Єдиний унікальний номер 725/5032/21
Номер провадження 2/725/880/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2021 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Кожолянко А.О.,

представника позивача ОСОБА_1

та представників відповідачів Чабан А.В., Павчук І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово будівельний кооператив «Сімейний квартал» Руденко Яни Іванівни про визнання недійним правочину, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що 11.07.2017 року між ним та відповідачем ЖБК «Чкалова 13-2», назва якого на даний час змінена на Обслуговуючого кооперативу «Житлово будівельний кооператив «Сімейний квартал», укладено договір №1/1/0/1к про сплату внесків відповідно до умов якого вказаний ЖБК зобов`язувався надати йому нежитлове приміщення проектний номер 1 к (II поверх) площею 267,30 кв.м. у будинку по АДРЕСА_1 , будівництво якого буде закінчене 31.03.2018 року, а він в свою чергу зобов`язувався сплатити внесок за таке нежитлове приміщення.

Вказував на те, що свої зобов`язання за вказаним договором він виконав та сплатив кооперативу пайові внески у сумі 4211578 грн. 80 коп. про що отримав відповідне повідомлення №11/07-06 від 11.07.2017 року.

В подальшому, йому стало відомо, що частина приміщення, в будівництві якого він прийняв пайову участь і за яке сплатив пайові внески є предметом аналогічного договору про пайову участь, що укладено вказаним ЖБК з іншою особою, яка внесла відповідні пайові внески кооперативу за вказане приміщення. Враховуючи наведені обставини він звернувся з заявою про вчинене кримінальне правопорушення на підставі якої були внесені відомості в ЄРДР № 0000388 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження було встановлено, що 24 липня 2017 року між обслуговуючим кооперативом «Житлово будівельний кооператив «Чкалова 13-2» в особі директора Гончарюка Віктора Валерійовича та ОСОБА_3 було укладено договір №2/1/1/7к про сплату внесків у кооператив, відповідно до умов якого ЖБК «ЖБК «Чкалова 13-2» зобов`язувався надати учаснику ОСОБА_4 нежитлове приміщення проектний номер 7к (І поверх) площею 178.42 кв.м., яке знаходиться в АДРЕСА_1 , а учасник зобов`язується сплатити внесок за таке нежитлове приміщення. Під час огляду місця події (приміщення проектний номер 1к (II поверх) площею 267,30 кв.м., придбаного ОСОБА_2 ) встановлено, що ОСОБА_4 сплатила пайові внески для отримання у власність приміщення комерційного призначення на II поверсі будинку по АДРЕСА_1 площею 178.42 кв.м., а саме за частину приміщення, що придбано позивачем згідно договору від 11 липня 2017р. і входить у його площу 267,3 кв.м.

Таким чином, вважає, що договір про сплату внесків від 24 липня 2017 року №2/1/1/7к, укладений між обслуговуючим кооперативом «Житлово будівельний кооператив «Чкалова 13-2» та ОСОБА_3 суперечить вимогам закону, принципам і засадам цивільного законодавства, зокрема відповідач в порушення законодавства України про захист прав споживачів, отримавши кошти за будівництво нежитлового приміщення в сумі 4211578 грн. 80 коп.. з дня підписання пайового договору на будівництво від 11 липня 2017 року і до цього часу будівництво будинку не закінчив, у визначений договором строк до 31 березня 2018 року в експлуатацію не здав і на дане ж приміщення уклав договір з ОСОБА_3 про отримання (сплату пайових внесків) взамін на передачу їй майна, тим самим порушив права позивача.

З урахуванням наведеного, посилаючись на вимоги ст.ст. 203, 215, 216, 328, 655, 656 ЦК України, положення Законів України «Про захист прав споживачів» та «Про кооперацію», просив визнати недійсним договір №2/1/1/7к про сплату внесків у обслуговуючий кооператив «Житлово будівельний кооператив «Чкалова 13-2» від 24 липня 2017року, що укладений між обслуговуючим кооперативом «Житлово будівельний кооператив «Чкалова 13-2» () в особі директора ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ); стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати.

На вказану позовну заяву надійшов відзив відповідача ОСОБА_3 , в якому остання позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні, оскільки вважає, що позивачем у тексті позовної заяви не наведено жодної правової підстави для визнання укладеного між нею та обслуговуючим кооперативом «Житлово будівельний кооператив «Чкалова 13-2» договору на підставі якого вона отримала у власність приміщення площею 178,42 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , сплативши за нього відповідні пайові внески. Ставить під сумнів факт наявності між позивачем та відповідачем обслуговуючим кооперативом «Житлово будівельний кооператив «Чкалова 13-2», оскільки особливості договір про сплату пайових внесків є зарахування відповідних внесків на розрахунковий рахунок ЖБК та такі кошти не можуть сплачуватись безпосередньо наданням готівковим коштів, а тому вважає, що сплата позивачем пайового внеску за вказаним договором не доведена належними доказами, а у разі прострочена сплати пайових внесків ЖБК наділений правом розірвати договір в односторонньому порядку. Крім того, предметом договору на який посилається позивач є інше нежитлове приміщення площею 267,30 кв.м. тоді як ОСОБА_3 набула у власність приміщення 178,42 кв.м.

Також, від відповідача ОК «ЖБК «Сімейний квартал» в інтересах якого діяв адвокат Павчук І.С. до суду надійшов відзив в якому останній позов не визнав, посилаючись на те, що позивач не довів належними та допустимими доказами порушення його прав внаслідок укладення оспорюваного правочину, оскільки приміщення, які були предметом договору №1/1/0/1к про сплату внесків від 11.07.2017 року та №2/1/1/7к від 24.07.2017 року мають різні номера, а саме №1к та № 7к, а також різну площу, а тому відсутні підстави що це є одним і тим самим приміщенням, або що частина приміщення №1к входить до складу приміщення №7к. Крім того, у відповідності до п.3.7, п.5.1.2. договору №1/1/0/1к від 11.07.2017 року обов`язок учасника - ОСОБА_2 по сплаті внеску вважається виконаним в момент зарахування коштів на рахунок ЖБК по реквізитах зазначених у договорі. Підтвердженням даного факту, відповідного діючого законодавства є щонайменше один із таких документів: прибутково-касовий ордер виданий ЖБК, квитанція будь-якого банку про проведення платежу, платіжний документ про проведений розрахунок, виписка з банку (меморіальний ордер, інше). Відсутність зазначених документів вказує на недоведеність сплати пайових внесків за договором. При цьому, позивач ОСОБА_2 є засновником ЖБК «Дім-Буд» та здійснює провадження підприємницької діяльності в тій же сфері що і відповідач, а тому обізнаний з процедурою проведення оплати пайового внеску шляхом внесення коштів на банківський рахунок. Додане до позовної заяви повідомлення не є фінансовим документом, що підтверджує сплату внесків. Вважає, що даним позовом позивач вчиняє дії спрямовані на обмеження права іншої особи набути статус членства у кооперативі, оскільки у тексті позовної заяви не наведено жодних доказів порушення його прав, а також підстав для визнання договору недійсним, при цьому договір про сплату внесків не є договором купівлі-продажу майна, не визначає конкретне майно, не є підставою для набуття права власності на майно.

У відповіді на відзив представник позивача зазначала, що підтвердженням сплати позивачем пайових внесків за укладеним між ним та відповідачем ЖБК «Чкалова 13-2», 11.07.2017 року договором №1/1/0/1к є довідка відповідного кооперативу про внесення пайового внеску в повному обсязі, а тому у позивача наявне право вимоги до кооперативу щодо приміщення, яке є предметом вказаного договору та його права порушенні укладенням оспорюваного правочину, оскільки його предметом є частина приміщення право власності на яке виникло у ОСОБА_2 на підставі раніше підписаного договору від 11.07.20217 року №1/1/0/1к.

В рамках судового розгляду даного спору судом забезпечено позов шляхом накладення арешту на незавершене будівництво нежитлове приміщення орієнтовною площею 178,42 кв.м. за проектним номером 7к (І поверх), яке знаходиться в АДРЕСА_1 та будівництво якого здійснює Обслуговуючий кооператив «Житлово будівельний кооператив «Сімейний квартал», (попередня назва Обслуговуючий кооператив «Житлово будівельний кооператив «Чкалова 13-2») у вигляді заборони на його відчуження і розпорядження ним, а також витребувано з СУ ГУНП в Чернівецькій області належним чином завірені копії матеріалів кримінального провадження внесеного в ЄРДР №0000388 від 05.11.2019 року.

В судове засідання позивач не з`явився, в його інтересах діяла представник ОСОБА_6 , яка протягом судового розгляду даного спору позов підтримувала та просила задовольнити, натомість 10.12.2021 року через канцелярію суду від неї надійшла заява про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову. Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 10.12.2021 року відмовлено в прийнятті заяви ОСОБА_6 , поданої в інтересах ОСОБА_2 , про відмову від позову та відмовлено в закритті провадження у справі з цих підстав.

В інтересах відповідачів діяли їх представники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на обставини викладені у відповідних відзивах.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 626, ст. 627, ст. 638 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що 11.07.2017 року між позивачем та відповідачем ЖБК«Чкалова 13-2» (зараз Обслуговуючий кооператив «Житлово будівельний кооператив «Сімейний квартал») укладено договір №1/1/0/1к про сплату внесків відповідно до умов якого вказаний ЖБК зобов`язувався надати позивачу нежитлове приміщення проектний номер 1к (II поверх) площею 267,30 кв.м. у будинку по АДРЕСА_1 , будівництво якого буде закінчене 31.03.2018 року, а позивач в свою чергу зобов`язувався сплатити внесок за таке нежитлове приміщення (а/с 8-11).

Крім того, 24.07.2017 року між вказаним ЖБК та ОСОБА_3 було укладено договір №2/1/1/7к про сплату пайових внесків відповідно до якого ЖБК зобов`язувався надати ОСОБА_3 нежитлове приміщення проектний номер 7к (І поверх) площею 178,42 кв.м. в обмін на зобов`язання останньої сплатити пайові внески за вказане нежитлове приміщення. Згідно п. 5.2.1 ЖБК зобов`язувався здати вказаний об`єкт будівництва в експлуатацію до 31.03.2018 року (а/с 23-27).

Відповідно до ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Позивач, реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого він не є, зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд має перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин. Так, за змістом статей 203, 215, 217 ЦК України оспорювати правочин у суді може одна зі сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття «заінтересована особа» такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який вони мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша законна реалізація заінтересованою особою її прав. Самі по собі дії осіб щодо вчинення правочинів, навіть якщо вони здаються іншим особам неправомірними, не можуть бути оспорені в суді, допоки ці особи не доведуть, що такі дії порушують їх права. (правовий висновок Об`єднаної палати ВС у складі КГС у справі №910/12787/17).

Як вбачається зі змісту договорів про сплату пайових внесків від 11.07.2017 року №1/1/0/1к , укладеного з позивачем, та від 24.07.2017 року №2/1/1/7к, укладеного з ОСОБА_3 , останні стосуються різних нежитлових приміщень, зокрема предметом договору, укладеного з ОСОБА_2 є приміщення 1к на другому поверсі площею 267,30 кв.м., тоді як предметом договору укладеного з ОСОБА_3 є приміщення 7 к на першому поверсі площею 178,42 кв.м.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначав, що частина нежитлових приміщень, які є предметом договору, укладеного з ним, входять до складу приміщень за договором, укладеним з ОСОБА_3 та вказана обставина була встановлена під час огляду місця події в рамках досудового розслідування кримінального провадження внесеного в №0000388 від 05.11.2019 року, натомість будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин позивач суду не надав.

За змістом ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини у справі «Кобець проти України» зазначав, що відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм «поза розумним сумнівом» та доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

На виконання ухвали Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15.11.2021 року в частині надання належним чином завірених копій матеріалів кримінального провадження №0000388 від 05.11.2019 року СУ ГУНП в Чернівецькій області листом від 25.11.2021 року №6596/123/23/06-2021 повідомлено, що 01.11.2021 року за результатом досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні прийнято рішення про його закриття на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України та матеріали кримінального провадження з постановою про закриття скеровані до Чернівецької обласної прокуратури, для перевірки законності прийнятого рішення, у зв`язку із чим надати завірені копії матеріалів вказаного провадження не представляється можливим.

Слід також зазначити, що відповідно до п. 3.7, п. 5.1.2 договору від 11.07.2017 року №1/1/0/1к , укладеного між ЖБК та позивачем, обов`язок учасника по сплаті внеску за вказаним договором вважається виконаним в день зарахування коштів на рахунок ЖБК, зазначених у реквізитах даного договору та учасник особисто або через уповноважену особу зобов`язаний подавати документи, що підтверджують факт оплати внеску. Вказаних документів позивачем та його представником в судовому засіданні не надано що не підтверджує проведення розрахунків з кооперативом.

У відповідності до вимог ст. 10 Закону України «Про кооперацію», кооператив зобов`язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство, а тому повідомлення на яке посилався позивач в позовній заяві не може бути підтвердженням оплати вступного внеску та підтвердження членства в кооперативі.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував факт зарахування пайових внесків позивача на відповідні розрахункові рахунки ЖБК, а представник позивача посилалась на повідомлення №11/07-06 від 11.07.2017 року (а/с 14) відповідно до якого ОК ЖБК«Чкалова 13-2» повідомляє про сплату позивачем пайових внесків за договором №1/1/0/1к від 11.07.2017 року, натомість на спростування доводів представника відповідача про те, що сума коштів в розмірі 4211578,80 грн. була зарахована на відповідні рахунки ЖБК на виконання вимог п. 3.7 укладеного між ними договору не надала.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

З системного аналізу положень ст.ст. 2,5 ЦПК України вбачається, що застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з огляду на норми статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справі «Буланов та Купчик проти України» від 09 грудня 2010 року, яке набуло статусу остаточного 09 березня 2011 року вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутій проти Хорватії» (Kutit v Croatia), N 48778/99, пункт 25, ЕCHR 2002-II).

Вирішуючи спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного закономінтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. Відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення) від зобов`язаних осіб. Тобто лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Іншими словами, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, без додаткових (повторних) звернень до суду.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Наведені висновки сформульовані у постанові Верховного Суду України від 04 жовтня 2017 року у справі № 914/1128/16.

Наведені вище встановлені судом обставини в їх сукупності вказують на те, що позивачем належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом не доведено порушення його прав внаслідок укладення оспорюваного правочину між відповідачами, а також підстав недійсності вказаного договору, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає.

За змістом ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Таким чином, накладений ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 09.08.2021 року арешт на незавершене будівництво нежитлове приміщення орієнтовною площею 178,42 кв.м. за проектним номером 7к (І поверх), яке знаходиться в АДРЕСА_1 підлягає скасуванню.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 10 Закону України «Про кооперацію», ст.ст. 15, 16, 203, 215, 626, 627, 638 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово будівельний кооператив «Сімейний квартал» Руденко Яни Іванівни про визнання недійним договору №2/1/7к про сплату внесків у обслуговуючий кооператив «Житлово будівельний кооператив «Чкалова-13-2» від 24.07.2017 року, укладеного між обслуговуючим кооперативом «Житлово будівельний кооператив «Чкалова-13-2» в особі директора Гончарюка В.В. та ОСОБА_3 відмовити.

Скасувати арешт на незавершене будівництво нежитлове приміщення орієнтовною площею 178,42 кв.м. за проектним номером 7к (І поверх), яке знаходиться в АДРЕСА_1 та будівництво якого здійснює Обслуговуючий кооператив «Житлово будівельний кооператив «Сімейний квартал», (попередня назва Обслуговуючий кооператив «Житлово будівельний кооператив «Чкалова 13-2») у вигляді заборони на його відчуження і розпорядження ним, накладений ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 09.08.2021 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці відповідно до вимог п. 15.5 Розділу ХІІІ ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 17.12.2021 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна