У Х В А Л А

22 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 761/46025/18

провадження № 61-1746ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 30 грудня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт» (далі - ТОВ «Столичний комфорт», товариство) звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 борг за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 49 833,15 грн, збитки від інфляції - 8 181,31 грн, 3% річних - 1 089,72 грн, пеню - 39 866,52 грн, що разом становить 98 970,80 грн.

Позов обгрунтований тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 та споживачем житлово-комунальних послуг. Будинок АДРЕСА_2 знаходиться на балансі та обслуговуванні ТОВ «Столичний комфорт», що підтверджується актом прийому-передачі на баланс експлуатуючої організації витрат будівництва житлового будинку у м. Києві. ОСОБА_1 користувався житлово-комунальними послугами, наданими позивачем, однак кошти за користування ними сплачував не в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з 04 вересня 2014 року до 01 травня 2017 року, яка становить 49 833,15 грн. З 01 травня 2017 року будинок АДРЕСА_2 передано на обслуговування Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Голден Парк» (далі - ОСББ «Голден Парк»).

Відповідно до статті 625 ЦК України та пункту 4.1.2 договору від 04 вересня 2014 року «Про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території» №6-160/К у відповідача станом на 01 травня 2017 року утворилась заборгованість, з урахуванням пені, індексу інфляції та 3% річних у розмірі 98 970,80 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 16 липня 2020 року позов задоволено.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 98 970,70 грн, з яких: заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги - 49 833,15 грн, інфляція - 8 181,31 грн, 3% річних - 1 089,72 грн, пеня - 39 866,52 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 98 970,70 грн, оскільки позивач довів, що ТОВ «Столичний комфорт» надавало мешканцям житлового будинку АДРЕСА_2 житлово-комунальні послуги, що підтверджується договорами про постачання теплової енергії, вивіз твердих побутових відходів, технічне обслуговування ліфтів, постачання електричної енергії, постачання питної води. Доказів невідповідності здійснених нарахувань та надання неналежної якості послуг відповідач суду не надав.

Постановою Київського апеляційного суду від 30 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 16 липня 2020 року змінено в частині розміру заборгованості, що підлягає стягненню та у частині розподілу судових витрат, резолютивну частину рішення викладено у такій редакції: «Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги - задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Верховинна, 27, заборгованість в сумі 70 813 грн. (сімдесят тисяч вісімсот тринадцять гривень) 23 коп. з яких: заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі 49 833 грн. 15 коп., збитки від інфляції в сумі 7 803 грн. 93 коп., 3% річних в сумі 1 051 грн. 58 коп. , пеня в сумі 12 124 грн. 57 коп. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт» судові витрати у розмірі 5720 грн. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 684 грн.»

Суд апеляційної інстанції зазначив, що висновки суду першої інстанції про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 49 83,15 грн відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин у викладеній частині застосовані правильно. Суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги заяву відповідача про застосування позовної давності, оскільки збитки від інфляції та 3% річних нараховані на суму платежів, які були сплачені відповідачем несвоєчасно, за період вересень - грудень 2014 року, отже, ці вимоги заявлені з пропуском позовної давності.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги та наявність підстав для зміни оскаржуваного рішення в частині суми збитків від інфляції, 3% річних, пені та загальної суми заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 , а саме: заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги - 49 833,15 грн, збитки від інфляції - 7 803,93 грн, 3% річних - 1 051,58 грн, пеня - 12 124,57 грн, а всього до стягнення підлягає 70 813,23 грн.

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 30 грудня 2020 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 01 січня 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 102,00 грн.

Предметом спору у зазначеній справі є стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 98 970,80 грн. Ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн*100=227 000,00 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до вимог закону і окремого визнання її такою не потребує.

У касаційній скарзі не викладено переконливих аргументів щодо обґрунтування умов застосування винятків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судових рішень у цій справі у касаційному порядку.

Наведені заявником обставини не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та зводяться до його незгоди з оцінкою судами зібраних у справі доказів та встановлених обставин, що не стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики..

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувана заявником постанова Київського апеляційного суду від 30 грудня 2020 року постановлена у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 30 грудня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко