328/3082/19
18.02.2021
09 лютого 2021 року м. Токмак
Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Курдюкова В.М., при секретарі судового засідання Шпітько Я.А., а участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права співвласника на 7/18 частки у майні, що належить ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності,
Позивач звернулася до суду з уточненою позовною заявою, якою просить припинити право ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 7/18 часток у житловому будинку АДРЕСА_1 , зі сплатою ОСОБА_1 ОСОБА_3 грошової компенсації в розмірі ринкової вартості 7/18 частки жилого будинку, визначеною висновком судової будівельно технічної експертизи від 31.12.2020 р. №10/12-20 у розмірі 33 339, 50 гривень.
Позов обґрунтовує наступним.
Позивачу на праві власності належить 11/18 частки житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування від 21 вересня 1998 року серія ААН № 258807, реєстраційний напис про право власності вказаної частки був здійснений 22.09.1998 року №4099.
Інша частка жилого будинку в розмірі 7/18 належить в порядку спадкування відповідачу після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На час виникнення в позивача спільної часткової власності домоволодіння АДРЕСА_1 з прилеглими господарчими будівлями та спорудами складалося із наступних об`єктів: один глинобитний, обкладений цеглою, жилий будинок А-1, жилою площею 27,8 кв. м., а також господарчі будівлі: сарай Б, льох БП, вбиральня В, паркан 1, що підтверджується договором дарування від 21 вересня 1998 року.
Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю, що визначено ст. 356 Цивільного кодексу України.
Іншим співвласником вищевказаного будинку є відповідач котрий не бажає утримувати належні відповідачу 7/18 частки в об`єкті нерухомості.
Відповідач не бажає вкладати свої кошти з метою збереження об`єкту нерухомості, вчинення його продажу, нести які-небудь витрати на оформлення документів для здійснення правочину.
На час звернення до суду фактично позивач доглядає за всім будинком та витрачає на його утримання тільки власні кошти.
Частка відповідача в жилому будинку є меншою і не може бути виділена в натурі, що підтверджується належним та допустимим доказом - висновком судової будівельно-технічної експертизи від 31.12.2020 року. Припинення права співвласника на 7/18 частку не завдасть йому шкоди, бо він одноразово в повній сумі отримає від позивача грошову компенсацію за його частку в спільному майні. Крім того відповідач зовсім не цікавиться своєю часткою у жилому будинку, після смерті батька, відповідач за місцем знаходження власності не з`являється, в цьому будинку не проживає.
Позивач згодна внести вартість 7/18 частки жилого будинку на депозитний рахунок суду, бо вже визначена (дійсна) ринкова вартість жилого будинку судовою будівельно-технічною експертизою від 31.12.2020 року.
Ухвалою судді від 08.01.2020 р. позовна заява залишена без руху, зазначені недоліки позивачем усунені.
Ухвалою судді від 25.02.2020 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі та зупинено провадження.
Ухвалою судді від 23.10.2020 р. поновлено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділ в натурі 11/18 частки із спільного майна.
Ухвалою суду від 23.11.2020 р. клопотання представника позивача про витребування доказів і призначення судової будівельно-технічної експертизи задоволено та зупинено провадження.
Ухвалою суду від 12.01.2021 р. поновлено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділ в натурі 11/18 частки із спільного майна.
Ухвалою суду від 20.01.2021 р. прийнято до розгляду заяву позивача ОСОБА_1 про зміну предмета позову та закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні уточнений позов підтримали.
Відповідач у судове засідання не з`явився про дату, час і місце розгляду справи двічі повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному сайті Токмацького районного суду Запорізької області, відповідно до вимог п.19 Перехідних положень, ч. 11 ст.128 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У відповідності до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно із ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Кожна особа, як слідує зі змісту ч.1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про поділ спільного майна або виділ з нього частки.
У відповідності до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить 11/18 частки житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування від 21 вересня 1998 року серія ААН № 258807, реєстраційний напис про право власності вказаної частки був здійснений 22.09.1998 року №4099.
Інша частка жилого будинку в розмірі 7/18 належить в порядку спадкування відповідачу після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На час виникнення в позивача спільної часткової власності домоволодіння АДРЕСА_1 з прилеглими господарчими будівлями та спорудами складалося із наступних об`єктів: один глинобитний, обкладений цеглою, жилий будинок А-1, жилою площею 27,8 кв. м., а також господарчі будівлі: сарай Б, льох БП, вбиральня В, паркан 1, що підтверджується договором дарування від 21 вересня 1998 року.
Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю, що визначено ст. 356 Цивільного кодексу України.
Іншим співвласником вищевказаного будинку є відповідач котрий не бажає утримувати належні відповідачу 7/18 частки в об`єкті нерухомості.
Відповідач не бажає вкладати свої кошти з метою збереження об`єкту нерухомості, вчинення його продажу, нести які-небудь витрати на оформлення документів для здійснення правочину.
На час звернення до суду фактично позивач доглядає за всім будинком та витрачає на його утримання тільки власні кошти.
Частка відповідача в жилому будинку є меншою і не може бути виділена в натурі, що підтверджується належним та допустимим доказом - висновком судової будівельно-технічної експертизи від 31.12.2020 року. Припинення права співвласника на 7/18 частку не завдасть йому шкоди, бо він одноразово в повній сумі отримає від позивача грошову компенсацію за його частку в спільному майні. Крім того відповідач зовсім не цікавиться своєю часткою у жилому будинку, після смерті батька, відповідач за місцем знаходження власності не з`являється, в цьому будинку не проживає.
Відповідно до листа Токмацької державної нотаріальної контори від 10.12.2020 р. №954/01-16 спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 заведена.
Відповідно до висновку експерта від 31.12.2020 р. №10/12-20 р. розділ житлового будинку, об`єкту житлової нерухомості розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з дотриманням будівельних, санітарних норм забудови, на дві частини по (11/18 частки ОСОБА_1 і - 7/18 частка ОСОБА_3 ) не представляється можливим. Неможливість розділу по (11/18 частки ОСОБА_1 і - 7/18 частка ОСОБА_3 ) - не дотриманням вимог нормативної літератури ДБН В.2.2.-15-2005 [3], ДБН В.3.2-2-2009 [4] і ДБН 360-92** [2], а саме - невідповідність нормам, що пред`являються до житлових квартир - нижня межа загальної площі однокімнатної квартири повинна становити не менше 30,0 кв.м, загальна площа для виділення двох ізольованих однокімнатних квартир повинна становити щонайменше 60,0 кв. м, в належності є 49,7 кв.м, що на 10,3 кв.м менше норми. Об`ємно-планувальні рішення квартири і будинку не дозволяють виділити сторонам ізольовані приміщення із самостійними виходами, що можуть використовуватись як окремі квартири, або які можна переобладнати в такі квартири.
Ринкова вартість житлового будинку, об`єкт житлової нерухомості розташованого за адресою: АДРЕСА_1 з урахуванням курсу долара США (28.2746) на дату оцінки 31.12.2020 р. складає: 85 730,00 грн.
Ринкова вартість 11/18 частини житлового будинку, об`єкту житлової нерухомості, розташованої за адресою: житлового будинку, об`єкт житлової нерухомості розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , складає 52 390,56 грн.
Ринкова вартість 7/18 частини житлового будинку, об`єкту житлової нерухомості, розташованої за адресою: житлового будинку, об`єкт житлової нерухомості розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , складає 33 339,44 грн.
Перевіряючи обгрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Згідно із ч. 1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України ).
Частина 1 ст. 346 ЦК України містить перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом.
Стаття 365 ЦК України регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Судом встановлена наявність всіх складових для припинення частки у спільному майні: неподільна річ, частки відповідача є незначною і не може бути виділеною в натурі, відсутність істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, внесення коштів на депозит, неможливість спільного користування майном.
За таких обставин, оцінюючи надані докази та встановлені судом обставини, вимоги позивача про припинення права власності відповідача на частку у спільному майні є обґрунтованою, відповідає принципам справедливості, добропорядності та розумності, підлягають задоволенню.
Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або прот`ягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, щодо закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до Договору про надання правової допомоги 09.10.2020 р. між позивачем та адвокатом Загуменною І.В., яка діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю виданого від 27.01.1994 №55 року, було укладено договір про надання юридичних послуг.
Так, позивачем в підтвердження надання послуг адвоката надано наступні докази: Договір про надання правової допомоги від 09.10.2020 р., Акти №1, №2, №3 про надання послуг до договору від 19.12.2019 р., 18.01.2021 р., 03.02.2021 р. про надання правової допомоги, Договори про надання правової допомоги від 19.12.2019 р., 18.01.2021 р., квитанції до прибуткового касового ордеру від 20.12.2019 р., 18.12.2020 р., 18.01.2021 р., 09.10.2020 р. відповідно до яких позивач сплатила за юридичні послуги адвокату у розмірі 6800 грн. адвокатом Загуменною І.В. було надано правову допомогу позивачу.
У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за необхідне до задоволення позовних вимог стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6800 грн.
Також з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати за проведення судово будівельно - технічної експертизи у сумі 8000 грн., судові витрати за проведення звіту про незалежну оцінку нерухомого майна у сумі 700 грн., всього 8700 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 265 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права співвласника на 7/18 частки у майні, що належить ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності задовольнити.
Припинити право ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 7/18 часток у житловому будинку АДРЕСА_1 , зі сплатою ОСОБА_1 ОСОБА_3 грошової компенсації в розмірі ринкової вартості 7/18 частки жилого будинку, визначеною висновком судової будівельно технічної експертизи від 31.12.2020 р. №10/12-20 у розмірі 33 339, 50 гривень.
Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 7/18 часток у житловому будинку АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на 7/18 часток у житловому будинку АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 судовий збір у сумі 768, 40 грн., судові витрати за проведення судово будівельно - технічної експертизи у сумі 8000 грн., судові витрати за проведення звіту про незалежну оцінку нерухомого майна у сумі 700 грн., судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6800 грн., всього 16 268, 40 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте Токмацьким районним судом Запорізької області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяв про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк апеляційної скарги з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст заочного рішення виготовлений 18.02.2021 року.

Суддя: