ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9155/21 Справа № 199/291/21 Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 липня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи його тим, що з 08 серпня 1998 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , від якого вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначала, що вони з чоловіком прожили однією сім`єю майже 22 роки та втім 26 вересня 2020 року він вирішив піти з родини та на теперішній час в провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська перебуває справа про розірвання шлюбу.

Вказувала, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі вони набули ряд рухомого та нерухомого майна, загальна вартість якого складає 2 943 629,06 грн.

Посилаючись на те, що між ними склався певний порядок користування майном, просила суд ухвалити рішення, яким поділити спільне сумісне майно подружжя, визнавши за нею право власності на автомобіль марки Honda CR-V, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , 2008 року випуску, на гараж № НОМЕР_3 у гаражному кооперативі «Араратський», розташований у м.Дніпро вул.Араратська,2, на 1/2 частину чотирикімнатної квартири, розташованої у АДРЕСА_1 , та визнати за відповідачем ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину чотирикімнатної квартири, розташованої у АДРЕСА_1 , на автомобіль марки Volkswagen Tiguan, реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN НОМЕР_5 , 2018 року випуску, на самохідне моторне прогулянкове судно «Finval 475 Evo» № НОМЕР_6 , бортовий реєстраційний номер НОМЕР_7 ; спеціалізований причіп ПР-Д/П човнів, номер шасі НОМЕР_8 , та у рахунок компенсації вартості майна, стягнути з відповідача на її користь суму у розмірі 546 988 грн., що еквівалентно 19 500 доларів США та судові витрати по справі.

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи його тим, що за час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 вони набули ряд рухомого та нерухомого майна.

Посилаючись на те, що бажає собі залишити автомобіль марки Volkswagen Tiguan, реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN НОМЕР_5 , 2018 року випуску, самохідне моторне прогулянкове судно «Finval 475 Evo» № НОМЕР_6 , бортовий реєстраційний номер НОМЕР_7 , спеціалізований причіп ПР-Д/П човнів, номер шасі НОМЕР_8 , просив суд ухвалити рішення, яким поділити спільне сумісне майно подружжя, визнавши за ним право власності на автомобіль марки Volkswagen Tiguan, реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN НОМЕР_5 , 2018 року випуску, самохідне моторне прогулянкове судно «Finval 475 Evo» № НОМЕР_6 , бортовий реєстраційний номер НОМЕР_7 , спеціалізований причіп ПР-Д/П човнів, номер шасі НОМЕР_8 , а за ОСОБА_2 визнати право власності на автомобіль марки Honda CR-V, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , 2008 року випуску, гараж № НОМЕР_3 у гаражному кооперативі «Араратський», розтащований у м.Дніпро вул.Араратська,2, чотирикімнатну квартири, розташовану в АДРЕСА_1 .

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 липня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки Honda CR-V, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , 2008 року випуску, гараж № НОМЕР_3 у гаражному кооперативі «Араратський», розташованому в м.Дніпро вул.Араратська,2, визнано право власності на 1/2 частину квартири, розташовану в АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, розташовану в АДРЕСА_1 , право власності на автомобіль марки Volkswagen Tiguan, реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN НОМЕР_5 , 2018 року випуску, право власності на самохідне моторне прогулянкове судно «Finval 475 Evo» № НОМЕР_6 , бортовий реєстраційний номер НОМЕР_7 , на спеціалізований причіп ПР-Д/П човнів, номер шасі НОМЕР_8 . Стягнуто з ОСОБА_1 на корить ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частки спільного сумісного майна у розмірі 546 988 грн., що еквівалентно 19 500 доларів США за курсом НБУ, станом на день звернення з позовом до суду. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права в частині стягнення з нього грошової компенсації вартості частки спільного майна подружжя, просить рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 липня 2021 року в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні цієї частини позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, вирішуючи позов ОСОБА_2 в оскаржуваній ним частині, взагалі не взяв до уваги його інтереси та фактичні обставини справи. Взяв до уваги виключно висновок експерта, наданий позивачем, залишивши без належної оцінки висновку, який було надано ним. Вказував, про те, що у своєму зустрічному позові просив право власності на квартиру визнати в цілому за ОСОБА_2 , оскільки вона перебуває у фактичному її користуванні, він там не проживає та, з врахуванням того, що шлюб між ними вже розірвано, проживати з нею не має наміру, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. Фактично ОСОБА_2 має намір стягнути з нього грошові кошти та залишити собі у повному користуванні квартиру. Експертний висновок наданий позивачем з припущенням, оскільки експерт частину майна взагалі не досліджував.

Позивач надала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому, зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення, просила залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказувала, що доводи апеляційної скарги є надуманими. Вказувала про те, що у разі поділу майна частки подружжя є рівними.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення скасуванню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 1998 року.

Шлюб було розірвано рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 лютого 2021 року (т.1 а.с.11,235-236).

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.12).

За час шлюбу сторонами було придбано наступне майно: 27 грудня 2001 року чотирикімнатну квартиру, розташовану в АДРЕСА_1 ; 16 липня 2008 року автомобіль марки Honda CR-V, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , 2008 року випуску; 27 грудня 2013 року гараж № НОМЕР_3 в гаражному кооперативі «Араратський», розташований в м.Дніпро вул.Араратська,2; 18 жовтня 2018 року автомобіль марки Volkswagen Tiguan, реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN НОМЕР_5 , 2018 року випуску; 22 червня 2018 року самохідне моторне прогулянкове судно «Finval 475 Evo» № НОМЕР_6 , бортовий реєстраційний номер НОМЕР_7 ;16 лютого 2018 року спеціалізований причіп ПР-Д/П човнів, номер шасі НОМЕР_8 .

Щодо вартості майна, яке підлягає розділу між сторонами, суд вважав за необхідне зазначити наступне.

Згідно з висновком експертного оціночно-будівельного та транспортно-товарознавчого дослідження №3310/3311/3312-20 від 21 вересня 2020 року, виконаного Дніпропетровським НДІСЕ (т.1 а.с.74-82), ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 , на момент проведення дослідження, складає 1 018 563 грн.; ринкова вартість гаражу № НОМЕР_3 по АДРЕСА_3 складає 129 901 грн.; ринкова вартість транспортного засобу Volkswagen Tiguan, реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 , 2018 року випуску, складає 937 276,78 грн., ринкова вартість транспортного засобу Honda CR-V, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2008 року випуску, складає 285 643,98 грн.; ринкова вартість спеціалізованого причепу ПР-ДЛ човнів моделі ПГМФ-8904, 2017 року випуску, номер шасі НОМЕР_8 , складає 12 559,92 грн..

Згідно з висновком експертного дослідження за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження від 03 грудня 2020 року, виконаного Київським НДІСЕ (а.с.17-42), вартість прогулянкового судна «Finval», модель «475 Evo», із зазначеним переліком встановленого додаткового облаштування, складає 559 684,38 грн.

Усього вартість майна, яке підлягає поділу, складає 2 943 629,06 грн.

Суд взяв до уваги вартість спільного майна, яка визначена висновками Дніпропетровського НДІСЕ та висновком Київського ?науково-дослідного інституту ?судових експертиз Міністерства юстиції? України, оскільки це провідні державні спеціалізовані експертні установи, які у своїй діяльності керуються Конституцією? України, законами України «Про судову експертизу», «Про? наукову і? науково-технічну ?діяльність», «Про засади ?запобігання і ?протидії ?корупції», іншими ?законами України, процесуальним? законодавством України, постановами та ?розпорядженнями Кабінету Міністрів України, наказами та ?розпорядженнями Міністерства юстиції України, іншими нормативноправовими актами.

Звіт ?про оцінку майна, здійснений?суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Експертна оцінка майнових прав», вважав формальними висновками, здійсненими лише на підставі даних загальнодоступного сайту «Auto.Ria». Відповідно до висновку про вартість об`єкта незалежної оцінки, визначена у ньому ринкова вартість об`єкта оцінки являється незалежним судженням оцінювача.

Вирішуючи позовні вимоги суд першої інстанції вважав встановленим, що вартість майна, яке в результаті поділу має належати ОСОБА_2 , складає 924 826,48 грн.: автомобіль марки Honda CR-V, вартістю 285 643,98 грн., гараж № НОМЕР_3 у гаражному кооперативі «Араратський», вартістю 129 901 грн.; 1/2 частина квартири, розташована у АДРЕСА_1 , вартістю 509 281,50 грн. Вартість майна, яке в результаті поділу має належати ОСОБА_1 , складає 2 018 802,58 грн.: 1/2 частина квартири, розташована в АДРЕСА_1 , вартістю 509 281,50 грн.; автомобіль марки Volkswagen Tiguan, реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN НОМЕР_5 , 2018 року випуску, вартістю 937 276,78 грн.; самохідне моторне прогулянкове судно «Finval 475 Evo», вартістю 559 684,38 грн.; спеціалізований причіп ПР-ДЛ човнів, вартістю 12 559,92 грн. Таким чином, різниця у вартості виділеного кожному із подружжя майна у розмірі 546 988 грн. підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За змістом статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення, за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього зареєстровано лише за одним з подружжя.

Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Подібні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17, у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року

у справі №404/1515/16-ц, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17.

Згідно частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (стаття 70 СК України).

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статті 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України).

Згідно зі статтею 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України .

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Положення частини п`ятої статті 71 СК України не вимагають обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач.

Подібні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03 лютого 2020 року у справі №235/5146/16-ц (провадження №61-37616св18).

Отже, спільне майно подружжя, за відсутності домовленості між ними, належить до поділу порівну, з урахуванням обставин справи, що мають істотне значення. У випадку неможливості поділу майна подружжя порівну, суд може присудити до стягнення відповідну компенсацію за збільшення частки.

У постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року в справі № 6-2925цс15 зазначено, що «з врахуванням закріплених в пункті 6 статті 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар».

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Частиною першою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Приписами частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Порядок призначення експертизи судом регулюється §6 глави 5 розділу І ЦПК України.

За час перебування у зареєстрованому шлюбі сторонами було придбано наступне майно: 27 грудня 2001 року чотирикімнатну квартиру, розташовану в АДРЕСА_1 ; 16 липня 2008 року автомобіль марки Honda CR-V, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , 2008 року випуску; 27 грудня 2013 року гараж № НОМЕР_3 в гаражному кооперативі «Араратський», розташований в м.Дніпро вул.Араратська,2; 18 жовтня 2018 року автомобіль марки Volkswagen Tiguan, реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN НОМЕР_5 , 2018 року випуску; 22 червня 2018 року самохідне моторне прогулянкове судно «Finval 475 Evo» № НОМЕР_6 , бортовий реєстраційний номер НОМЕР_7 ;16 лютого 2018 року спеціалізований причіп ПР-Д/П човнів, номер шасі НОМЕР_8 .

У справі, що переглядається, сторони не мали спору щодо переліку майна, яке є об`єктами спільної сумісної власності подружжя.

Відповідач ОСОБА_1 категорично заперечував проти сплати позивачу різниці вартості часток подружжя. В той же час позивач вказувала про те, що не має наміру позбавляти відповідача 1/2 частини квартири та не заперечує проти того, що б він там проживав.

Колегія суддів звертає увагу на те, що сторонами до суду першої інстанції були надані експерті висновки, які містять різну оцінку вартості спірного майна.

Відповідач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі заперечує проти висновків, наданих позивачем ОСОБА_2 . В свою чергу позивач ОСОБА_2 категорично заперечує проти висновків, наданих відповідачем ОСОБА_1 .

Не дивлячись на незгоду сторін з висновками та суттєву різницю у вартості спірного майна, у суді першої інстанції, або під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, сторони клопотання про призначення експертизи не заявляли.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ні у висновку експертного дослідження №21602/20-54 від 03 грудня 2020 року, ні у висновку №3310/3311/3312-20 від 21 вересня 2020 року за заявою ОСОБА_2 , не вказано про те, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність (т.1 а.с.15-47,74-106). Як і не вказано цього у звітах про оцінку спірного майна, наданих відповідачем (т.1 а.с.124-135,136-161,162-175,176-187 ).

З врахуванням обставин даної справи, дослідивши наявні у справі докази, надавши їм належну оцінку, судова колегія приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_2 та часткового задоволення позову ОСОБА_1 , та визнання за кожним із подружжя права власності по 1/2 частині усього спільного сумісного майна подружжя.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя:

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину автомобіля марки Honda CR-V, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , 2008 року випуску; на 1/2 частину гаража № НОМЕР_3 , розташованого в гаражному кооперативі Араратський по вул.Араратській,2 в м.Дніпро; на 1/2 частину чотирикімнатної квартири АДРЕСА_2 ; на 1/2 частину автомобіля марки Volkswagen Tiguan, реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN- НОМЕР_5 , 2018 року випуску; на 1/2 частину самохідного моторного прогулянкового судна Finval 475 Evo, № НОМЕР_9 , бортовий реєстраційний номер НОМЕР_7 ; на 1/2 частину спеціалізованого причепу ПР-Д/П човнів, номер шасі НОМЕР_8 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля марки Honda CR-V, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , 2008 року випуску; на 1/2 частину гаража № НОМЕР_3 , розташованого в гаражному кооперативіАраратський по вул.Араратській,2 в м.Дніпро; на 1/2 частину чотирикімнатної квартири АДРЕСА_2 ; на 1/2 частину автомобіля марки Volkswagen Tiguan, реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN- НОМЕР_5 , 2018 року випуску; на 1/2 частину самохідного моторного прогулянкового судна Finval 475 Evo, № НОМЕР_9 , бортовий реєстраційний номер НОМЕР_7 ; на 1/2 частину спеціалізованого причепу ПР-Д/П човнів, номер шасі НОМЕР_8 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.