Ухвала

08 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 522/15336/18

провадження № 61-7463св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - заступник керівника Одеської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Одеської міської ради та департаменту комунальної власності Одеської міської ради,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Одеської міської ради та департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору та витребування приміщення з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року заступник керівника Одеської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Одеської міської ради та департаменту комунальної власності Одеської міської ради звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору та витребування приміщення з чужого незаконного володіння.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2019 року у складі судді Домусчі Л. В. у задоволенні позовних вимог заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Одеської міської ради та департаменту комунальної власності Одеської міської ради відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 17 березня 2021 року апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області задоволено частково.

Апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задоволено частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2019 року скасовано й ухвалено нове судове рішення, яким позов заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі Одеської міської ради та департаменту комунальної власності Одеської міської ради задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 09 грудня 2016 року, посвідчений ПНОМНО Чернягіною Н. С. за № 933, укладений між ОСОБА_2 з одного боку, та ОСОБА_1 , з іншого боку, про продаж квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 170,4 кв. м, житловою площею 47,2 кв. м, реєстраційний номер об`єкта 101.

Витребувано нежитлове підвальне приміщення, загальною площею 98,6 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради в особі департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

В решті позовні вимоги залишено без задоволення.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 15 вересня 2021 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задоволено.

Касаційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури залишено без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного суду від 17 березня 2021 року скасовано.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2019 року залишено в силі.

Стягнуто з Одеської місцевої прокуратури № 3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з переглядом справи у суді касаційної інстанції, у розмірі 38 966 грн (тридцять вісім тисяч дев`ятсот шістдесят шість гривень).

Короткий зміст вимог заяви про ухвалення додаткового рішення та доводи особи, яка подала заперечення на заяву

У жовтні 2021 року до Верховного Суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у справі.

Заява мотивована тим, що 15 вересня 2021 року Верховний Суд не вирішував питання про судові витрати, які понесла ОСОБА_1 при розгляді справи, які складаються із витрат на правничу допомогу та направлення кореспонденції, окрім сплаченого судового збору.

Вказує, що ОСОБА_1 під час розгляду цивільної справи № 522/15336/18 судами, окрім сплати судового збору за звернення до суду касаційної інстанції, понесла витрати на послуги адвоката за надання професійної правничої допомоги у розмірі 38 590 грн, що підтверджується копією акта прийняття-передачі наданих послуг від 04 жовтня 2021 року, комісією при сплаті судового збору у розмірі 389,66 грн, що підтверджується копією квитанції від 27 квітня 2021 року, а також направлення кореспонденції на суму 87 грн, що підтверджується копіями відповідних квитанцій.

З урахуванням викладеного просить ухвалити додаткове судове рішення по справі та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської місцевої прокуратури № 3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 39 066,66 грн, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу та інших процесуальних дій (направлення кореспонденції по справі, комісії при сплаті судового збору).

У жовтні 2021 року заступник керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси подав заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення.

У запереченні на заяву про ухвалення додаткового рішення прокурор вказує, що провадження по справі 522/13422/20 відкрито за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, уповноваженої здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, а тому Одеська міська рада набула статус позивача. При наявності відповідного уповноваженого органу прокурором справі статусу позивача не набуто.

Таким чином, оскільки прокурор не є позивачем по справі, тому Одеська місцева прокуратура № 3 не повинна відшкодовувати судові витрати на правову допомогу.

Крім того, на даний час Одеської місцевої прокуратури № 3 не існує, у зв`язку з проведеною у 2020-2021 роках реформою органів прокуратури. Наказом Офісу Генерального прокурора № 2ш від 17 лютого 2021 року в структурах та штатних розписах обласних прокуратур Одеська місцева прокуратури № 3 виключена та створена Приморська окружна прокуратура м. Одеси. За таких обставин Одеська місцева прокуратура № 3 замінена на Приморську окружну прокуратуру м. Одеси.

В порушення положень статей 134, 141 ЦПК України будь-яких клопотань з доказами витрат до закінчення судових дебатів до суду не надходило, та заяв про витрати в судовому засіданні не зроблено.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частини третя статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зауважила, що приписи частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Так, у касаційній скарзі на постанову Одеського апеляційного суду від 17 березня 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 зробив заяву, що надасть докази понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

До касаційної скарги представником позивача було додано договір про надання правової допомоги № 20/04/21-1 від 20 квітня 2021 року.

У пункті 4 вказаного договору визначено, що за надання правової допомоги клієнт сплачує бюро гонорар розмір і порядок оплати якого погоджується сторонами у додатку до даного договору.

До заяви про ухвалення додаткового рішення, поданої до Верховного Суду 05 жовтня 2021 року, представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 додано акт про прийняття-передачі наданих послуг від 04 жовтня 2021 року.

Із вказаного акта вбачається, що бюро з 20 квітня 2021 року по 04 жовтня 2021 року надавало клієнту правову допомогу відповідно до договору про надання правової допомоги № 20/04/21-1 від 20 квітня 2021 року щодо представлення інтересів у Верховному Суді при розгляді справи № 522/15336/18.

Згідно пункту 2 акта про прийняття-передачі наданих послуг вартість 1 год. Роботи адвоката розраховується за наступною формулою: 1 год. = 50 % від 2 270,00 грн (прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 01 січня 2021 року) = 1 135,00 грн.

Відповідно до пункту 3 акта про прийняття-передачі наданих послуг вартість послуг за період, вказаний в пункті 1 цього акта, становить 38 590 грн та складається: консультація адвоката (2 години, вартість 2 270,00 грн); представлення інтересів у суді першої інстанції, підготовка документів для представлення інтересів в суді; ознайомлення з заявленими позовними вимогами, матеріалами справи; аналіз судової практики та правова позиція ВС з подібних питань; вибір стратегії дій; складення заяви та отримання оригіналів рішення та постанови суду; складення супровідного листа та направлення рішення та постанови суду; складення та направлення касаційної скарги; складення та направлення заяви про усунення недоліків касаційної скарги; складення та направлення заяви про ухвалення додаткового рішення суду (16 годин, вартість 36 320,00 грн). Разом 38 590,00 грн.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Разом із тим, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , звертаючись до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі 05 жовтня 2021 року, тобто поза межами строку, визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України, не заявляв клопотання про поновлення такого строку.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що наявні підстави для залишення заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового судового рішення у справі без розгляду, що відповідає положенням статті 141 ЦПК України та вищевказаній релевантній практиці Верховного Суду.

Керуючись статтями 141, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Одеської міської ради та департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору та витребування приміщення з чужого незаконного володіння залишити без розгляду.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович