Справа № 752/9406/21
Провадження № 2-др/752/84/21
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
06.12.2021 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:
головуючого судді Колдіної О.О.
за участі секретаря Потапенко Д.І.,
розглянувши у заяву представника позивача Кірюшина Артема Андрійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК» про визнання бездіяльності дискримінаційною, протиправною та зобов`язання вчинити дії,
в провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК» про визнання бездіяльності дискримінаційною, протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 30.09.2021 року позов задоволено частково - визнано бездіяльність ТОВ «ДТЕК», яка полягає у нерозгляді звернення ОСОБА_2 протиправною та зобов`язано ТОВ «ДТЕК» розглянути звернення ОСОБА_2 від 16.01.2021 року. У задоволенні інших вимог позивача - відмовлено. Також стягнуто з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1 816,00 грн.

На адресу суду надійшла заява представника позивача про ухвалення у даній справі додаткового рішення та вирішення питання про відшкодування судових витрат на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про місце і час розгляду заяви повідомлялись у спосіб, передбачений ст.128 ЦПК України, однак їх неявка не перешкоджає судовому розгляду.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення заяви та просила відмовити у стягнення витрат на правничу допомогу в зв`язку з їх необґрунтованістю та відсутністю документів, які підтверджують повноваження адвоката Кірюшина А.А.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у стягненні витрат на правничу допомогу слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати, суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.430 цього Кодексу.

Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 270 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах.

Зазначена позиція викладена в постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 N 14 «Про судове рішення у цивільній справі».

Однак, Верховний Суд у справі № 759/9300/13-ц) відступив від даної позиції та зазначив, що аналіз змісту статті 270 ЦПК України у системному зв`язку з іншими нормами права, дає підстави для висновку, що вказана процесуальна норма не встановлює беззаперечний обов`язок ухвалення додаткового рішення виключно в такому ж складі суду (суддів), що ухвалив рішення, оскільки у цьому разі законодавець використовує формулу «суд, що ухвалив рішення» як суддівська інституція, а не конкретних суддів суду.

Верховний Суд звернув увагу на те, що додаткове рішення шляхом його подальшого виконання спроможне забезпечити реальний захист прав та інтересів позивача, з метою відновлення або захисту яких останній звертався до суду з конкретно визначеними позовними вимогами, які суд за відсутності процесуальних перешкод повинен вирішити по суті.

Як вбачається з матеріалів справи рішення суду від 30.09.2021 р. у справі за позовом ОСОБА_2 ухвалено під головуванням судді Машкевич К.В.

Заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу передана в провадженні судді Колдіної О.О., тобто іншому складу суду.

Враховуючи позиції Верховного Суду, суд вважає за можливе вирішити дану заяву по суті, хоча рішення у даній справі було ухвалено у іншому складі суду.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат враховується:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано суду: копію договору про надання правової допомоги від 10.04.2021 року, копію акту виконаних робіт від 12.04.2021 року по договору про надання правової допомоги від 10.04.2021 року, копію квитанції до прибуткового касового ордера №67 від 12.04.2021 року на суму 6 000,00 грн.

В подальшому, на адресу суду надійшли пояснення ТОВ «ДТЕК» щодо заяви адвоката Кірюшина А.А., у яких представник відповідача зазначає, що ані заява про ухвалення додаткового рішення, ані матеріали справи не містять жодних документів, що підтверджують повноваження адвоката, а наданий договір про надання правової допомоги не містить істотних умов договору. Також зазначає, що обсяг витрат є необгрнунтованим.

Судом встановлено, що матеріали справи, до прийняття рішення по суті справи, дійсно не містять документів, що підтверджують повноваження представника позивача - адвоката Кірюшина А.А., який звернувся з заявою про відшкодування витрат на правничу допомогу, зокрема ордера чи довіреності чим не дотримано положень ст.62 ЦПК України.

Відповідно до п.5.3 Договору про надання правової допомоги від 10.04.2021 р., укладеного з Кірюшиним А.А. , долученого до заяви про ухвалення додаткового рішення, вартість послуг за цим договором визначається відповідно до обсягу наданих послуг, вказаних у актів приймання-передачі виконаних робіт.

При цьому, договір про надання правової допомоги не містить порядку обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), тобто не визначає розмір оплати послуг.

Згідно акту виконаних робіт, підписаних позивачем та адвокатом Кірюшиним А.А. адвокатом надано усну консультацію, яка тривала 4 години, вивчено судову практику протягом 5 годин, а також підготовлено проект позовної заяви. Вартість послуг визначена з розрахунку 500 гривень за годину витраченого часу і становить 6000 гривень.

Позовна заява не містить будь-яких посилань на судову практику, підписана поивачем, а отже надання таких послуг не є обґрунтованими.

Крім того, на думку суду, не є обґрунтованими і доведеними витрати понесені на отримання консультації протягом 4 годин, з врахуванням предмету позову та складності даної справи..

З огляду на викладене, зважаючи на відсутність належних доказів на підтвердження повноважень представника, відсутність у договорі погодженої сторонами вартості послуг, що є істотною умовою, необґрунтованості витраченого часу на надання послуг, суд вважає, що у прийнятті додаткового рішення щодо стягнення судових витрат слід відмовити.

Керуючись ст.270 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

доповнити рішення рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК» про визнання бездіяльності дискримінаційною, протиправною та зобов`язання вчинити дії наступним змістом:

« У стягненні витрат на правничу допомогу - відмовити.»

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення .

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя