РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді - Зосименко О.М.,

за участю секретаря - Ковальчук О.С.,

позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом)- ОСОБА_1 ,

представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом)- ОСОБА_2 ,

відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом)- ОСОБА_3 ,

представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом)- ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Житомира справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності,-

встановив:

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 18.06.2011 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб та під час шлюбу, а саме 31.05.2013 року ними придбано квартиру АДРЕСА_1 , яка є їх спільною сумісною власністю.

Просила суд з врахуванням уточнень вимог, пов`язаних з відновленням дошлюбного прізвища, визнати вищевказану квартиру спільною сумісною власністю подружжя та визнати за ОСОБА_5 та ОСОБА_3 право власності за кожним по Ѕ на квартиру АДРЕСА_1 .

Одночасно ОСОБА_3 подано зустрічний позов до позивача, в якому просив суд припинити право власності ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на вищевказану квартиру. В обґрунтування зустрічного позову вказав, що спірна квартира не є спільною сумісною власністю, оскільки придбана на його особисті кошти та була оформлена на колишню дружину. Одночасно зазначив, що ним 27.05.2011 року в ПАТ КБ Приватбанк на депозитний рахунок було внесені 15310,16 доларів США, та його батьками ОСОБА_7 , та ОСОБА_6 йому були подаровані грошові кошти: 28.08.12 року 600 доларів США, 13.05.13 року - 1100 доларів США, 15.05.13 року -1500 доларів США, 16.05.13 року - 2000 доларів США, 27.05.13р. -100 доларів США, та сума особистих коштів на момент придбання квартири становила 20751,00 доларів США., а доходи подружжя з 18.06.11 по 31.05.13 не давали їм можливості придбати квартиру.

У відзиві на зустрічну позовну заяву зазначено, що відсутні відомості, що зазначені ОСОБА_3 кошти були йому подаровані та витрачені саме на придбання квартири, а грошові кошти з депозитного рахунку були ним зняті за два роки до придбання спірної квартири, неодноразово перекладались на інші рахунки ОСОБА_3 .

У відповіді на відзив зазначено, що ОСОБА_3 було надано завдаток в сумі 500 доларів США, та 19 779 доларів США були передані продавцю квартири особисто ОСОБА_3 до укладення договору купівлі-продажу квартири. Грошові кошти, які були передані продавцю квартири складались із особистих заощаджень до шлюбу в сумі 15451,34 доларів США та коштів, які дарували батьки в розмірі 5300 доларів США в еквіваленті курсу НБУ на 31.05.2013 р. (7.9930), що складає 16 5865грн.

Суд, заслухавши сторони, представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Судом встановлено, що 18.06.2011 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено шлюб. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 27.11.2019 р. у справі № 295/15598/18 даний шлюб розірвано, позивачу відновлено її дошлюбне прізвище.

31.05.2013 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу за умовами якого, ОСОБА_6 придбала у ОСОБА_8 нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Як вбачається з п.2 вищевказаного договору купівлі-продажу, квартира продається за 158 090,00 грн., які гроші продавець отримав від покупця повністю до підписання цього договору. Квартира купується за згодою чоловіка покупця, ОСОБА_3 , що підтверджується заявою, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Слюсар В.В. 31 травня 2013 року реєстровим № 1791 (п.4 договору).

Одночасно в матеріалах справи є розписка, що 27.04.2013 року ОСОБА_8 отримала від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 500 доларів США в рахунок майбутнього продажу квартири АДРЕСА_1 .

У відповіді на відзив зазначено та у судовому засіданні ОСОБА_3 наголошено, що ним було надано завдаток в сумі 500 доларів США, та 19 779 доларів США були передані продавцю квартири особисто ОСОБА_3 до укладення договору купівлі-продажу квартири. Грошові кошти, які були передані продавцю квартири складались із особистих заощаджень до шлюбу в сумі 15451,34 доларів США, які з 2011 по 2013 рік знаходилися у ОСОБА_3 та коштів, які дарували батьки в розмірі 5300 доларів США в еквіваленті курсу НБУ на 31.05.2013 р. (7.9930), що складає 16 5865грн.

У відзиві на позов та у судовому засіданні ОСОБА_6 не заперечувала факту передання ОСОБА_3 500 доларів США в рахунок майбутнього продажу квартири, та зазначила, що передала продавцю грошові кошти в сумі 158 090 грн. Клопотання щодо виклику в судове засідання продавця квартири в якості свідка, сторони не заявили.

Відповідно до ст. 83 ЦПК України обов`язок подавати докази покладено саме на сторони.

Належних доказів про те, що ОСОБА_3 особисто як він стверджував в судовому засіданні 15.02.2021р., були передані його особисті грошові кошти в 19 500 доларів продавцю квартири до укладення договору купівлі-продажу квартири, та розрахунок у гривнях не здійснювався суду не надано, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що остаточний розрахунок за придбання квартири здійснювався у гривнях, про що свідчить нотаріально посвідчений договір купівлі продажу.

Таким чином, оскільки обґрунтування зустрічного позову складалося лише з тих підстав, що ОСОБА_3 особисто надав завдаток у сумі 500 доларів США та решту суми 19 500 доларів продавцю квартири до укладення договору купівлі-продажу квартири, які були особистими його коштами, та належних доказів, в розумінні ст.. 77 ЦПК України, суду не надав, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову.

Разом з тим, судом встановлено, що згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 30.09.2019р. у ОСОБА_3 27.05.2011р. був відкритий депозитний рахунок у валюті на суму 15 310.16 доларів США, який було закрито 29.07.2011року. Крім того, як вбачається з довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 27.07.2020р. та виписки по рахунках, на ім`я ОСОБА_3 були відкрити наступні депозитні рахунки: від 23.02.2011 р. на суму 15025,00 доларів США; від 27.05.2011р. на суму 15310,16 доларів США; від 02.03.2012р. на суму 20363,04 доларів США; від 10.08.2012р. на суму 27000,0 доларів США; від 12.11.2012р. на суму 28500,0 доларів США; від 15.02.2013р. на суму 28500,00 доларів США; від 18.03.2013р. на суму 31000,00 доларів США; від 26.12.2013р. на суму 7 240,00 доларів США;від 27.06.2014р. на суму 32000,0 доларів США; від 28.10.2014р. на суму 42000,00 доларів США;

Отже, встановивши, що ОСОБА_3 до укладення шлюбу 27.05.2011р. був відкритий та в подальшому закритий депозитний рахунок у валюті на суму 15 310.16 доларів США, та в подальшому ОСОБА_3 неодноразово відкривалися та закривалися депозитні рахунки, в тому числі до і після придбання спірної квартири, та ОСОБА_3 не надано належних доказів, що його особисті депозитні кошти в сумі 15 310.16 доларів США були витрачені ним на придбання спірної квартири.

Як вбачається з декларації про майно, доходи за 2011 р. дохід ОСОБА_3 становив 48 669,63 грн., ОСОБА_1 36951,42 грн., за 2012р. - ОСОБА_3 становив 30 309,67 грн., ОСОБА_1 10 080 грн., за 2013р. - ОСОБА_3 становив 45076,36 грн., ОСОБА_1 6514,36 грн.(а.с.180-186 т. 1).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , мати і сестра позивача за первісним позовом вказали, що фінансово помагали ОСОБА_1 , проте належних доказів, в розумінні ст.. 77 ЦПК України, суду не надали. Одночасно, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_6 батько і мати позивача за зустрічним позовом вказали, що фінансово помагали ОСОБА_3 , проте надані документи про придбання ними валюти 28.08.12 року 600 доларів США, 13.05.13 року - 500 доларів США, 13.05.13 року - 600 доларів США, 15.05.13 року -1500 доларів США, 16.05.13 року - 2000 доларів США, 27.05.13р. -100 доларів США, свідчить про фінансову валютно-обмінну операцію, та відсутні належні докази передачі їх ОСОБА_3 та, що ці кошти були витрачені на придбання спірної квартири.

В частині доводів, щодо розписки від імені ОСОБА_3 від 01.03.2012 р. про отримання ним від батька - ОСОБА_7 грошових коштів у сумі 103 000 грн. на зберігання, то в судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_7 вказав про часткове повернення грошових коштів в 2013 році, та належних доказів, що дані кошти були витрачені на придбання квартири суду ОСОБА_3 не надано. Розписка від імені ОСОБА_7 , від 06.06.2013 р. вказує на отримання ним від сина 11 000 доларів США в еквіваленті 88 000 грн. по розписці від 01.03.2012 р. за якою на зберігання було надано 103 000 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, , набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1 ст. 69 СК України).

Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Встановивши, що у матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які вказують на придбання спірної квартири ОСОБА_3 за особисті кошти та в судовому засіданні на підтвердження даної обставини доказів не надано; зважаючи, що колишнє подружжя ОСОБА_11 на момент придбання квартири мало офіційні доходи; сторони вказували на отримання фінансової допомоги від рідних, проте належних суду доказів не надали, як і доказів, що дані кошти витрачені ними на придбання спірної квартири, суд дійшов висновку, що спірна квартира АДРЕСА_1 , придбана ними під час шлюбу є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і належить ним в рівних частинах, по Ѕ кожному з них.

Також із відповідача за первісним позовом підлягає стягненню судовий збір у сумі 2272,50 грн. на користь ОСОБА_1 , що відповідає правилам розподілу судових втрат, визначеним ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 60, 61, 69-71 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. 265 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_5 право власності на Ѕ квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на Ѕ квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2272,50 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлено 24.02.2021 року.

Суддя О.М. Зосименко