ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/662/21 Справа № 202/4562/19 Суддя у 1-й інстанції - Бєльченко Л. А. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Макарова М.О., Ткаченко І.Ю.,

за участю секретаря Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ощадбанк» в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» про захист прав споживачів та стягнення пені, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 у липні 2019 року звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Ощадбанк» в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі АТ «Ощадбанк»), в якому просить стягнути з відповідача на його користь пеню за користування його грошовими коштами у розмірі 392 400,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 21 травня 2015 року між ним та АТ «Ощадбанк» був укладений договір № 48952203 «Писанка», відповідно до якого йому відповідачем було відкрито вкладний депозитний рахунок № НОМЕР_1 на строк три місяці. Ним були внесені грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн. Строк закінчення депозиту 21 серпня 2015 року. Позивач зазначив, що згідно з п. 1.2 Договору процентна ставка за депозитом встановлюється у розмірі 20,50 % річних та відповідно до п. 1.3 Договору сплата процентів за користування депозитом здійснюється щомісячно. 29 березня 2019 року депозит був ним отриманий разом з відсотками у розмірі 365 грн. Але він не погоджується з таким розміром нарахованих відповідачем на суму вкладу відсотків, у зв`язку з чим просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги.

Ухвалою суду від 25 травня 2020 року у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 залучено по справі його правонаступником ОСОБА_1 .

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2020 року в задоволені заявлених позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, оскільки при ухваленні рішення судом першої інстанції не були враховані обставини та норми закону на які заявник посилалася у своїй позовній заяві.

Заперечуючи проти вимог апеляційної скарги АТ «Ощадбанк» надало відзив, в якому посилається на необгрунтованість апеляційної скарги та вважає її такою що не підлягає задоволенню.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог суд першої інстанції прийшов до висновку про необгрунтованість та безпідставність заявлених позовних вимог.

Проте колегія суддів не може повністю погодитись з даним висновком.

Судом встановлено, що 21 травня 2015 року між ОСОБА_2 та АТ «Ощадбанк» в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» було укладено договір № 48952203 на вклад «Писанка» на ім`я фізичної особи, за умовами котрого ОСОБА_2 вніс на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн. строком на три місяці, тобто до 21 серпня 2015 року, зі сплатою Банком відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 20,50% річних (п.п. 1.1 та 1.2 Договору) /а.с. 6-7/.

Пунктом 2.7 Договору визначено, що, якщо вкладник в день повернення депозиту не з`явився в установу банку для отримання депозиту, то строк зберігання депозиту автоматично подовжується на строк, вказаний у п. 1.1 Договору, на умовах та за процентною ставкою, що діятимуть в Банку по даному виду вкладу на момент подовження в кількості не більше одного періоду подовження.

Відповідно до п. 2.8 Договору після закінчення подовженого строку зберігання депозит продовжує зберігатися на рахунку протягом одного дня (дня повернення депозиту). В цей день депозит та невиплачені проценти, нараховані до дня повернення депозиту, вказаного у п. 1.1 Договору, вкладник може отримати готівкою. Якщо в день повернення депозиту вкладник не отримав депозит та/або проценти, то наступного банківського дня депозит та проценти перераховуються на рахунок, зазначений у п. 3.3.1 Договору.

Пунктом 3.3.1 Договору визначено, що Банк зобов`язується повернути депозит шляхом перерахування на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк», або шляхом видачі готівкою та сплатити нараховані проценти, обумовлені Договором, шляхом перерахування на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк», або шляхом видачі готівкою.

Сторони Договору погодили, що строк дії владного договору становить три місяці і спливає 21 серпня 2015 року.

Також судом встановлено, що у день повернення депозиту згідно з п. 1.1 Договору, ОСОБА_2 не з`явився в установу банку для отримання депозиту, у зв`язку з чим відповідно до п. 2.7 Договору строк зберігання депозиту автоматично було подовжено на строк, вказаний у п. 1.1 Договору, на умовах та за процентною ставкою, що діятимуть в Банку по даному виду вкладу на момент подовження, тобто ще на три місяці.

Однак ОСОБА_2 знову не з`явився у день повернення депозиту в установу банку для отримання депозиту та нарахованих відсотків, у зв`язку з чим, враховуючи закінчення подовженого строку зберігання депозиту, на виконання вимог п. 2.8 та п. 3.3.1 Договору Банк здійснив перерахування суми депозиту та нарахованих процентів на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк», про що свідчать виписки по депозитному рахунку № НОМЕР_1 та виписка по рахунку № НОМЕР_2 /а.с. 90-93/.

ОСОБА_2 лише 22 березня 2019 року звернувся до відділення Банку для отримання суми депозиту та нарахованих процентів, котрі були йому в той же день виплачені у розмірі 10 365,65 грн. /а.с. 8/.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що він набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором. Цей Договір вважається припиненим і рахунок закривається з моменту виплати Банком вкладнику всієї суми депозиту та нарахованих процентів за ним.

З наведеного вбачається, що Банк свої зобов`язання за договором № 48952203 на вклад «Писанка» на ім`я фізичної особи виконав у повному обсязі відповідно до умов договору.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що заявник звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача пені в порядку передбаченому ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Тобто, дана норма застосовується у випадку прострочення виконання зобов`язання.

Разом з цим, позивачем не було надано будь-яких доказів в розумінні ст.77-81 ЦПК України на підтвердження того, що АТ «Ощадбанк» відмовилось або ухилялось від виконання обов`язків щодо повернення суму вкладу відповідно до договору за вимогою вкладника.

Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, в яких закріплюються їхні права та обов`язки, що складають зміст договірного зобов`язання (частина перша статті 628 ЦК України).

Відповідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вже зазначалось раніше, умовами договору № 48952203 на вклад «Писанка» на ім`я фізичної особи від 21 травня 2015 року визначено трок його дії 3 місяці та передбачено автоматичне подовження на той самий строк, проте не більше одного разу. Разом з цим, якщо в день повернення депозиту вкладник не отримав депозит та/або проценти, то наступного банківського дня вказані суми на рахунок визначений в договорі (п.3.3.1).

З матеріалів справи вбачається, що за період 21 травня 2015 року по 23 листопада 2015 року за депозитним договором було нараховано відсотки у розмірі 815, 65 грн. Сума вкладу разом з відсотками, тобто 10 815, 65 грн. було перераховано на банківський рахунок відкритий на ім`я вкладника у АТ «Ощадбанк». Разом з перерахуванням грошових коштів було виготовлено платіжну картку на ім`я ОСОБА_2 , яку в подальшому було закрито та знищено 20 червня 2019 року. Дані обставини встановлено з наданих письмових пояснень АТ «Ощадбанк» та не спростовані позивачем.

Таким чином, матеріалами справи не підтверджено ухилення банка від виконання зобов`язань по виконанню умов депозитного договору та перешкоджання вкладнику щодо отримання та використання суми вкладу разом з нарахованими відсотками, оскільки дані кошти було перераховано на банківський рахунок ОСОБА_2 та випущено платіжну картку для їх використання. Дані обставини спростовують викладені доводи в апеляційній скарзі.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Проте, суду не надано будь-яких належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Виходячи з викладеного колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з їх недоведеністю.

Враховуючи, що суд першої інстанції при ухвалені рішення по справі прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав неогрунтованості оскаржуване рішення підлягає зміні в частині його обґрунтування.

За вимогами ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції змінює рішення суду першої інстанції.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволені позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2020 року змінити в частині обгрунтування відмови у позові.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: М.О. Макаров

І.Ю. Ткаченко