Провадження № 2-в/225/17/2021
Єдиний унікальний номер № 225/7231/20
Дзержинський міський суд Донецької області
УХВАЛА

Іменем України

22 лютого 2021 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Соляник А.В.,

за участю

секретаря Черникової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 10 грудня 2020 року щодо можливості часткового відновлення втраченого провадження у цивільній справі №2/262/72/2013 за позовом ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості, за результатами розгляду якої Пролетарським районним судом м.Донецька ухвалено рішення від 15.04.2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

В обгрунтування заяви зазначив, що 15.04.2013 року Пролетарським районним судом м.Донецька ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фідобанк» суми заборгованості.

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 10 грудня 2020 року ініційоване питання щодо можливості часткового відновлення втраченого провадження у цивільній справі №2/262/72/2013 за позовом ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості, за результатами розгляду якої Пролетарським районним судом м.Донецька ухвалено рішення від 15.04.2013 року.

Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 № 27/0/38-14 дана заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області.

Належно повідомлені сторони в судове засідання не з`явилися з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у їх відсутності суду не надавали, тому суд розглядав справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення, або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно ст. 489 ЦПК України, втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Згідно ч.ч.1,2 ст.493 ЦПК України, при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги:

1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо);

2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів;

3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи;

4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи;

5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень;

6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі;

7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 494 ЦПК України, на підставі зібраних іперевірених матеріалівсуд постановляєухвалу провідновлення втраченогосудового провадженняповністю абов частині,яку,на йогодумку,необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Із змісту заяви вбачається, що в провадженні Пролетарського районного суду м. Донецька знаходилась цивільна №2/262/72/2013 за позовом ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості, за результатами розгляду якої Пролетарським районним судом м.Донецька ухвалено рішення від 15.04.2013 року.

Відповідно до Рішення Пролетарського районного суду м. Донецька, яке роздруковано з Єдиного державного реєстру судових рішень, по цивільній справі №2/262/72/2013 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Фідобанк, 01004, м. Київ. вул. Красноармійська, 10, , № НОМЕР_2 у ПуАТ Фідобанк, код банку 300175 суму заборгованості в розмірі 51645 грн. 91 коп., судовий збір в розмірі 516,45 грн., а разом 52162 грн. 36 коп.

При вирішенні питання про часткове відновлення втраченого судового провадження в частині ухвалення 15.04.2013 року Полетарським районним судом м. Донецька рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Фідобанк суми заборгованості за кредитним договором, судом відповідно до вимог ст. 494 ЦПК України були досліджені матеріали з втраченого судового провадження, а саме: копія повного тексту рішення Пролетарського районного суду м. Донецька від 15.04.2013 про стягнення суми заборгованості.

При цьому судом встановлено, що дане рішення суду міститься в Єдиному реєстрі судових рішень, а тому у суду не викликає сумніви зміст наданого заявником рішення суду.

Інших документів, які містилися в матеріалах втраченого судового провадження, сторони суду не надали.

Зважаючи на те, що наявні в справі про часткове відновлення втраченого провадження в частині ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості за кредитними договорами наявна копія рішення суду, яку роздруковано з Єдиного державного реєстру судових рішень, і яка є належним та достатнім доказом для відновлення втраченого провадження, суд, перевіривши зібрані матеріали, приходить до висновку про необхідність часткового відновлення втраченого провадження саме в частині ухвалення судом рішення про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

На підставі викладеного, керуючись ст.12,60,258,259,488,489,493,494,353,354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Частково відновити втрачене судове провадження по цивільній справі №2/262/72/2013 за позовом ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості, в частині ухвалення 15.04.2013 року Пролетарським районним судом м. Донецька рішення про стягнення сумит заборгованості.

Вважати установленим зміст відновленого рішення Пролетарського районного суду м.Донецька від 15.04.2013 року по цивільній справі №2/262/72/2013 за позовом ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості (повний текст) в наступній редакції:

«Справа № 2/262/72/2013

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2013 року Пролетарський районний суд м. Донецька у складі

головуючого судді Майданнікова О.І.

при секретарі Німчиновій Н.О.,

представників позивача ОСОБА_3 , Корягіна Є.О.,

відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Донецьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Фідобанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

25.10.2012 року позивач ПАТ Фідобанк звернувся до суду із позовом про стягнення суми заборгованості до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якій зазначив, що між АБ Факторіал-Банк, правонаступником прав та обов`язків якого є ПАТ Фідобанк та громадянином ОСОБА_1 був укладений Договір кредиту № 067-В/07 від 23 березня 2007 року, згідно якого банк надав позичальнику кредит у сумі 36000,00 доларів з кінцевим терміном повернення 22 березня 2027 року.

За користування Кредитом (п. 2, 2.4 кредитного договору) за користування Кредитом Позичальник сплачує Кредитодавцю проценти у розмірі 13 % (тринадцять) процентів річних в валюті кредиту. Нарахування процентів здійснюється щоденно за методом факт/360, виходячи з фактичної кількості днів користування Кредитом в розрахунковому періоді (місяці) та 360 днів в році на суму щоденного залишку заборгованості за Кредитом, починаючи з дати видачі Кредиту до моменту його повернення. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення Кредиту. Розрахунковий період починається з останнього робочого дня місяця (п. 2.5. кредитного договору).

Відповідно до п. 4.3. договору кредиту, у випадку невиконання Позичальником зобов`язань, визначених п.п. 3.3.4, 3.3.7, 3.3.8 цього Договору кредиту протягом 45 (сорок п`ять) днів поспіль, термін надання Кредиту вважається таким, що закінчився, у зв`язку з цим Позичальник зобов`язується погасити кредит та сплатити проценти, комісію за фактичний час використання кредиту та нараховану пеню.

23 березня 2007 року між Банком, Позичальником та ОСОБА_2 був укладений договір поруки б/н від 23.03.2007 року, відповідно до якого остання зобов`язалась відповідати за виконання Позичальником умов кредитного договору (п. 1.1 договору поруки).

10 липня 2008 року Банк та Позичальник уклали Угоду про внесення змін до Договору кредиту № 067-в/07 від 23 березня 2007 року, згідно якого сторони уклали Договір про внесення змін до Договору кредиту № 067-В/07 від 23 березня 2007 року, згідно якого був встановлений графік погашення заборгованості за кредитом.

На протязі дії кредитного договору, Позичальник свої зобов`язання виконував з порушенням його умов. Банк був змушений звертатися з вимогами до Позичальника про усунення порушень (лист Банку № 2-10/2776 від 19.01.2012 року), Відповідача 2 (лист Банку 2-10/2779 від 19.01.2012 року), однак, Позичальник не погасив заборгованість, зазначені в листі банку вимоги проігнорував, відповіді на них не надав. Відповідач 2 вимоги Банку також проігнорував, борг не сплатив.

Так як відповідачі в повній мірі не виконують свої зобов`язання по кредитному договору, станом на 12.10.2012 року загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 68474,69 грн.

Позивач просить солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача суму в розмірі 68474,69 грн., а також судовий збір в розмірі 684,75 грн.

Представник позивачів ОСОБА_3 та Корягін Є.О., які діють від імені та в інтересах позивача на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення, пояснив, що не сплачував заборгованість за кредитом через матеріальні труднощі, просив застосувати позовну давність щодо стягнення нарахованої позивачем пені.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечував проти їх задоволення.

Суд, заслухавши представників позивача, відповідачів та перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини, які регулюються Цивільним Кодексом України.

Згідно ст.526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

У відповідності зі ст. 536 Цивільного Кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Крім того, згідно ст.612 Цивільного кодексу боржник вважається таким, по прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась.

Відповідно до стаття 549 ЦПК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до статті 550 ЦПК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

В судовому засіданні було підтверджено той факт, що між АБ Факторіал-Банк, правонаступником прав та обов`язків якого є ПАТ Фідобанк та громадянином ОСОБА_1 був укладений Договір кредиту № 067-В/07 від 23 березня 2007 року, згідно якого банк надав позичальнику кредит у сумі 36000,00 доларів з кінцевим терміном повернення 22 березня 2027 року (а. с. 7-9).

За користування Кредитом (п. 2, 2.4 кредитного договору) за користування Кредитом Позичальник сплачує Кредитодавцю проценти у розмірі 13 % (тринадцять) процентів річних в валюті кредиту. Нарахування процентів здійснюється щоденно за методом факт/360, виходячи з фактичної кількості днів користування Кредитом в розрахунковому періоді (місяці) та 360 днів в році на суму щоденного залишку заборгованості за Кредитом, починаючи з дати видачі Кредиту до моменту його повернення. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення Кредиту. Розрахунковий період починається з останнього робочого дня місяця (п. 2.5. кредитного договору).

Відповідно до п. 4.3. договору кредиту, у випадку невиконання Позичальником зобов`язань, визначених п.п. 3.3.4, 3.3.7, 3.3.8 цього Договору кредиту протягом 45 (сорок п`ять) днів поспіль, термін надання Кредиту вважається таким, що закінчився, у зв`язку з цим Позичальник зобов`язується погасити кредит та сплатити проценти, комісію за фактичний час використання кредиту та нараховану пеню.

23 березня 2007 року між банком, позичальником та ОСОБА_2 був укладений договір поруки б/н від 23.03.2007 року (а. с. 17-18), відповідно до якого остання зобов`язалась відповідати за виконання Позичальником умов кредитного договору (п. 1.1 договору поруки).

28 квітня 2010 року Банк та Позичальник підтвердили свої договірні відносини, уклавши договір про внесення змін до Договору кредиту № 067-в/07 від 23 березня 2007 року (а.с. 10-15), згідно якого був встановлений графік погашення заборгованості за кредитом.

На протязі дії кредитного договору позичальник свої зобов`язання виконував з порушенням його умов, що підтвердили сторони у судовому засіданні та підтверджується Додатком №1 до розрахунку заборгованості по кредитному договору № 067-в/07 від 23 березня 2007 року (а.с.81-103).

Банк звернувся з вимогами до позичальника відповідача ОСОБА_1 про усунення порушень, що підтверджується копією листа Банку № 2-10/2776 від 19.01.2012 року та квитанцією про його направлення (а.с. 19). Однак, позичальник не погасив заборгованість, зазначені в листі банку вимоги проігнорував, відповіді на них не надав.

У судовому засіданні сторони визнали, що на день розгляду справи відсутня прострочена заборгованість за кредитом та відповідач погашає заборгованість за кредитом відповідно до встановленого графіку, а тому відповідно до вимог ч.1 ст. 61 ЦПК України зазначена обставина не підлягає доказуванню.

Відповідно до наданої представником позивача довідки про заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 23.03.2007 року № 067-в/07 (а. с. 113) сума поточної заборгованості за основним боргом за кредитним договором складає 6335,85 доларів США, заборгованість за нарахованою пенею 2941,84 грн.

Крім зазначеної заборгованості позивач також просить стягнути з відповідачів пеню за весь період прострочення сплати заборгованості за кредитом, однак відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Оскільки відповідач ОСОБА_1 просив застосувати таку давність, стягненню підлягає пеня нарахована за останній рік, яка відповідно до наданого представником позивача додатку 1 до розрахунку заборгованості по Кредитному договору № 067-в/07 від 23.03.2007 року ОСОБА_1 станом (а. с. 81-103) складає 1003,46 грн., з яких пеня за простроченні проценти складає 762,15 грн., а пеня за прострочену комісію 241,31 грн.

Позивач просить стягнути зазначену заборгованість в солідарному порядку з відповідачів. Однак, відповідно до п. 5.3.4. укладеного між Банком, Позичальником та ОСОБА_2 .

Договором поруки б/н від 23.03.2007 року (а. с. 17-18) порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до Поручителя.

Відповідно до п. 4.3. договору кредиту, у випадку невиконання Позичальником зобов`язань, визначених п.п. 3.3.4, 3.3.7, 3.3.8 цього Договору кредиту протягом 45 (сорок п`ять) днів поспіль, термін надання Кредиту вважається таким, що закінчився, у зв`язку з цим Позичальник зобов`язується погасити кредит та сплатити проценти, комісію за фактичний час використання кредиту та нараховану пеню.

Згідно Додатку №1 до розрахунку заборгованості по кредитному договору № 067-в/07 від 23 березня 2007 року (а.с.81-103) позичальник відповідач ОСОБА_1 починаючи з 20.04.2009 року на протязі наступних 45 днів поспіль дії кредитного договору позичальник свої зобов`язання виконував з порушенням його умов, тому відповідно до п. 4.3. договору кредиту з 04.06.2009 року термін надання Кредиту вважався таким, що закінчився, у зв`язку з цим Позичальник був зобов`язаний погасити кредит та сплатити проценти, комісію за фактичний час використання кредиту та нараховану пеню.

Після укладення боржником Договору про внесення змін №1 від 28.04.2010 року до кредитного договору № 067-В/07 року з поручителем не було укладено додаткової угоди до договору поруки від 23.03.2007 року, про що свідчить відсутність підпису поручителя під додатковою угодою (а.с.114).

Крім того, банк надав в копію вимоги до поручителя - відповідача ОСОБА_2 (лист Банку 2-10/2779 від 19.01.2012 року (а.с. 20), однак не надав підтверджуючих документів про направлення її на адресу поручителя та її отримання поручителем.

Таким чином, оскільки кредитор банк протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, а саме з 04 червня 2009 року, не пред`явив вимоги до поручителя ОСОБА_2 , порука вважається припиненою та заборгованість за даним кредитом не підлягає солідарному стягненню з відповідачів та може бути стягнута лише з відповідача ОСОБА_1 .

Згідно інформації, наданої Національним Банком України станом на 15.04.2013 року офіційний курс долару відносно гривні складає: 100 доларів дорівнює 799,30 грн.

Виходячи з вище наведеного, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 51645 грн. 91 коп., з якої: 50642 грн. 45 коп. сума заборгованості за основним боргом, 762 грн.15 коп. пеня за простроченні проценти та 241 грн.31 коп. пеня за прострочену комісію.

Крім того, відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру позовних вимог, що задоволені, у розмірі 516 грн. 45 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства Фідобанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Фідобанк, 01004, м. Київ. вул. Красноармійська, 10, , № НОМЕР_2 у ПуАТ Фідобанк, код банку 300175 суму заборгованості в розмірі 51645 грн. 91 коп., судовий збір в розмірі 516,45 грн., а разом 52162 грн. 36 коп.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Пролетарський районний суд м. Донецька. Апеляційна скарга на рішення суду подається у письмовій формі протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.І. Майданніков»

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя А.В.Соляник