Єдиний унікальний номер 240/1225/13-ц
Номер провадження 22-ц/804/766/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2021 року

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.,

суддів: Гапонова А.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бахмут Донецької області справу № 240/1225/13-ц за заявою прокурора Олександрівського району Донецької області в інтересах держави та Спасько-Михайлівської сільської ради про визнання спадщини відумерлою, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 02 грудня 2013 року (суддя Молчанов В.А., рішення ухвалено в приміщенні суду в смт. Олександрівка Донецької області),-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2013 року прокурор Олександрівського району Донецької області звернувся до Олександрівського районного суду Донецької області з заявою про визнання спадщини відумерлою.

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 5,2800 га, яка була її власницею на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 293205. Після смерті ОСОБА_3 спадкова справа не відкривалась. У зв`язку з чим, просив визнати відумерлою вказану спадщину у вигляді земельної ділянки та визнати право власності на це спадкове майно за територіальною громадою Спасько-Михайлівської сільської ради Олександрівського району Донецької області.

Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 02 грудня 2013 року заяву прокурора Олександрівського району Донецької області задоволено. Визнано відумерлою спадщину у вигляді земельної ділянки (паю) площею 5,2800 га, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 293205. Визнано за територіальною громадою Спасько-Михайлівської сільської ради Олександрівського району Донецької області право власності на земельну ділянку (пай) площею 5,2800 га, вартістю 123 245,06 грн, що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 293205.

Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 29 травня 2015 року за заявою громадою Спасько-Михайлівської сільської ради Олександрівського району Донецької області було роз`яснене рішення суду від 02 грудня 2013 року.

На вказане судове рішення ОСОБА_1 , яка не брала участі у справі в суді першої інстанції, через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви про визнання спадщини відумерлою відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 є донькою спадкодавця, і відповідно до положень статті 1261 ЦК України - спадкоємцем своєї померлої матері за першою чергою спадкування за законом. Крім того, на момент смерті спадкодавця вона була зареєстрована та фактично проживала разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , в зв`язку з чим відповідно до положень частини 3 статті 1268 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері. При цьому, її не було усунено від права на спадкування в контексті положень статті 1224 ЦК України, і вона не відмовлялася від прийняття спадщини протягом строку, визначеному законодавцем в статті 1270 ЦК України. 19 листопада 2019 року вона звернулася до приватного нотаріуса Олександрівського районного нотаріального округу Донецької області з заявою про прийняття спадщини, за результатами розгляду якої нотаріусом було заведено спадкову справу за № 168/2019. За результатами перевірки факту належності спадкового майна спадкодавцю за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, нотаріус повідомив її про те, що на підставі оскаржуваного судового рішення спадок її померлої матері було визнано відумерлою спадщиною та передано у власність територіальної громади Спасько-Михайлівської сільської ради Олександрівського району Донецької області. Вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення без достатнього з`ясування та дослідження всіх обставин справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення, а оскаржуване рішення не є законним та обґрунтованим в контексті статті 263 ЦПК України що, на думку скаржника, є достатньою підставою для його скасування.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив. За частиною 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника ОСОБА_1 та від старости Спасько-Михайлівського старостинського округу Новодонецької селищної ради надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Прокуратура Олександрівського району Донецької області отримала судову повістку, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, свого представника не направила.

Згідно із частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 5,2800 га, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 293205. Після смерті ОСОБА_3 у спадковому реєстрі дані щодо наявності спадкової справи відносно ОСОБА_3 відсутні.

Суд першої інстанції, посилаючись на встановлені обставини, дійшов висновку про задоволення заяви про визнання спадщини відумерлою.

Проте, апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За частиною 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин 1-3 статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця, а якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення - власниками або користувачами суміжних земельних ділянок. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та/або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Особи, які мають право або зобов`язані подавати заяву про визнання спадщини відумерлою, мають право на одержання інформації з Спадкового реєстру про заведену спадкову справу та видане свідоцтво про право на спадщину. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Згідно із статтею 334 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Відповідно до статті 335 ЦПК України у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.

Відповідно до статті 337 ЦПК України справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковою участю заявника та з обов`язковим повідомленням усіх заінтересованих осіб. Справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковим залученням до участі у справі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та (або) за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Згідно із статтею 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 ЦПК України залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

За частиною 1 статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За частинами 1, 3, 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від час прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З доданих до апеляційної скарги копій паспорта, свідоцтва про народження випливає, що особа, яка подала апеляційну скаргу, є донькою померлої ОСОБА_3 .

Отже, ОСОБА_1 є спадкоємцем своєї померлої матері за першою чергою спадкування за законом. Крім того, згідно із довідкою, виданою Спасько-Михайлівською сільською радою Олександрівського району Донецької області, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент смерті була зареєстрована і проживала в АДРЕСА_1 з ОСОБА_4 .

За таких обставин, відповідно до змісту частини 3 статті 1268 ЦК України ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину після смерті своєї матері. Колегія суддів враховує, що ОСОБА_1 не було усунено від права на спадкування в порядку статті 1224 ЦК України. З заявою про відмову від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, вона також не зверталася.

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

За статтею 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу за заявою ОСОБА_1 була заведена спадкова справа №168/2019 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . Нотаріусом був зроблений запит до начальника відділу ГУ Держгеокадастру в Олександрівському район Донецькій області про надання витягу з Державного земельного кадастру. Відповідно до витягу, який сформований 14.05.2020 року, земельна ділянка, що належала її матері, зареєстрована на праві власності за Територіальною громадою Спасько-Михайлівської сільської ради Олександрівського району Донецької області з 25.02.2015 року (а. с. 52-54).

Проте, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина 3 статті 1296 ЦК України).

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено обставини справи та не встановлено коло спадкоємців після смерті ОСОБА_3 . В свою чергу, незалучення до участі у справі ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем першої черги за законом, значно вплинуло на права і обов`язки останньої, тому правові підстави для задоволення заяви відсутні. В даному випадку вбачається спір про право, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження, тому вирішення питання про визнання спадщини відумерлою є передчасним.

Так, відповідно до статті 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Згідно з частиною 6 статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про визнання спадщини відумерлою в порядку окремого провадження є те, що під час вирішення цього питання не встановлено існування спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Висновок щодо застосування положень частини 6 статті 294 ЦПК України викладений в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 грудня 2019 року у справі № 175/423/18.

Отже, вирішення питання про визнання спадщини відумерлою не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки із поданої заяви встановлено спір про право, що підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про залишення заяви прокурора Олександрівського району Донецької області про визнання спадщини відумерлою без розгляду.

Згідно із частиною 7 статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись статтями 374, 376, 382-384, ЦПК України, Донецький апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 02 грудня 2013 року скасувати.

Заяву прокурора Олександрівського району Донецької області про визнання спадщини відумерлою залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.Б. Азевич

Судді: А.В. Гапонов

О.В. Халаджи

Повний текст постанови складено 23 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач В.Б. Азевич