єдиний унікальний номер справи 546/233/20
номер провадження 2/546/193/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді Романенко О.О.,

за участю секретаря судового засідання Захарченко Л.Я.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у м. Решетилівка в залі суду цивільну справу № 546/233/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 , Решетилівського районного відділу ДРАЦС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про визнання батьківства, -

в с т а н о в и в :

27.03.2020 позивач звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, у якій просить визнати його батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати Решетилівський районний відділ ДРАЦС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) внести зміни до книги реєстрації народжень, актовий запис № 13 від 21.02.2020 про народження ОСОБА_4 , змінивши в графі батько запис « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_1 ».

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 07.07.2017 ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 . Їхній шлюб було розірвано заочним рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 04.06.2019, яке набрало законної сили 05.11.2019. Вказаним рішенням встановлено, що подружні стосунки між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 припинені з листопада 2018 і з того часу не відновлювались. У позивача склалися добрі стосунки, вони покохали один одного і тому у грудні 2018 року стали проживати разом, як чоловік та дружина і продовжують підтримувати стосунки до цього часу, мають намір укласти шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 народила дочку - ОСОБА_5 . Оскільки дочка народилась до спливу 10 місяців після розірвання шлюбу, батьком дитини було записано відповідача. Однак позивач вважає, що батьком дитини є саме він, оскільки у період імовірного зачаття, у них із ОСОБА_3 були інтимні стосунки. Із початку вагітності і у продовж її перебігу він піклувався про ОСОБА_3 , після народження забрав її та дочку із пологового будинку та продовжує піклуватися про них по теперішній час.

Враховуючи зазначені обставини ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Через відсутність у Решетилівському районному суді Полтавської області суддів, які б мали повноваження на здійснення судочинства, проведення автоматизованого розподілу справи не відбулося, що підтверджується протоколом від 27.03.2020.

За результатами повторного автоматизованого розподілу справ між суддями, 12.08.2020 справу передано на розгляд головуючому судді ОСОБА_6 , яку зараховано до штату суду наказом від 06.07.2020 № 27а-ОС та повноваження на здійснення правосуддя якої розпочалися із 28.07.2020.

Ухвалою судді від 01.09.2020 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

20.09.2020 до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено Решетилівський районний відділ ДРАЦС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 27.10.2020 у справі призначено молекулярно-генетичну експертизу, провадження зупинено до проведення експертизи.

02.02.2021 до суду надійшов висновок експерта № 14 від 19.01.2021 за результатами судово-медичної експертизи (а.с.67-70).

05.02.2021 ухвалою суду провадження у справі поновлено у зв`язку із закінченням проведення експертизи та призначено відкрите підготовче засідання.

У підготовче судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Позивач та його представник адвокат Глазков С.М. надали до суду клопотання, у яких просили розгляд справи проводити за їхньої відсутності, вказали, що позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити (а.с.14,84).

Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, надавши суду клопотання, у якому заявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив розгляд справи проводити за його відсутності (а.с.50).

Представник відповідача адвокат Казаков О.А. надав до суду заяву, у якій підтвердив визнання відповідачем позову та просив розгляд справи проводити без його участі (а.с.82).

ОСОБА_3 надала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, у якому зазначила, що підтримує заявлені ОСОБА_1 , позовні вимоги та просить їх задовольнити (.с.84).

Представник Решетилівського районного відділу ДРАЦС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України справу розглянуто за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд, повно і всебічно дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що у період з 07.07.2017 по 05.07.2019 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, що підтверджується копією заочного рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 04.06.2019 у справі №546/1158/18, яким шлюб між ними було розірвано (а.с.10-11).

Із вищевказаного рішення вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 припинили подружні стосунки з листопада 2018 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 третя особа ОСОБА_3 народила дочку - ОСОБА_4 , батьком якої у актовому записі про народження вказано ОСОБА_2 , що підтверджується актовим записом №13, вчиненим Решетилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 21.03.2020, згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 21.03.2020 (а.с.12).

Висновком експерта №14 від 19.01.2021, складеного за результатами судово-медичної експертизи (а.с.67-70), встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вірогідність того, що ОСОБА_1 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами дослідження 20 локусів складає не менше 99,999999%.

29.05.2020 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 29.05.2020 (а.с.48).

Спір у справі виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

У відповідності до ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Частиною 3 статті 128 СК України встановлено, що позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Відповідно до роз`яснень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 у № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Верховний Суд у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц виходив з того, що сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Судом встановлено, що відповідач у своєму письмовому клопотанні визнав позовні вимоги ОСОБА_1 про його батьківство щодо ОСОБА_4 , батьком якої він записаний у актовому записі про народження № 13 від 21.03.2020.

Окрім цього, походження малолітньої ОСОБА_4 від позивача також підтверджується висновком експерта №14 від 19.01.2021, складеним за результатами судово-медичної експертизи, яким встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вірогідність того, що ОСОБА_1 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами дослідження 20 локусів складає не менше 99,999999%.

Зазначені висновки експерта відповідають формулюванню «батьківство практично доведено».

Доказів на спростування висновку судово-медичної експертизи суду не надано та даний висновок не оспорюється сторонами.

Оскільки походження дитини від ОСОБА_1 доводиться висновком судово-медичної експертизи, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог про визнання батьківства належними і допустимими доказами.

З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав у розумінні ч. 4 ст. 206 ЦПК України для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб.

Таким чином, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Згідно ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за N 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Таким чином, у відповідності до вимог ч. 7 ст. 265 ЦПК України суд вважає за необхідне визначити порядок виконання рішення суду у частині визнання батьківства шляхом внесення до актового запису про народження дитини ОСОБА_4 наступних змін: в графі «відомості про батька» батьком записати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; інші відомості залишити без змін.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

При зверненні до суду, позивачем сплачено судовий збір за позовну вимогу про визнання батьківства у розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 23.03.2020 (а.с.1).

Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України 23.03.2020, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с.17).

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічні положення закріплені в ч. 3 ст. 7 Закону Україна «Про судовий збір».

Таким чином, враховуючи норми ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», на користь позивача підлягає поверненню 50% сплаченого ним судового збору, що становить 420,40 грн (840,80х50%=420,40).

Інші 50% сплаченого позивачем судового збору, що становить 420,40 грн, підлягають стягненню на його користь з відповідача.

Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Відповідно до роз`яснень, викладених в абз.2 п. 42 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», поданий заявником платіжний документ, що підтверджує сплату судового збору, повертається заявнику, а до матеріалів справи приєднується належним чином посвідчена копія цього документа. Про заміну зазначеного документа копією здійснюється відповідна відмітка в описі справи. Законом № 3674-VI не передбачено граничного терміну повернення сплаченої суми судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 128, 129 СК України, ст. ст. 12,13, 141,ч. 1 ст. 142, 200, 206, 211, 247, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Прийняти визнання ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 , Решетилівського районного відділу ДРАЦС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про визнання батьківства.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 , Решетилівського районного відділу ДРАЦС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про визнання батьківства- задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за № 13 від 21.03.2020, складеного Решетилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми): в графі «відомості про батька» батьком записати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; інші відомості залишити без змін.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Решетилівському районі Полтавської області повернути ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 420,40 грн (чотириста двадцять гривень 40 копійок) згідно квитанції № 0.0..1 від 23.03.2020.

Вилучити з матеріалів справи оригінал квитанції №0.0..1 від 23.03.2020 та повернути ОСОБА_1 .

До матеріалів справи долучити копію квитанції №0.0..1 від 23.03.2020.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за позовну вимогу про визнання батьківства, у розмірі 420,40 грн (чотириста двадцять гривень 40 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 23 лютого 2021 року.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (колишнього - Решетилівського району) Полтавської області;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП не встановлено, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 (колишнього - Решетилівського району) Полтавської області;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 (колишнього - Решетилівського району) Полтавської області).

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Решетилівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), код ЄДРПОУ - 22548098, місцезнаходження: вул. Покровська, 9, м. Решетилівка, Полтавський район (колишній Решетилівський район), Полтавська область.

Суддя О.О. Романенко