Справа №705/4610/21
2-о/705/124/21

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючого - судді Годік Л.С.

при секретарі судового засідання: Остропольській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Умань заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В якості заінтересованих осіб в заяві вказано: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . В заяві заявник просила встановити факт належності їй, ОСОБА_1 , договору обміну квартирами, що посвідчений старшим державним нотаріусом Уманської державної нотаріальної контори Копиловим В.І. та зареєстрований 26 червня 1996 року в реєстрі за № 1-3513, виданого на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що їй на підставі договору обміну квартирами, що посвідчений старшим державним нотаріусом Уманської державної нотаріальної контори Копиловим В.І. 26 червня 1996 року, на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Крім неї співвласниками вказаної квартири в рівних долях, згідно зазначеного договору обміну квартирам є її колишній чоловік ОСОБА_2 та донька ОСОБА_6 .. Заявник посилається на те, що при укладенні договору обміну квартирами від 26 червня 1996 року її прізвище записано як « ОСОБА_7 », яке не збігається із записом її прізвища в паспорті громадянина України, що був виданий 7 серпня 1996 року Уманським MB УМВС України в Черкаській області, де її прізвище на українській мові зазначене, як « ОСОБА_8 », а на російській мові, як « ОСОБА_9 ». З приводу виправлення зазначеної помилки, заявник звернулася до Уманської державної нотаріальної контори, проте її була надана усна відповідь, що нотаріус не може внести виправлення у договір обміну квартирами та рекомендовано звернутись до суду. Заявник вважає, що причина неправильного написання її прізвища у одну літеру виникла у зв`язку із неправильним перекладом прізвища з російської на українську мову. У зв`язку із чим виникає необхідність встановити факт належності їй правовстановлюючого документу.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилася, на адресу суду подала заяву, в якій підтримала вимоги заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та просила її задоволити. Також у заяві заявник просила розгляд справи проводити у її відсутність.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися. ОСОБА_2 на адресу суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність та просив заяву ОСОБА_1 задоволити в повному обсязі.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення заявлених вимог за наступних підстав.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з вимогами п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті.

Обумовлений факт підлягає встановленню в судовому порядку за наявності наступних умов: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 2) заявник не має іншої можливості встановити факт, що має для нього юридичне значення, в зв`язку з чим єдиним способом встановлення необхідного факту є ухвалення судом відповідного рішення; 3) якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Судом встановлено, що відповідно до договору обміну квартирами від 21.06.1996, що посвідчений старшим державним нотаріусом Уманської державної нотаріальної контори Копиловим В.І. та зареєстрований 26 червня 1996 року в реєстрі за № 1-3513, ОСОБА_10 , яка діяла від свого імені та від імені двох неповнолітніх дочок ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та ОСОБА_2 , який діяв від свого імені та від імені неповнолітньої дочки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 здійснили обмін квартирами, а саме ОСОБА_2 , неповнолітня ОСОБА_5 та ОСОБА_4 набули право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що 07.08.1996 року Уманським МВ УМВС України в Черкаській області видано паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

19.04.2001 Уманською ОДПІ заявниці було видано довідку про присвоєння ідентифікаційного номера та її прізвище, ім`я та по-батькові на українській мові вказано як - ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася « ОСОБА_13 » (запис здійснено на російській мові), батьками записані « ОСОБА_14 » и « ОСОБА_1 », що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Також до матеріалів заяви долучено свідоцтво про шлюб від 12.05.2018 дочки заявника, в якому вказано, що ОСОБА_15 уклала шлюб з ОСОБА_16 ..

Судом встановлено, що заявник не має можливості виправити описку в зазначеному договорі в позасудовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У зв`язку з наведеним суд вважає, що заявник надав достатньо доказів, які підтверджують факт належності ОСОБА_1 договору обміну квартирами, що посвідчений старшим державним нотаріусом Уманської державної нотаріальної контори Копиловим В.І. та зареєстрований 26 червня 1996 року в реєстрі за № 1-3513 та в тексті якого зазначено прізвище заявника « ОСОБА_4 » (українською мовою).

Разом із цим, на думку суду, встановлення даного факту породжує юридичні наслідки для заявника, так як на даний час це впливає на реалізацію її права на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, а виправити зазначену вище помилку в позасудовому порядку на даний час неможливо, тому суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись п.6 ч. 1 ст. 315, ст. 319 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , договору обміну квартирами від 21.06.1996, що посвідчений старшим державним нотаріусом Уманської державної нотаріальної контори Копиловим В.І. та зареєстрований 26 червня 1996 року в реєстрі за № 1-3513, що засвідчує право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , та виданий на ім`я « ОСОБА_4 », ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя Леся Сергіївна Годік