розписки. 22.05.2018 року ОСОБА_1 подано вказані розписки до державної виконавчої служби для приєднання до матеріалів виконавчого провадження. 30.08.2018 року ОСОБА_2 звернулась до державної виконавчої служби із заявою, в якій зазначила про те, що не підтверджує інформацію щодо здійснення розрахунку на суму 808 352 грн.

За вказаних обставин, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 суму безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 3 000 доларів США на підставі ст. 1212 ЦК України.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27.09.2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 26,27).

28.10.2021 року відповідач отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками, що стверджується складеною розпискою.

Відповідач не скористалась процесуальним правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, на подання відзиву на позов. Відтак, суд розглядає справу за наявними у ній доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд надходить до наступних висновків.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06.08.2014 року, постановленим у цивільній справі № 754/8797/14-ц, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договорами позики у розмірі 1 261 188 грн. (а.с. 11-14).

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві від 04.11.2014 року відкрито виконавче провадження № 45278482 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4116/2014 року, виданого 17.10.2014 року на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06.08.2014 року (а.с. 15).

Матеріали цивільної справи містять копії розписок, складених ОСОБА_2 27.09.2016 року, 30.0.8.2016 року та 11.11.2016 року, згідно змісту яких остання вказує про отримання по виконавчому листу № 2-4116/20, виданому 17.10.2014 року Деснянським районним судом м. Києва, від ОСОБА_1 грошових коштів у наступних розмірах: 1 000 доларів США, що еквівалентно 25 750 грн.; 1 000 доларів США, що еквівалентно 25 500 грн.; 1 000 доларів США, що еквівалентно 26 500 грн. (а.с. 8-10).

24.05.2018 року та 31.07.2018 року державним виконавцем на адресу ОСОБА_2 направлено запити щодо надання підтвердження інформації про отримання від боржника ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу, починаючи з 06.02.2015 року по 11.11.2016 року грошових коштів на загальну суму 808 352 грн. (а.с. 16,17).

30.08.2018 року до відділу державної виконавчої служби надійшла заява ОСОБА_2 , в якій остання вказала, що не підтверджує інформацію щодо розрахунку на суму 808 852 грн. надана інформація не відповідає реальній ситуації. (а.с. 18).

При зверненні до суду з даним позовом, позивач посилається на положення ст. 1212 ЦК України.

Суд виходить з того, що зобов`язання з повернення безпідставно набутого майна виникає відповідно до статті 1212 ЦК України за умови набуття або збереження особою майна за рахунок іншої особи, а також відсутності достатньої правової підстави для такого набуття (збереження), зокрема у разі, коли відповідні підстави згодом відпали.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Водночас наявність певної правової підстави для набуття особою майна виключає застосування до неї положень статті 1212 Цивільного кодексу України, якщо згадана підстава продовжує існувати.

Зокрема, з огляду на положення статей 11, 202, 509, 626 Цивільного кодексу України достатньою підставою для набуття (збереження) майна може бути укладений між відповідними особами договір. Отож набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

Судом встановлено, що правова природа спірних правовідносин, що виникли між сторонами, ґрунтується на договорах позики, зобов?язання за якими продовжують існувати.

Зі змісту наданих позивачем в розпорядження суду копій розписок, складених від імені ОСОБА_2 , вбачається, що грошові кошти у розмірі 3 000 доларів США передані по виконавчому листу № 2-4116/20, виданому 17.10.2014 року Деснянським районним судом м. Києва, на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06.08.2014 року, постановленим у цивільній справі № 754/8797/14-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу за договорами позики у розмірі 1 261 188 грн.

За вказаних обставин, суд виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень ст. 1212 ЦК України, у зв?язку із чим у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 82, 133, 141, 258, 259, 263-265, 266, 273, 274-279 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів) - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення .

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: