РІШЕННЯ

Іменем України

14.12.2021 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

при секретарі судового засідання Кирик У.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за участі заінтересованої особи - ОСОБА_3 про продовження обмежувального припису, -

встановив:

Заявниці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про продовження обмежувального припису. Заяву мотивує тим, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 07.06.2021р. у справі №465/4317/21 винесено обмежувальний припис на 6 (шість) місяців, яким вжито заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 та покладено на нього обов`язки, заборонити перебувати в місці спільного проживання заявниць, наближатися на відстань менше 300м. до місця проживання заявниць, особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалих, вести з ними листування, телефонні переговори або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через інший спосіб. Дія обмежувального припису закінчується 07.12.2021р. Зазначає, що і надалі існує загроза життю і здоров`ю заявниць з боку ОСОБА_3 , оскільки останній декілька разів порушував вищезазначений обмежувальний припис, висловлював погрози в адресу заявниць, вимагав пустити його в квартиру заявниць. В підтвердження даних обставин вказує на те, що на розгляді в Франківському районному суді м. Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України - невиконання обмежувальних заходів, обмежувальних приписів або не проходження програми для кривдників. Просить заяву задоволити та продовжити на 6 (шість) місяців обмежувальний припис, який винесено 07.06.2021р. рішенням Франківського районного суду м. Львова у справі №465/4317/21 відносно ОСОБА_3 , починаючи з 07.12.2021р.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 03 грудня 2021 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання учасники судового процесу не прибули, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представник заявниць - адвокат Квак В.В. подав заяву про розгляд справи за відсутності заявниць та долучив копію ухвали суду від 08.12.2021р. про прийняття до розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 .

У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи та з`ясувавши фактичні обставини, у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ч.4 ст.82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, судом встановлено, що рішенням Франківського районного суду м. Львова у цивільній справі №465/4317/21 заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , з участю заінтересованої особи - ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису задоволено. Видано обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців, яким вжито такі заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 та покладено на нього обов`язки: заборонено ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання з постраждалими особами, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонено ОСОБА_3 наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалих осіб, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонено ОСОБА_3 наближатися на відстань менше 300 м до місця роботи постраждалої особи, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонено ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалих осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; заборонено ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з постраждалими особоми, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через інших осбі.

Рішення суду не оскаржено та набрало законної сили.

Відтак, встановлено та не потребує доказування обставини, якими заявниці обґрунтовують заяву про продовження обмежувального припису.

До матеріалів справи стороною заявника долучено копію ухвали суду від 08 грудня 2021 року у справі №465/6913/21, з якої вбачається, що суддею Дзеньдзюрою С.М. прийнято до розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України - невиконання обмежувальних заходів, обмежувальних приписів або не проходження програми для кривдників.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є обєктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Розділом IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі Україні про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти), мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя).

У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців.

Ст. 350-7 ЦПК України визначено, що за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу.

Так під час розгляду справи судом встановлено, що дійсно між заявницями та заінтересованою особою виникають неприязні відносини, конфлікти, заінтересована особа вчиняла по відношенню до заявниць домашнє насильство, відносно нього в суді на розгляді перебуває обвинувальний акт щодо обставин, викладених в заяві.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23).

На підставі викладеного, керуючись статями 43 - 44, 49; 259, 263 - 265, 293-295, 315-316, 350 - 7 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за участі заінтересованої особи - ОСОБА_3 про продовження обмежувального припису - задоволити.

Продовжити встановлений 07.06.2021р. рішенням Франківського районного суду м. Львова у справі №465/4317/21 обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 строком на 6 (шість) місяців, тобто до 14.червня 2022 року, яким вжити такі заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 та покладення на нього обов`язків:

Заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання з постраждалими особами, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалих осіб, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань менше 300 м до місця роботи постраждалої особи, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалих осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними.

Заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через інших осіб

Продовжити строк обмежувального припису на 6 (шість) місяців - до 14 червня 2022 року.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про продовження обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду про продовження обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районну адміністрацію за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони у справі:

Заявник 1: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Заявник 2: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя В. Кузь