Справа № 591/4921/21
Провадження № 2/591/2411/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання - Чмуневич М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частину квартири,

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом та мотивує його тим, що з 14 червня 1985 року по 15 квітня 2005 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 . Від шлюбу мають сина ОСОБА_2 , 1987 року народження, та дочку ОСОБА_5 (після укладення шлюбу ОСОБА_6 ), 1991 року народження.

В 1987 році, ще до народження відповідачів, їх сім`ї за ордером б/н від 22 травня 1987 року, який не зберігся, була надана двокімнатна квартира, розташована в будинку АДРЕСА_1 . Членом ЖБК-83 був її колишній чоловік ОСОБА_4 і на його ім`я був виданий ордер на вселення до квартири.

Вказані обставини підтверджуються архівним витягом з рішення виконкому Сумської міської ради народних депутатів від 21 травня 1987 року №116. Після надання квартири вони з чоловіком вселилися до неї, де і були зареєстровані. Згідно з відмітки в паспорті позивачки, вона була зареєстрована в спірній квартирі 07 липня1987 року і проживає в ній до теперішнього часу.

Спірна квартира знаходиться в жилому будинку ЖБК-83 і під час шлюбу вони з ОСОБА_4 за рахунок спільних сумісних коштів подружжя 06 січня1987 року сплатили вступний внесок в сумі 2100 рублів. Повна вартість квартири була виплачена нами 22 жовтня 1991 року в сумі 8700 рублів, що підтверджується відповідною довідкою ЖБК №83 від 28 червня 2021 року.

Отже дана квартира придбана позивачкою та її колишнім чоловіком в період шлюбу за спільні кошти подружжя, тому вона належить їй та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності і частки кожного з них є рівними - по 1/2 частині.

ОСОБА_4 визнавав за нею право власності на 1/2 частину спірної квартири, яка була придбана для їх сім`ї під час шлюбу, але, оскільки він за життя не оформив на своє ім`я правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності на цю квартиру, то вона, постійно проживаючи в ній, не зверталася до суду з позовом про визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири, як за подружжям, бо її права не були порушені.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, після його смерті відкрилася спадщина на все його майно, і його спадкоємцями за законом 1-ї черги являються дочка та син - відповідачі по справі.

Позивачка не є спадкоємицею за законом померлого, але для того, щоб його спадкоємці оформили на своє ім`я спадщину, треба визначити його частку в нерухомому майні, на яку відкрилася спадщина.

Тому вона змушена звертатися до суду з позовом про визнання за нею права власності на 1/2 частину вищевказаної квартири, як за подружжям. Інша 1/2 частина квартири належить на праві власності померлому і саме на його частку відкрилася спадщина.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить суд визнати за нею як за подружжям, право власності на 1/2 частину 2-кімнатної квартири жилою площею 29,0 кв.м. загальною площею - 52,05 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20 липня 2021 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 02 листопада 2021 року о 10 год. 00 хв.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 01 листопада 2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено дану справу для розгляду по суті на 13 грудня 2021 року; витребувано в Сумській міській державній нотаріальній конторі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В зазначене судове засідання учасники справи не з`явилися, про день та час розгляду справи сповіщені судом належним чином.

Від позивачки ОСОБА_1 надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримує, просить суд винести рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали суду заяви, в яких позовні вимоги визнали в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечують та просять розглядати справу без їх участі (а.с. 54, 71).

В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 червня 1985 року по 08 вересня 2005 року, що підтверджується копією паспорту ОСОБА_1 (а.с.36-37), копією рішення Зарічного районного суду м. Суми (а.с.3) та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції від 08 вересня 2005 року (а.с.4).

Відповідно до копії архівного витягу з рішення виконкому Сумської міської ради народних депутатів від 21 травня 1987 року №116, ОСОБА_4 , як члену ЖБК-83, була надана квартира житловою площею 29,06 м2 під номером АДРЕСА_3 (а.с.9-10).

В зазначеній квартирі були зареєстровані ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , що підтверджується копією довідки ТОВ «ТЕХ- КОМСЕРВІС» №119 від 25 червня 2018 року (а.с.13).

З копії технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_3 вбачається, що вона складається з 2-х кімнат житловою площею 29,0 м2, в тому числі:1-а кімната -12,1 м2, 2-а кімната -16,9 м2, кухня-8,0 м2, коридор 7,6 м2, ванна 2,5 м2, туалет1,0 м2 (а.с. 11-12).

З копії довідки житлово-будівельного кооперативу №83 від 28 червня 2021 року №73, що видана ОСОБА_1 , вбачається, що вона є членом житлово-будівельного кооперативу №83 ЖБК-83 і їй належить 2-кімнатна кооперативна квартира АДРЕСА_3 . Вступний внесок в сумі 2100 рублів сплачений повністю 06 січня 1987 року. Повна вартість квартири в сумі 8700 рублів виплачена повністю 22 жовтня 1991 року (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_2 (а.с. 7).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на все належне йому майно.

Спадкоємцями майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є діти померлого, відповідачі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .

Статтями 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Частиною першою статті 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (частина друга стаття 1274 ЦК України).

Частиною третьою статті 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Виходячи з положень статті 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Режим спільної сумісної власності подружжя означає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

При визначенні розміру частки дружини та чоловіка у спільному майні подружжя вважається, що частки кожного з подружжя є рівними, як це закріплено у нормі статті 70 СК України.

За змістом частини першої статті 71 Закону України «Про нотаріат» у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

Слід наголосити, що вирішуючи питання про право власності на квартиру в житлово-будівельному кооперативі, суд враховує норми чинного на час виникнення спірних правовідносин, також посилається на роз`яснення у підпункті «б» пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз`яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього, слід враховувати, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі.

Під час судового розгляду встановлено, що спірне нерухоме майно було придбано спадкодавцем ОСОБА_4 під час перебування з позивачкою у шлюбі, а тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки яких є рівними. При цьому презумпція спільності права власності подружжя на майно не спростована.

Суд також враховує, що частка у спільній сумісній власності того з подружжя, хто пережив іншого, не входить до складу спадщини і не включається до спадкової маси.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає за можливе вимоги позивачки ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 142, 200, 206, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частину квартири задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину 2-кімнатної квартири жилою площею 29,0 кв.м., загальною площею - 52,05 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в дольовому порядку судовий збір в сумі 1124 грн. 25 коп., тобто по 562 грн. 12 коп. з кожного.

Повернути на користь ОСОБА_1 з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого 14 липня 2021 року, квитанція № 12 в сумі 2248 грн. 50 коп., тобто в розмірі 1124 грн. 25 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце поживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідачка: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повне судове рішення складено 20 грудня 2021 року.

Суддя А.П. Сидоренко