Справа № 317/3819/20
Провадження № 2/331/891/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Світлицька В.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерне бюро Франке Інтернешенал» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Інженерне бюро Франке Інтернешенал» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя приходить до висновку, що вона підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Проте, із прохальної частини позову вбачається, що позивачем заявлено вимоги: про стягнення заборгованості по заробітній платі; стягнення заборгованості за невикористані дні щорічної відпустки; про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, а також компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Зважаючи на такі норми чинного законодавства України, позивач не звільняється від сплати судового збору за заявлення вимог не пов`язаних із стягненням заробітної плати та поновленням на роботі.

Таку правову позицію виклав Верховний Суд України у своїй постанові від 30.11.2016 р. у справі № 6-1121цс16.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Крім того, приписами ч. 1 ст. 94 КЗпП України, ч. 1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 3 ст.2 Закону України «Про оплату праці» до структури заробітної плати входять інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Водночас, відповідно до ст. 24 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Відповідно до Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 р. за № 114/8713 (далі - Інструкція № 5) суми грошових компенсацій у разі невикористання відпусток є платою за невідпрацьований час (підпункт 2.2.12 пункту 2 Інструкції № 5) і на вказані суми компенсацій, які виплачуються звільненим особам, єдиний внесок не нараховується.

Отже, виходячи з наведеного, можна дійти висновку, що суми грошових компенсацій у разі невикористання щорічних (основної та додаткових) відпусток не визначені як заробітна плата ст. 94 та главою 7 Кодексу законів про працю України. Крім того, на компенсацію за таку відпустку не нараховується єдиний соціальний внесок, а тому, такі компенсації не можуть відноситись до заробітної плати.

За таких обставин, оскільки компенсація за невикористані дні відпустки не відноситься до заробітної плати, позивач також за цією вимогою не звільнений від сплати судового збору.

Таким чином, вимоги позивача про грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку повинні оплачуватись судовим збором.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору із позовних заяв майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, позивачу необхідно надати докази сплати судового збору за вимоги майнового характеру про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 908,00 грн. та вимогу щодо компенсації за невикористані дні відпустки у розмірі 908,00 грн.

Крім того, відповідно до п. 3, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

В порушення вимог ст. 175 ЦПК України, позивачем не зазначено докази щодо нарахування позивачу заробітної плати у визначеному ним розмірі за два місяці, що передували звільненню; не зазначено доказів стосовно розміру компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, компенсації частини доходів за порушення строків виплати заробітної плати.

Враховуючи вищевикладене, суддя вважає необхідним залишити позовну заяву без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених недоліків.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175-177 ЦПК України або не сплачені судові витрати, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175,177,185 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерне бюро Франке Інтернешенал» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені в ухвалі недоліки позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали, та роз`яснити позивачеві, що у разі не усунення зазначених недоліків, позовна заява буде вважатися не поданою та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Світлицька