Житомирський апеляційний суд
Справа №278/623/21 Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія 76 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №278/623/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кромберг Енд Шуберт Україна ЖУ" про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кромберг Енд Шуберт Україна ЖУ",

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області, ухвалене 20 травня 2021 року суддею Грубіяном Є.О. у м. Житомирі, повний текст рішення складено 20 травня 2021 року,

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кромберг Енд Шуберт Україна ЖУ» (далі - Товариство), у якому, посилаючись на незаконне звільнення, просив: визнати незаконним та скасувати наказ відповідача про його звільнення від 27 січня 2021 року; поновити його на роботі на посаді оператора верстатів з програмним керуванням виробничого відділу з 28 січня 2021 року; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 січня 2021 року по день фактичного поновлення на роботі та 17160 грн на відшкодування моральної (немайнової) шкоди; допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Обґрунтовував вимоги тим, що він з 08 серпня 2016 року був призначений на посаду оператора верстатів з програмним керуванням виробничого відділу Товариства. Наказом відповідача №290-к/тр від 27 січня 2021 року його звільнено з посади з 28 січня 2021 року за п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Вказаний наказ, на його думку, прийнятий з порушенням чинного законодавства, оскільки в ньому не зазначено норми трудового та колективного договору, правил внутрішнього трудового розпорядку, які він порушив.

Крім того, зазначив, що притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення відбулося без відповідного рішення профспілкового органу - Первинної профспілкової організації «Вільних людей», членом якої він є, та що він не вчиняв систематичних порушень трудового законодавства.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 20 травня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ №290-к/тр від 27 січня 2021 року про припинення трудового договору (контракту) між ОСОБА_1 та Товариством. Поновлено ОСОБА_1 на посаді оператора верстатів з програмним керуванням виробничого відділу Товариства з 28 січня 2021 року. Стягнуто з Товариства на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період часу з 28 січня 2021 року по 20 травня 2021 року, розмір якого слід визначити відповідачу. У решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник Товариства, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та вирішити питання розподілу судових витрат.

Вказав, що відповідно до наказу від 27.01.2021 підставами застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 є систематичне невиконання ним трудових обов`язків, що підтверджується: наказами про застосування дисциплінарного стягнення № 14-д/тм, № 15-д/тм, № 16-д/тм від 27.01.2021; доповідною запискою майстра виробничого відділу ОСОБА_2 від 04.01.2021. Зазначене підтверджує, що до ОСОБА_1 неодноразово застосовувались заходи дисциплінарного стягнення у вигляді доган, визначені правилами внутрішнього трудового розпорядку за неналежне виконання своїх посадових обов`язків (помилки при роботі з обладнанням, що зафіксовано доповідною запискою майстра виробничої дільниці ОСОБА_2 від 04.01.2021), а також за неодноразове допущення такого дисциплінарного проступку як прогул (у період з 28.12.2020 по 02.01.2021, що зафіксовано доповідними записками майстра виробничої дільниці ОСОБА_2 від 04.01.2021 та інформацією з пропускної системи Відповідача, табелями обліку робочого часу. Щодо кожного факту допущеного прогулу відповідачем до позивача застосовані дисциплінарні стягнення у вигляді доган, що підтверджуються вищевказаними наказами. 02.01.2021 позивач повторно вчинив дисциплінарний проступок у формі прогулу (зафіксовано доповідною запискою майстра виробничої дільниці ОСОБА_2 від 04.01.2021). В поясненнях позивач зазначав, що був відсутній на робочому місці у зв`язку з відсутністю підвозу, у зв`язку з чим не зміг прибути до місця роботи. На підставі доповідної записки від 04.01.2021 та з огляду на наявність не знятих та не скасованих у передбачений законодавством спосіб дисциплінарних стягнень, Товариством прийнято рішення про звільнення позивача. Вважає, що відповідач у передбачений законодавством спосіб притягнув позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнив його. Висновки суду про порушення відповідачем вимог законодавства про працю не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, здійснені без належного дослідження фактичних обставин справи в частині послідовності прийняття відповідачем рішень про застосування дисциплінарних стягнень, з посиланням на необхідність здійснення процедури перевірки, яка не визначена трудовим законодавством. Хоча наказ про застосування дисциплінарних стягнень у вигляді доган та наказ про припинення трудового договору датовані 27.01.2021, проте відповідачем була застосована системність до дисциплінарних проступків, які вчинялися ОСОБА_1 у різні дні (з 28.12.2020 по 02.01.2021), а не до наказів Товариства, як це зазначено судом. Оскаржуване судове рішення містить «не зрозумілі рекомендації», а саме: «В подальшому, після з`явлення працівника вирішити питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, ще до виходу на роботу після прогулів.».

Тому вважає, що відповідач діяв в межах та спосіб, визначений законодавством, а саме: дисциплінарні стягнення були застосовані за кожен окремий проступок, дотримуючись вимог щодо заборони застосування за один і той самий проступок декількох стягнень; дисциплінарні стягнення були застосовані у строк, що не перевищує одного календарного місяця; дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення було застосоване за повторне порушення працівником трудової дисципліни (02.01.2021) з урахуванням наявності вже застосованих до останнього дисциплінарних стягнень у вигляді доган.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судовому засіданні представник Товариства ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав з наведених у ній підстав. ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнали, просили її залишити без задоволення, посилаючись на правильність висновків суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення зазначених осіб, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 08 серпня 2016 року перебував у трудових відносинах з Товариством (т. 1 а.с. 13-15).

У табелі обліку використання робочого часу ОСОБА_1 проставлено прогул з 29 по 31 грудня 2020 року та 2 січня 2021 року. Інші дні, в тому числі після 02 січня 2021 року відпрацьовані позивачем, зокрема, 19 днів та 160 годин (т.1 а.с.102, 102 звор.).

У Товаристві з 01 січня 2020 року затверджено графік змінності для деяких категорій працівників (т.1 а.с.104, 104 звор., 108 звор.-109 звор.).

04 січня 2021 року безпосереднім керівником ОСОБА_1 майстром виробничої дільниці ОСОБА_2 складено доповідні записки про те, що позивач не вийшов на роботу 29, 30, 31 грудня 2020 року та 02 січня 2021 року (т.1 а.с.146, 148, 150, 105).

04 січня 2021 року позивач надав пояснення, якими зазначив, ідентичну інформацію щодо причин невиходу на роботу з 29 грудня 2020 року по 1 січня 2021 року, а саме, що на зупинку не приїхав автобус доставки до робочого місця і іншого способу дістатись на робоче місце не було. Крім того, йому пропонували написати заяву про відпустку за власний рахунок за період роботи з 29 грудня 2020 року по 02 січня 2021 року, оскільки в цей час Товариство не забезпечувало роботою у нічну зміну (т.1 а.с.105 звор.-106, 146 звор.-147, 148 звор.-149, 150 звор.-151).

27 січня 2021 року наказами № 14д/тм, №15д/тм та 16д/тм, ОСОБА_1 оголошено догани за прогули 29-31 грудня 2020 року (т.1 а.с.147 звор., 149 звор., 151 звор.).

Наказом від 27 січня 2021 №290-к/тр ОСОБА_1 28 січня 2021 року звільнено з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим та колективним договором, правил внутрішнього трудового розпорядку, посадової інструкції, інших внутрішніх документів, які регулюють в тому числі правила поведінки та міри безпеки з урахування того, що до працівника раніше було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді доган, які є чинними. Підстава - накази №14д/тм, №15д/тм та 16д/тм від 27 січня 2021 року та доповідна записка майстра з виробничої дільниці виробничого відділу від 04 січня 2021 року (т.1 а.с.16).

Цього ж дня позивач звернувся до управління держпраці в Житомирській області щодо порушень трудового законодавства роботодавцем (т.1 а.с.17-19).

Ухвалюючи рішення в частині визнання незаконним і скасування наказу відповідача про звільнення позивача та поновлення останнього на роботі, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача відбулося з порушенням норм законодавства про працю.

Колегія суддів погоджується з такими висновком у суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Статтею 147 КЗпП України визначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п.22 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п.п. 3, 4, 7, 8 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Зокрема, у справі про звільнення за п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України суд повинен з`ясовувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати його вчинення систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Пунктом 23 вказаної постанови визначено, що за передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок, вчинений після застосування до нього дисциплінарного чи громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках ураховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (ст.151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення не минуло більше одного року.

Систематично порушуючими трудову дисципліну визнаються працівники, що мали дисциплінарне стягнення чи громадське стягнення за порушення трудової дисципліни, і порушили її знову протягом року із дня застосування стягнення за перше порушення.

Отже, законодавством передбачено, що підставою звільнення може бути лише безпосереднє порушення трудової дисципліни чи невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, за наявності застосованого й не втратившого юридичної сили за давністю або не знятого заходу дисциплінарного чи громадського стягнення, а не фактична наявність сукупності застосованих заходів дисциплінарного стягнення.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду, що викладені у постановах від 25 червня 2018 року у справі № 714/395/17, від 12 березня 2020 року в справі №742/4121/18 систематичним порушенням трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності та порушив її знову.

Аналогічна правова позиція висловлена також у постанові Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справі № 742/4121/18, де зазначено, що систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Матеріалами справи підтверджено, що звільнення ОСОБА_1 з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, відбулося за наказом від 27 січня 2021 року на підставі наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 27 січня 2021 року і за вчинки, які він здійснив 29 грудня 2020 року по 02 січня 2021 року, тобто до 27 січня 2021 року, коли йому було оголошено першу догану.

Отже, з огляду на те, що після притягнення до дисциплінарної відповідальності позивач не вчиняв дисциплінарних проступків, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність систематичного порушення позивачем правил внутрішнього трудового розпорядку та посадових обов`язків.

Оскільки звільнення працівника відбулося з порушенням законодавства про працю, суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі ст. 235 КЗпП України, поновив ОСОБА_1 на роботі.

Слід також зазначити, що у Товаристві діє Незалежна професійна спілка «Кромберг енд Шуберт», членом якої ОСОБА_1 не є, що не заперечується сторонами.

А тому, враховуючи наведене, а також те, що позивач був звільнений за відсутності підстав передбачених п.3 ст.40 КЗпП України, факт надання згоди профспілкового органу на звільнення у даному випадку не має правового значення.

Разом з тим, судом першої інстанції не враховано, що резолютивна частина рішення повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на всі питання, зазначені у статтях 264-267 ЦПК України.

В даному випадку судом першої інстанції не визначено конкретну суму стягнутих на користь позивача коштів середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у зв`язку з чим ухвалене ним рішення підлягає зміні.

З наданої суду апеляційної інстанції довідки № 5822 від 02.12.2021 про заробітну плату ОСОБА_1 вбачається, що його середньоденний заробіток становить 824,8 грн. У зв`язку з чим, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 28.01.2021 по день поновлення на роботі - 20 травня 2021 року (78 робочих днів) становить 64334,4 грн без урахування податків та інших обов`язкових платежів.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_1 допускалось систематичне порушення трудової дисципліни, проте такі доводи спростовуються дослідженими судом першої інстанції доказами, які містяться у матеріалах справи та вказують на відсутність систематичного порушення позивачем правил внутрішнього трудового розпорядку та посадових обов`язків. Доказів допущення будь-якого іншого дисциплінарного проступку ОСОБА_1 окрім прогулу в період з 29 грудня 2020 року по 02 січня 2021 року, за що на нього накладені дисциплінарні стягнення у вигляді доган, відповідачем суду не надано. Вважати, що 02.01.2021 позивач повторно вчинив дисциплінарний проступок у формі прогулу, що зафіксовано доповідною запискою майстра виробничої дільниці ОСОБА_2 від 04.01.2021, підстав на має, оскільки порушення трудової дисципліни було однотипним та триваючим, доповідні записки складені майстром цеху про прогул позивача за 29.12.2020, 30.12.2020, 31.12.2020 та 02.01.2021 складені 04 січня 2021 року.

Обставини наявності прогулу у діях ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції не досліджуються, оскільки, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для звільнення позивача за п. 3 ст. 40 КЗпП України з огляду на відсутність систематичного порушення останнім правил внутрішнього трудового розпорядку та посадових обов`язків, з чим погодився суд апеляційної інстанції.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи не спростовують правильність висновків суду першої інстанції що незаконного звільнення позивача та наявності підстав для його поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кромберг Енд Шуберт Україна ЖУ" задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 20 травня 2021 року змінити в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виклавши абзац четвертий резолютивної частини рішення у наступній редакції:

«Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кромберг Енд Шуберт Україна ЖУ" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28 січня 2021 року по 20 травня 2021 року в сумі 64334,4грн (сума визначена без утримання податку та інших обов`язкових платежів).».

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 20 грудня 2021 року.