Провадження № 2/582/14/21
Справа № 582/1114/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2021 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді -Яковенко Н.М.,

за участю секретаря - Костенка Ю.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_9,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 , розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Недригайлів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , представник позивача ОСОБА_3 , до Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (АТ СГ «ТАС»(приватне), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду із цим позовом в інтересах позивача ОСОБА_2 та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (АТ СГ «ТАС»(приватне), (, адреса місцезнаходження; м. Київ, проспект Перемоги, 65) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) страхове відшкодування у розмірі 50 076 (п`ятдесят тисяч сімдесят шість) гривень 00 копійок моральної шкоди, 4 600 (чотири тисячі шістсот) гривень 00 копійок витрат на поховання, а всього 54 676 (п`ятдесят чотири тисячі шістсот сімдесят шість) гривень 00 копійок; пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 8 755 (вісім тисяч сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 76 копійок, три відсотки річних у розмірі 1 505 (одна тисяча п`ятсот п`ять) гривень 46 копійок, інфляційні втрати у розмірі 820 (вісімсот двадцять) гривень 15 копійок, а всього разом - 11 081 (одинадцять тисяч вісімдесят одну) гривню 37 копійок, а також понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500 (сім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_9 позов ОСОБА_2 підтримав, просив задовольнити з підстав наведених у позові та відповіді на відзив. Зокрема пояснив, що оскільки син позивача ОСОБА_4 загинув в наслідок ДТП, яке відбулося за участі застрахованого відповідачем транспортного засобу, представник ОСОБА_2 звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування. Листом відповідач АТ СГ «ТАС»(приватне), повідомив, що зупинив розгляд заяви до отримання підтвердження, що по факту ДТП завершене кримінальне провадження та рішення в ньому набрало законної сили. Вважає, що по суті ця відповідь є відмовою у виплаті відшкодування, оскільки законом не передбачено обов`язку заявника подавати такий документ. Крім того законом не передбачено можливості зупинення розгляду страхової справи. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки є те, що шкода ним заподіяна відшкодовується незалежно від вини особи, тому виплата відшкодування мала бути здійснена не залежно від наслідків розгляду кримінальної справи щодо водія. При цьому відповідач мав здійснити виплату не пізніше ніж через 90 днів з дня надходження заяви про виплату відшкодування. Оскільки відповідач цього не зробив, просив крім страхового відшкодування, стягнути з відповідача пеню за прострочення виплати з 05.12.2019 по час звернення з позовом 03.11.2020, а також відповідно до ст. 625 ЦК України інфляційні втрати та три відсотки річних і витрати на правову допомогу.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, подав відзив на позов, в якому заначив, що оскільки кримінальне провадження щодо водія застрахованого транспортного засобу не завершене, то розгляд зави потерпілої про виплату страхового відшкодування було зупинено відповідно до п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Отже, оскільки строк на прийняття рішення про виплату страхового відшкодування зупинено, відсутній факт порушення, невизнання, оспорення прав, свобод чи законних інтересів позивача. Крім того 09.10.2019 представником ОСОБА_1 , батька покійного ОСОБА_4 , також подано заяву про виплату страхового відшкодування, тому відповідно до ст. 27 згаданого закону воно має бути виплачене в рівних частках батькам, а тому вимога про виплату всієї суми відшкодування необґрунтована.

Залучений до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 проти вимог позивача не заперечував. Надав до суду заяву, у якій вказав, що відмовляється від частини страхового відшкодування на користь своєї дружини, позивача у справі. Також пояснив, що після смерті сина, оформленням стягнення страхового відшкодування займалась дружина, з якою він проживає та перебуває в зареєстрованому шлюбі. Через деякий час після події, до них приїхав представник страхової, який роз`яснив, що він, як батько, також має право на виплату страхового відшкодування через смерть сина в тому ж обсязі, як і дружина, тобто також 50076 грн., а не рівних частках. Тому він погодився, щоб від його імені представник подав заяву про виплату відшкодування. Але на даний час він згоден на виплату всієї суми відшкодування лише дружині, про що подав суду письмову заяву.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями паспортів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.6-9), копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.11), копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 (а.с.10)

З копії свідоцтва про смерть (а.с.12) вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер.

До дня смерті ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 та мав такий склад сім`ї : батько ОСОБА_1 , 1968 року народження, мати ОСОБА_2 , 1970 року народження, сестра ОСОБА_4 , 2004 року народження, що підтверджується довідкою сільської ради (а.с.15).

Витрати на поховання ОСОБА_4 склали 4600 грн, що підтверджується копіями товарних чеків та копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця (а.с.16-17).

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000132 від 07.07.2019 (а.с.12) 06.07.2019 близько 01:40 ОСОБА_5 , їдучі за кермом автомобіля ВАЗ 2018, реєстраційний номер НОМЕР_2 разом з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 на повороті між селами Беседівка та Хоружівка Недригайлівського району не впоравшись з керуванням, з`їхав в у кювет. В результаті учасники отримали тілесні ушкодження, та після госпіталізації ОСОБА_4 помер.

З копії ухвали Роменського районного суду № 582/1172/19 (а.с.79) вбачається, що судом здійснюється розгляд кримінального провадження №0000132, за яким особа обвинувачується за ч. 2 ст. 286 КК.

Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ 9337237 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в страховій компанії АТ «СГ «ТАС» (приватне) (а.с.19).

05 вересня 2019 року ОСОБА_7 , який діяв на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2 (а.с.5) подав до АТ «СГ «ТАС» (приватне) заяву про виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну смертю ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_2 , матері загиблого на суму 54 676 грн, з яких витрати на поховання 4600 грн та 50 076 грн. моральна шкода.

Листом АТ «СГ «ТАС» (приватне) від 10.09.2019 № 12252 (а.с.21) було повідомлено представника та ОСОБА_2 про те, що відповідач призупиняє розгляд справи про виплату страхового відшкодування, тому що на даний час не має документального підтвердження що по даній справі завершене кримінальне провадження та рішення суду в такій справі набрало законної сили.

З копії заяви про виплату страхового відшкодування від 09.10.2019(а.с.54) вбачається, що від імені ОСОБА_1 до АТ «СГ «ТАС» (приватне) була подана заява його представником Мелех Д.О.

З копії заяви про уточнення виплати страхового відшкодування (а.с.173) вбачається, що представником ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , ОСОБА_7 27.01.2021 подана заява до АТ «СГ «ТАС» (приватне), в якому він просив заяву ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування від 09.10.2019 залишити без розгляду, а провести виплату на користь ОСОБА_2 .

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частин першої і другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на вказані положення статті 509 ЦК України та з урахуванням вимог статей 11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди у повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу, при русі транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Статтею 1187 ЦК України передбачено об`єктивну (безвинну) цивільно-правову відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за шкоду, яка завдана внаслідок його експлуатації третій особі.

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Згідно зі статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

У ст.5 Закону визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі ст.6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно із ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Відповідно до ст. 27 Закону України страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки, так і ті, що завдали шкоди внаслідок необережності.

Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 263 ЦК України непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за таких умов подія.

Непереборна сила - це подія, об`єктивно невідворотна за певних умов не тільки для цього заподіювача шкоди, а й для інших осіб при досягненому рівні розвитку науки і техніки; надзвичайна подія, яка не може бути передбачена заподіювачем шкоди; завжди зовнішня подія по відношенню до діяльності заподіювача шкоди.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція винуватості заподіювача шкоди.

Подібні правові висновки висловлені Верховним Судом у постановах: від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження№ 61-37654св18); від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18); від 02 жовтня 2019 року у справі№ 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18); від 11 грудня 2019 року справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18).

Відповідачем не доведено, що дорожньо-транспортна пригода трапилась внаслідок умислу потерпілого або непереборної сили, а тому володілець джерела підвищеної небезпеки за встановлених обставин зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини.

Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що володільцем джерела підвищеної небезпеки, автомобіля ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , відповідальність якого була застрахована відповідачем АТ «СГ «ТАС» (приватне), була завдана шкода потерпілій ОСОБА_2 , позивачу в справі, яка пов`язана з смертю її сина ОСОБА_4 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за його участі, а також моральна шкода.

Відповідно наступає обв`язок страховика, який хоч і не завдав шкоди, виплатити страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на поховання сина ОСОБА_4 на загальну суму 4 600 грн.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» мінімальна заробітна плата з 1 січня 2019 року становить 4 173гривень.

Відповідно, загальний розмір відшкодування моральної шкоди становить 50 076 грн. (12 мін. заробітних плат x 4 173 грн), який підлягає стягненню на користь позивача.

Суд відхиляє зауваження відповідача щодо того, що батьком покійного ОСОБА_4 також подана заява про виплату страхового відшкодування, отже сума на відшкодування моральної шкоди має бути розділена на дві рівні частки.

У судовому засіданні ОСОБА_8 , який залучений судом в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, пояснив, що після смерті сина оформленням виплат про стягнення страхового відшкодування займалась дружина, з якою він проживає та перебуває в зареєстрованому шлюбі. Через деякий час після події, до них приїхав представник страхової, який роз`яснив, що він, як батько, також має право на виплату страхового відшкодування через смерть сина, і він подав заяву про виплату відшкодування. Але на даний час він згоден на виплату всієї суми лише дружині, про що подав суду письмову заяву.

Згідно п.35.1. ст.35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування

Відповідно до п.35.2. ст.35 Закону до заяви додаються:

а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;

б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником;

в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;

г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну;

ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого;

д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;

е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника;

є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Подання інших документів, в тому числі вироку суду, яким встановлено вину водія забезпеченого транспортного засобу в скоєнні ДТП цією статтею не передбачено.

Судом встановлено, що представник позивача в інтересах ОСОБА_2 звернувся до відповідача АТ «СГ «ТАС» (приватне) із заявою про виплату страхового відшкодування та надав відповідні документи передбачені ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 36 вказаного закону страховик керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Рішення страховика про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Доводи представника відповідача про те, що оскільки судом до цього часу здійснюється розгляд кримінального провадження за даним фактом ДТП, тому відповідно до положень п.36.2 ст.36 Закону для відповідача не настав строк на прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування, суд не приймає до уваги оскільки за встановлених обставин, наявність чи відсутність вироку (виправдального чи обвинувального) щодо водія забезпеченого транспортного заходу не впливає на обов`язок відповідача АТ «СГ «ТАС» (приватне) виплатити страхове відшкодування потерпілій особі.

Враховуючи, що представник позивача ОСОБА_2 звернувся з заявою до відповідача 05.09.2019, то суд вважає, що наявні законні підстави для стягнення з відповідача пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 05.12.2019 по 03.11.2020(як просить представник позивача) в розмірі 8 755 грн 76 коп відповідно до поданого розрахунку(а.с.28)

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) сформулювала правовий висновок про те, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.

Отже, з відповідача підлягають стягненню згідно частини другої статті 625 ЦК України, 3 % річних, які відповідно до поданого розрахунку (а.с.28) складають 1505,76 грн та 820.15 грн. інфляційних втрат за період з 15.12.2019 по 03.11.2020.

Щодо вимоги про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 7500 грн. суд вважає за необхідне заначити наступне.

Згідно з положеннями ст.ст.133,134 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім інших, витрати на професійну правничу допомогу. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний)розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченою нею судового збору.

За змістом ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч.ч. 3-6 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В позовній заяві в даній справі заявлено вимогу про покладання судових витрат на відповідача. Відповідно до вимог ст. 134 ЦПК подано попередній розрахунок суми судових витрат позивачем на загальну суму 7 500 грн.

Як вбачається з поданих доказів, 25 липня 2019 року позивач уповноважила ТОВ «Юридична компанія «Центр Автовиплат Поліс», ОСОБА_7 , ОСОБА_3 представляти інтереси позивача, в тому числі і в судах України з усіма правами, що надані їй як позивачу(а.с.20).

На підтвердження повноважень адвокат Ільків М.М. в даній справі також подав копію ордера на ім`я ОСОБА_2 та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.22-23). Відповідно до Акту прийому-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 05.10.2020(а.с.86,169) на виконання цього договору було вчинено ряд дій, як от: аналіз документів, наданих клієнтом та формування правової позиції щодо захисту порушених прав клієнта, пошук судової практики в аналогічних справах, написання позовної заяви про стягнення страхового відшкодування та представництво в Недригайлівському районному суді Сумської області. Загальний розмір витрат визначено в розмірі 7 500 грн, (із розрахунку година роботи адвокати - 500 грн) яку представник позивача просить стягнути з відповідача. Також представник позивача просить не брати до уваги акт прийому передачі наданих послуг на суму 8000 грн та квитанцію про його оплату(як помилкові).

Факт оплати позивачем витрат на правничу допомогу підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 17 від 11 грудня 2020 року, яку представник просить взяти до уваги на підтвердження факту оплати позивачем наданої правової допомоги (а.с.86).

Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу представника відповідача (а.с.82-83) суд відхиляє, як необґрунтоване, оскільки в ньому не вказано, з які саме зазначені витрати позивача та на підставі чого відповідач вважає неспівмірними.

За таких обставин, суд, на підставі документально підтверджених витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 500 грн .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з тим, що позивач відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, то з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати (судовий збір) у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 , представник позивача ОСОБА_3 , до Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути із Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) (, адреса місцезнаходження: м. Київ, проспект Перемоги, 65) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 , страхове відшкодування у розмірі 50 076 (п`ятдесят тисяч сімдесят шість) гривень 00 копійок моральної шкоди, 4 600 (чотири тисячі шістсот) гривень 00 копійок витрат на поховання, а всього 54 676 (п`ятдесят чотири тисячі шістсот сімдесят шість) гривень 00 копійок; пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 8 755 (вісім тисяч сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 76 копійок, три відсотки річних у розмірі 1 505 (одна тисяча п`ятсот п`ять) гривень 46 копійок, інфляційні втрати у розмірі 820 (вісімсот двадцять) гривень 15 копійок, а всього разом - 11 081 (одинадцять тисяч вісімдесят одну) гривню 37 копійок, а також понесені позивачем судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500 (сім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути із Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) (, адреса місцезнаходження: м. Київ, проспект Перемоги, 65) на користь держави 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Сумського апеляційного суду через Недригайлівський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 22 лютого 2021 року.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя : Н. М. Яковенко