Єдиний унікальний номер судової справи: 479/659/20
Провадження 22-ц/812/405/21 Доповідач суду апеляційної інстанції Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

22 лютого 2021 року м. Миколаїв Справа № 479/659/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

без участі учасників справи, належно повідомлених про день, час та місце судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» на рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 01 грудня 2020 року, ухвалене у складі головуючого судді Репушевської О.В., повний текст рішення складено 11 грудня 2020 року, за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» про стягнення орендної плати, розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки,

встановив:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» (далі - ТОВ «Агрофірма Корнацьких»), який обґрунтовувала наступним.

За нею на підставі рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2016 року визнано право власності на земельну ділянку площею 2,8792 га за кадастровим номером :01:000:0580, що розташована в межах території Секретарської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Вказана земельна ділянка належала її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» 01 січня 2006 року було укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки строком на 50 років.

Оскільки до неї в спадщину перейшло право власності на вказану земельну ділянку, то разом з цим правом до неї перейшло право на отримання орендної плати за користування земельною ділянкою.

Посилаючись на те, що вона неодноразово, а саме рекомендованими листами від 12 грудня 2016 року, 30 січня 2017 року, 21 березня 2017 року повідомляла відповідача про своє право власності та сплату орендної плати, а ТОВ «Агрофірма Корнацьких» за період з 2017 року по 2019 рік не сплачувало орендну плату, чим порушувало істотні умови договору, ОСОБА_1 просила розірвати договір оренди земельної ділянки від 01 листопада 2006 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких», зареєстрований у Кривоозерському районному відділі МРФ ДП «Центр ДЗК при ДЗК України» від 01 листопада 2006 року №19, витребувати земельну ділянку та стягнути з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на її користь орендну плату у сумі 9 648 грн.

Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 01 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на користь ОСОБА_1 орендну плату за 2017-2019 роки, згідно умов договору оренди землі №4/Ск від 01 січня 2006 року, зареєстрованому у Кривоозерському реєстраційному відділі МРФ ДП «Центр ДЗК» 01 листопада 2006 року за 019 в розмірі 9 648 грн.

Розірвано договір оренди землі №4/Ск від 01 січня 2006 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких», зареєстрований у Кривоозерському реєстраційному відділі МРФ ДП «Центр ДЗК» 01 листопада 2006 року за №19.

Витребувано від ТОВ «Агрофірма Корнацьких» та повернуто ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,8792 га кадастровий номер::01:000:0580, розташовану в межах території Секратарської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області.

Стягнуто з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 681 грн. 60 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем систематично не сплачувалась орендна плата, що є істотним порушенням умов зазначених договорів та є підставою для його розірвання, тому позовні вимоги визнав законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі, поданій у січні 2021 року, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не повідомила про те, що вона є новим власником орендованої земельної ділянки, за отриманням орендної плати не зверталась та не повідомила про банківські реквізити, тому відсутня вина ТОВ «Агрофірма Корнацьких» у порушенні зобов`язання щодо виплати орендної плати позивачці. Крім того, посилаючись на правовий висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року у справі №709/1089/17, зазначало, що відповідно до вимог статті 537 ЦК України внесення належних з боржника коштів орендної плати у депозит нотаріуса є правом, а не обов`язком боржника.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість доводів та повідомлення нею орендаря про оформлення права власності, просила апеляційну скаргу ТОВ «Агрофірма Корнацьких» відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2016 року, яке набрало законної сили 21 листопада 2016 року, за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано право власності на земельну ділянку площею 2,88 га за кадастровим номером :01:000:0580, що розташована в межах території Секретарської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

01 січня 2006 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» був укладений договір оренди вищевказаної земельної ділянки строком на 50 років, який зареєстрований у Кривоозерському реєстраційному відділі МРФ ДП «Центр ДЗК» 01 листопада 2006 року за №19 (а.с.10-11, 36-39).

Відповідно до пункту 9 укладеного ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі шляхом видачі орендодавцю (або його уповноваженому представнику) готівкою відповідної грошової суми із каси орендаря або перерахуванням її на банківський рахунок орендодавця. Щорічний розмір орендної плати складає (з урахуванням прибуткового податку), який сплачується відповідно до вимог законодавства) фіксовану грошову суму - у розмірі 571 грн. 31 коп. Форма розрахунку за договором (грошова або у натуральній формі) окремо щорічно погоджується сторонами в межах розміру плати, визначеного додатком № 1 до указаного договору, шляхом подання орендодавцем на ім`я орендаря письмової заяви. Така заява подається орендодавцем орендарю до 01 вересня року, за який проводиться розрахунок по орендній платі. Якщо протягом року сторони не погодили форму виплати орендної плати, вважається, що розрахунок по орендній платі буде здійснюватися у грошовій формі на суму, зазначену в абзаці 1 пункту 9 цього договору.

У випадку настання форсмажорних обставин, які призвели до неможливості виконання зобов`язань в певній частині, коли між сторонами є домовленість про сплату орендної плати в натуральній формі, орендар виплачує орендодавцю грошову компенсацію за частину недоданої сільськогосподарської продукції або заміняє іншою сільськогосподарською продукцією. Пунктом 10 договорів передбачено, що обчислення орендної плати за землю здійснюється без урахування індексу інфляції.

Пунктом 38 укладеного договору оренди землі сторони передбачили, що його дія припиняється шляхом розірвання: за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також інших підстав, визначених законом.

ОСОБА_1 зверталася до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» із заявами, а саме із заявою від 12 грудня 2016 року, яку відповідач отримав, згідно рекомендованого повідомлення, 14 грудня 2016 року, із заявою від 30 січня 2017 року, яку відповідач, згідно рекомендованого повідомлення, отримав 03 лютого 2017 року та із заявою від 21 березня 2017 року, в яких повідомляла про набуття права власності на орендовану останнім земельну ділянку та просила виплатити заборгованість за 2014-2016 роки (а. с. 16-19).

Доказів сплати орендної плати за укладеним ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» договором оренди землі за період з 2014 року по 2019 рік ТОВ «Агрофірма Корнацьких» не надано.

Відповідно до довідки ТОВ «Агрофірма Корнацьких» від 25 листопада 2020 року № 201 первинні документи, що фіксують факт виконання ними господарських операцій, зберігаються протягом трьох років, а тому ними були надані відомості щодо нарахування орендної плати за укладеними з ОСОБА_2 договором оренди землі за 2017-2019 роки по 2 707 грн. 55 коп. за кожен рік, із зазначенням, що така орендна плата орендодавцем не була виплачена (а. с. 40).

Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, згідно зі статтями 13, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.

У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, установивши, що ТОВ «Агрофірма Корнацьких» не виплачувало позивачці з 2017 року своєчасно та систематично орендну плату за земельну ділянку, на підставі укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» договору про оренду землі від 01 січня 2006 року, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди землі у зв`язку із порушенням товариством його умов та повернення земельної ділянки позивачу.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди. Разом з тим, сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «Агрофірма Корнацьких» про те, що позивач не повідомила, що вона є новим власником орендованої земельної ділянки, за отриманням орендної плати не зверталась та не повідомила про банківські реквізити, є безпідставними, оскільки спростовуються наданими позивачем заявами в яких вона, починаючи з грудня 2016 року, зазначивши своє місце проживання та засоби зв`язку, повідомляла товариство про набуття права власності на орендовану земельну ділянку та просила виплатити заборгованість по орендній платі, які були залишені відповідачем без відповіді. До того ж, договір не передбачає обов`язку орендодавця кожного разу звертатися за отриманням орендної плати.

Посилання в апеляційній скарзі на правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року по справі № 709/1089/17, провадження № 61-12745сво18, не заслуговують на увагу, оскільки регулюють відмінні обставини від тих, що розглядаються у цій справі. У даній справі відповідно до заяв позивача, відповідач був обізнаний кому та куди відправляти кошти на виконання договірного зобов`язання, проте таких дій не вчинив. Отже, не встановлено достатніх обставини наявності умов виконання зобов`язання боржником внесенням боргу в депозит нотаріуса відповідно до положень статті 537 ЦК України.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача орендної плати за період з 2017 по 2019 роки включно, яка визначена відповідно до норм п. 1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)», пункту 288.1 статті 288 Податкового кодексу України виходячи з наданої позивачем нормативно грошової оцінки земельної ділянки, з огляду на недоведеність іншого, яким орендна плата за земельні ділянки сільськогосподарського призначення запроваджена у розмірі не менше 3 % визначеної згідно із законодавством вартості земельної ділянки. При цьому колегія суддів звертає увагу, що аналіз змісту доводів апеляційної скарги не містять заперечень щодо визначеного судом розміру заборгованості з орендної плати.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України за результатами апеляційного перегляду з позивача на користь відповідача не підлягає стягненню судовий збір понесений на подання та розгляд апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» залишити без задоволення, а рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 01 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: П.П. Лисенко

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 23 лютого 2021 року.