Справа № 214/3504/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 лютого 2021 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Гринь Н.Г.,

секретар судового засідання - Гливук М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Страхової компанії «Євроінс Україна», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою 13.05.2019 року, в якій просив суд: стягнути солідарно з ОСОБА_2 , СК «Євроінс Україна» на її користь матеріальну шкоду у розмірі 8794,10 грн.; моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. та судові витрати у розмірі 12 500 грн.

Пред`явлені вимоги позивач мотивував тим, що 19 листопада 2017 року близько 16-20 год. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Деу Сенс» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по мокрому асфальтному покриттю, не освітленої міським електроосвітленням проїжджій частині автодороги між вул. Дніпровське шосе та вул. Заводська з боку вул. Дніпровське шосе. В цей же час, попереду руху автомобіля «Деу Сенс» у попутному йому напрямку рухався автомобіль «Кіа Черато» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Попереду руху вказаних транспортних засобів у попутному їм напрямку вийшла група пішоходів в кількості трьох осіб , серед яких була ОСОБА_1 . Автомобіль «Кіа Черато» під керуванням водія ОСОБА_3 , який враховуючи дорожню обстановку, виявивши групу пішоходів, почав зменшувати швидкість руху керованого ним транспортного засобу, наближаючись до вказаних пішоходів, після чого зупинив керований ним автомобіль надаючи перевагу у русі групі пішоходів для переходу дороги. У свою чергу водій ОСОБА_2 , рухаючись позаду автомобіля «Кіа Черато» під керуванням водія ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до п.п. 13.1 та 1.10 ПДР України , крім того зниження швидкості вказаного автомобіля повинен був розцінити як перешкоду для руху та зменшити швидкість керованого ним автомобіля, але водій ОСОБА_2 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, був непередбачливим, продовжив рухатись з небезпечною швидкістю, не урахував стан дорожнього покриття та не вибрав в даних дорожніх умовах безпечної швидкості руху, маючи технічну можливість запобігти наїзду на пішохода, вчасно заходів для зменшення швидкості руху або безпечного для інших учасників рух об`їзду перешкоди не прийняв, технічно необґрунтовано на упереджено застосував відворот рульового керма ліворуч та не зупинив транспортний засіб, для того, щоб уникнути наїзд на пішоходу, чим порушив п. п. 1.5, 1.7, 2.3 б, д, 12.3 ПДР України. ОСОБА_1 згідно висновку експерта №1986 від 24.11.20178 року спричинені тілесні ушкодження: сполучена травма, закрита черепно-мозкова травма,, забійна рана голови садна обличчя з обох сторін, закрита травма грудної клітини, подвійний перелом 4,5 ребер ліворуч. Закритий, скалковий перлом верхньої третини лівої плечової кістки зі зміщенням уламків. Закрита травма живота, скалкові переломи лонної та сідничної кісток тазу ліворуч зі зміщенням уламків. Закритий перелом верхньої третини великогомілкової кістки лівої гомілки зі зміщенням уламків та підголовчатий перелом малогомілкової кістки лівої гомілки зі зміщенням уламків та підголовчатий перелом малогомілкової кістки лівої гомілки зі зміщенням уламків та підголовчатий перелом малогомілкової кістки лівої гомілки, які відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Вироком Довгинцівський районним судом м. Кривого Рогу від 17.09.2018 року у справі №211/5549/17 ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 286 КК України визнано винним та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 5100 грн. ОСОБА_1 після отриманої травми лікується і по сьогоднішній день, травми не загоїлись. Вона пересувається з болем, одна рука не працює, лікування продовжується. Вона лікувалась у травматологічному відділенні КЗ «Криворізька міська лікарня №5» в період з 21.11.2017 року по 29.12.2017 року, з 15.02.2018 року по 03.03.2018 року, останній раз на стаціонарному лікуванні з 15.08.2018 року по 29.08.2018 року. ОСОБА_2 з січня 2018 року відмовився надавати ОСОБА_1 допомогу на лікування і з того часу вона лікується за власний кошт , що створює додаткові труднощі, так як живе на пенсію та утримує свого онука,я кий є сиротою. Згідно консультацйі1йного висновку у неї порушення функцій ходьби і функції верхньої кінцівки 2 ступеня. На лікування вона витратила 3294,10 грн., що підтверджені чеками. Крім витрат підтверджених чеками за операцію проведену під час лікування 15.02.2018 р. - 03.03.2018 р. ОСОБА_1 витратила 1950 грн. та за операцію проведену під час лікування 15.08.2018 року - 29.08.2018 року витратила 3550 грн. Також, внаслідок ДТП у неї був пошкоджений одяг, тобто всього заподіяна матеріальна шкода у розмірі 8794,10 грн. Внаслідок ДТП дій завдано моральних страждань, а саме щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, тривога, емоційні реакції при згадуванні, важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, приниженої гідності, . Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень вона перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, що призвело до негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, знижений настрій, емоційна напруга, тривога з приводу майбутнього. Розмір моральної шкоди становить 100 000 грн. Крім того, вона змушена звертатись до адвоката та витрати склали 12 500 грн.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.09.2019 року відкрито провадження та прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін (а.с. 44-45, суддя Чернова Н.В.).

На підставі розпорядження керівника апарату суду №365 та протоколу повторного автоматизованого розподілу від 18.05.2020 року справу передано у провадження судді Гриня Н.Г.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. ОСОБА_1 пояснила, що після ДТП відчуває болі у ногах та руках. У подальшому, правом присутності у судовому засіданні не скористались. Від представника позивача надійшла заяв про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, у частині моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

Представник відповідача ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги визнають лише частково, оскільки відповідач допомагав позивачу, купував ліки приблизно на 10 000 грн. та розмір моральної шкоди завищено, у подальшому надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що позовні вимоги не визнає, а саме на підтвердження сум завдання матеріальної шкоди позивач надає квитанції лише на підтвердження лікування у сумі 3294,10 грн. Але на великій кількості чеків зовсім не видно загальної суми покупки товарів та не видно коли куплено, тобто не може слугувати доказом , адже не зрозуміло чи дійсно купувались ліки саме в період лікування після ДТП, яка трапилась 19.11.2017 року. Щодо витрат на операцію у сумі 5500 грн., то позивачкою не надано жодного допустимого, належного , доказу, що нею були понесені дані витрати. Після ДТП, він приймав активну участь в надані матеріальної допомоги на лікування позивача, постійно купував ліки, які були прописані лікарями на суму 20 206,80 грн., що підтверджується копіями товарних чеків, фіскальних чеків та чеків виписаних від руки. Також, були витрачені кошті, чеки на які не збереглись, так в день аварії позивача забрали до КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Криворізької міської ради, то він поїхав з нею до реанімації та всі кошти , які були витрачені були оплачені після операції. Також, він сплачував перевезення позивача до лікарні КЗ «Криворізька міська лікарня №5» на приватній кареті швидкої допомоги. Загальна сума складає 10 000 грн. У 2017 році між ним та ОСОБА_1 у кримінальному провадженні №0002077 було підписано угоду про примирення в якій зазначено, що діями обвинуваченого ОСОБА_2 , потерпілій ОСОБА_1 надана допомога на лікування, матеріальні збитки та моральна шкода відшкодована у повному обсязі. Також, позивачкою не було надано до суду жодних доказів, які б підтверджували характер, ступінь та обсяг її моральних страждань : не був наданий висновок експерта за результатами проведення психологічної експертизи, яка має бути проведена для встановлення орієнтованої суми моральних страждань. Крім того, ним була виплачена певна грошова компенсація в якості моральної шкоди. У зв`язку із тим, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована в страховій компанії «Євроінс Україна» , тому будь-які матеріальні вимоги до нього є протиправними та незаконними і мають бути повністю звернення до страхової компанії. У зв`язку із вище викладеним, що будь-які підстави відшкодування шкоди ним на користь ОСОБА_1 відсутні, а тому у суду є всі підстави відмовити в задоволенні вимоги про стягнення з нього відшкодування матеріальної і моральної шкоди у повному обсязі.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, представник відповідача ОСОБА_5 подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позивач просить стягнути шкоду солідарно з відповідачів, однак відповідно до ч.1 ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Матеріалами справи встановлено, що діями Відповідача 1 та порушенням ним ПДР України під час ДТП 19.11.2017 року, завдано матеріальну та моральну шкоду. При цьому, ПрАТ «СК «Євроінс Україна» не є учасником ДТП, відповідно ані матеріальних , ані моральних збитків позивачу Відповідачем 2 не здавалося. Законодавство не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. В межах даного спору відсутні підстави для солідарного обов`язку відповідачів, а відтак позов не підлягає задоволенню. 25.02.2017 року між ОСОБА_6 та ПрАТ «СК «Євроінс Україна» був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2367169, забезпеченим транспортним засобом виступає Daewoo Sens Т13110, реєстраційний номер НОМЕР_1 . На виконання вимог ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» із заявою про виплату страхового відшкодування Позивач не зверталась, а відтак заявлені вимоги про стягнення матеріальної і моральної шкоди є безпідставними, необґрунтованими та передчасними. Позивачем будь-яких документів, оформлених медичним закладом про призначення їй медичних процедур, послуг та медикаментів, які застосовувались при її лікуванні не надано, у зв`язку із чим витратах на лікування слід відмовити. Вимога про стягнення моральної шкоди також не підлягає задоволенню, оскільки розмірі моральної шкоди відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст. 9 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» становить 5% відсотків страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю потерпілої особи. У зв`язку із тим, що позивач не зверталась до страхової із заявою про страхове відшкодування, тому Відповідач не приймав обґрунтованого рішення по справі, відтак не мав змоги призначити страхову виплату. У зв`язку із вище викладеним просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «ЄВРОІНС Україна» у повному обсязі.

У встановлений судом строк позивач та його представник відповідь на відзив не подали, додаткового часу для цього не потребували.

Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Дослідивши вимоги позовної заяви, письмові матеріали справи, надавши оцінку доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Установлено, що 19.11.2017 року в 16 годин 20 хвилин водій ОСОБА_2 , в темний час доби, керуючи технічно справним автомобілем «Деу Сенс», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з одним пасажиром у салоні без вантажу, рухався в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, по мокрому асфальтному покриттю, не освітленої міським електроосвітленням проїжджій частині автодороги між вул. Дніпровське шосе та вул. Заводська.

В цей же час, попереду руху автомобіля «ДЕУ СЕНС», у по путньому йому напрямку, рухався автомобіль «Кіа Черато», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 з двома пасажирами у салоні без вантажу, рухався в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, по мокрому асфальтному покриттю, не освітленої міським електроосвітленням проїжджій частині автодороги між вул. Дніпровське шосе в напрямку вул. Заводської, з боку вул. Дніпровського Шосе в напрямку вул. Заводської.

Попереду руху вказаних транспортних засобів, у по путньому їм напрямку, на проїжджу частину автодороги вийшли група пішоходів в кількості трьох осіб, серед яких були пішоходи ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , пішохід ОСОБА_7 переходила дорогу за допомогою дерев`яного ціпка, які переходили проїзну частину автодороги між вул. Дніпровське шосе та вул. Заводської, в районі заїзду-виїзду з «Центрального» кладовища, з права наліво по ходу руху вказаних транспортних засобів, в стані алкогольного сп`яніння, які рухались в темпі похідного кроку не змінюючи темп та напрямок свого руху, рухаючись повільно.

Автомобіль «КІА ЧЕРАТО», під керуванням водія ОСОБА_3 , який враховуючи дорожню обстановку виявивши групу пішоходів, почав зменшувати швидкість руху керованого ним транспортного засобу, наближаючись до вказаних пішоходів, після чого зупинив керований ним автомобіль надаючи перевагу у русі групі пішоходів надаючи можливість перейти дорогу, тобто не вимагав від водія ОСОБА_2 застосування будь-яких екстрених заходів реагування.

В свою чергу, водій ОСОБА_2 рухаючись позаду автомобіль «КІА ЧЕРАТО», під керуванням водія ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до п.п. 13.1. та 1.10. Правил дорожнього руху України, крім того, зниження швидкості вказаного автомобіля повинен був розцінити як перешкоду для руху та зменшити швидкість керованого ним автомобіля, але водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ДЕУ СЕНС», проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, був непередбачливим, продовжив рухатися з небезпечною швидкістю, не урахував стан дорожнього покриття та не вибрав в даних дорожніх умовах безпечної швидкості руху, при виникненні небезпеки для руху у вигляді автомобіля «КІА ЧЕРАТО» та групи пішоходів ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , що наближався до смуги руху керованого ним автомобіля, проявив неуважність до дорожньої обстановки, маючи технічну можливість запобігти наїзду на пішохода, вчасно заходів для зменшення швидкості руху автомобіля «Деу Сенс», реєстраційний номер НОМЕР_1 , або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди не прийняв, технічно не обґрунтовано та упереджено застосував відворот рульового керма ліворуч, та не зупинив керований ним автомобіль, для того щоб надати можливість перейти дорогу, та уникнути наїзду на пішохода, чим грубо порушив правила безпеки дорожнього руху, п.п. 1.5, 1.7, 2.3 б), 2.3 д), 12.3. Правил дорожнього руху України, згідно яких: «1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху ... не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; «2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ... і не відволікатися від керування ним у дорозі»; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; «1.7. Водій, пішоходи та пасажири зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності»; «12.3 - У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Внаслідок недотримання зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною і достатньою умовою для запобігання події, в районі заїзду-виїзду з «Центрального» кладовища, автодороги між вул. Дніпровське шосе та вул. Заводська у Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, водій ОСОБА_2 , спочатку допустив зіткнення керованого ним автомобіля «Деу Сенс», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з автомобілем «Кіа Черато», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який зупинився надаючи перевагу у русі групі пішоходів надаючи можливість перейти дорогу, після чого на смузі зустрічного руху допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , які рухались у невстановленому для цього місці, не по пішохідному переходу, в темпі похідного кроку не змінюючи напрямок та темп свого руху. В результаті ДТП були травмовані пішоходи ОСОБА_7 та ОСОБА_1 . Вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.09.2018 року (а.с.24), ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (а.с.24-25) та ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13.12.2018 року вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області змінено та постановлено зазначити в мотивувальній частині вироку посилання суду про дослідження додаткової судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_1 , в решті вирок залишено без змін (а.с. 26-28).

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні є обов`язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, а тому факт завдання шкоди позивачу ОСОБА_1 як потерпілій в ДТП з вини ОСОБА_2 не потребує окремого доказування.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди згідно з висновком експерта №258 від 23 лютого 2018 року пішохід ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді: сполученої травми: закритої черепно-мозкової травми; лінійного перелому лобної кістки праворуч з переходом на орбіту і крило клиноподібної кістки праворуч, субдуральної гематоми лобної області праворуч, гемморагічного контузивного вогнища в області полюса правої лобної долі. Закритого внутрісуглобового перелому верхньої третини і середньої третини кісток правої гомілки з зміщенням уламків, гемартрозу правого колінного суглобу; саден лобно-темяної області праворуч, забійної рана лобної області праворуч, синця навколо правого ока, які за своїм характером ушкодження відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби (а.с.29-35).

Із Виписок із медичної карти стаціонарного хворого №8659/1056 ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні з 21.11.2017 року по 29.12.2017 року у травматологічному відділенні КЗ «Криворізька міська лікарня №5» ДОР та №1356/146 ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні з 15.02.2018 року по 03.03.2018 року у травматологічному відділенні КЗ «Криворізька міська лікарня №5» ДОР (а.с.21,22).

На придбання лікарських засобів, препаратів та матеріалів медичного призначення у зв`язку з травмою нею витрачено 3294, 10 грн., що підтверджується товарними чеками (а.с.139-145).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

В силу ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. При цьому шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України).

З огляду на приписи статей 11, 22, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його.

Таким чином потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15, та у постанові №6-725цс16 від 14 вересня 2016 року, яка є обов`язковою до застосування всіма судами.

Позивач має право на відшкодування майнової шкоди відповідачем ОСОБА_6 .

Щодо стягнення майнової шкоди з ПрАТ «СК «ЄВРОІНС Україна» суд виходить з наступного.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеним ОСОБА_6 з ПрАТ «СК «Євроїнс Україна», серія АК №2367169 від 25 лютого 2017 року транспортний засіб «Daewoo Sens T13110», реєстраційний номер НОМЕР_1 забезпечено страховим покриттям, що визнавалось сторонами (а.с. 108).

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IVстраховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У Законі № 1961-IV детально регламентовано дії водія, транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, тобто потерпілого, так і страховика.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до пунктів 37.1.1, 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:

- навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;

- неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV строк є присічним і поновленню не підлягає.

Із аналізу наведених норм спеціального Закону № 1961-IV можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 Закону № 1961-IV, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Разом з тим у Законі № 1961-IV прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Тому у контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, що у Законі № 1961-IV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до статті 36 Закону № 1961-IV, та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування, що відповідає правовій позиції викладеній у Постанові Великої палати Верховного суду від 11.12.2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19).

Таким чином, позивач вправі вимагати виплати майнової шкоду від страхової компанії.

Щодо вимоги про стягнення з відповідачів витрат на операції у загальному розмірі 5 500 грн., слід відмовити, виходячи з наступного.

При цьому, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідачів витрат на операції у загальному розмірі 5 500 грн., слід відмовити, виходячи з наступного. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, на підтвердження заявлених вимог до суду не надав.

Отже, ОСОБА_1 скористалась своїм правом щодо подання доказів на власний розсуд, в той час як збирати та відшукувати інші докази замість сторін суд не вправі.

Крім того, суд вважає доречними посилання ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» щодо відсутності підстав для солідарного обов`язку відповідачів.

Так, відповідно до ч.1 ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності зобов`язання. Таким чином, солідарна відповідальність настає лише у випадках, прямо вказаних в законі або договорі та умовою такої відповідальності є наявність спільних дій.

ПрАТ «СК «Євроінс Україна» не є учасником ДТП , а законодавство не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Враховуючи вище викладене, суд вважає за доцільне матеріальну шкоду, заявлену ОСОБА_1 у розмірі 3294,10 грн. стягнути з ОСОБА_8 та ПрАТ «Страхової компанії «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 з кожного окремо по 1647 грн. 05 коп.

Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП, слід зазначити наступне.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Зокрема моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р., з подальшими змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Згідно з ч.2 ст.1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність.

Згідно із ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому-фізичній особі, якій зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

У зв`язку із чим з ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 82,35 грн. (5% від 1647, 05).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди знайшли своє підтвердження, оскільки ОСОБА_1 дійсно зазнала моральних страждань у зв`язку з тривалим розладом здоров`я, з огляду на характер спричинення тілесних ушкоджень (середньої тяжкості тілесні ушкодження), необхідністю докладання зусиль для відновлення здоров`я, наслідками завданої травми, які вона відчуває до теперішнього часу, необхідністю проведення подальшого лікування у зв`язку з ускладненнями після ДТП. З урахуванням вимог справедливості вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача щодо моральної шкоди в розмірі 45 000,00грн., що буде достатнім, на думку суду, для компенсації понесених нею страждань та переживань відповідачем ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, пунктом 5 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Згідно частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем були здійснені витрати на попередню консультацію щодо кримінального провадження по факту ДТП, яка сталась 19.11.2017 р. у сумі 500 грн., ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та правовий аналіз у розмірі 1000 грн., участь у якості захисника потерпілої при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, участь у судових засіданнях, підготовка та подання клопотань, пояснень у розмірі 3000 грн., підготовка процесуальних документів у розмірі 2000 грн., підготовка виступу у судових дебатах 1000 грн., підготовка апеляційної скарги, участь в апеляційному процесі у розмірі 2000 грн., підготовка та складення позовної заяви про стягнення шкоди у розмірі 1000 грн., участь в цивільному процесі про стягнення шкоди 2000 грн. (а.с. 6).

Разом з тим, витрати пов`язання з надання правової допомоги у кримінальному провадженню не підлягають відшкодування позивачу відповідачем, хоча дані витрати і пов`язані із дорожньо-транспортною пригодою, що мала місце 19.11.2017 року, то суд зазначає, що відшкодуванню підлягають витрати, понесені саме з розглядом цієї справи, а не всіх тих, рішення по яким мають значення для цієї справи.

Тому вимоги в цій частині слід відхилити за безпідставністю.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Так, згідно частини третьої статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

У пунктах 47, 48 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність).

Позивачем ОСОБА_1 надано в підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано Договір про надання юридичних послуг №116 та розрахунок суми гонорару, в частині, що стосується участі у цивільному процесі у розмірі 3000 грн. підлягають задоволенню по 1500 грн. з відповідачів з кожного окремо, а не солідарно, оскільки солідарне стягнення витрат правову допомоги не передбаченому нормами цивільного законодавства .

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути зі ОСОБА_2 на користь держави 466,51 грн.(42,88%) та зі СК «СК «Євроінс України» на користь держави 17,28 грн. (1,59%) в рахунок часткового відшкодування вимоги майнового характеру (1087,10 грн.), а решту витрат віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 279, 280-284, 287, 354, 355, п.п.9,15 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Страхової компанії «Євроінс Україна», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рахунок відшкодування завданого матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 1647 (одна тисяча шістсот сорок сім) грн. 05 коп.

Стягнути зі Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рахунок відшкодування завданого матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 1647 (одна тисяча шістсот сорок сім) грн. 05 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 45 000 (сорок п`ять тисяч) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути зі Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 82 (вісімдесят дві) грн. 35 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 466 (чотириста шістдесят шість) грн. 51 коп. в рахунок часткового відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Стягнути зі Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», на користь на користь держави 17 (сімнадцять) грн. 28 коп. в рахунок часткового відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня складення повного тексту. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач 2: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», код юридичної особи 22868346, юридична адреса: вул. Велика Васильківська, 102, м. Київ.

Повне судове рішення складено 22.02.2021 року.

Суддя Н.Г. Гринь