РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року місто Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на її користь завдані збитки в порядку регресу в розмірі 17 533 грн. 13 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_2 було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200523564 від 08 липня 2020 року, за яким були застраховані майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортного засобу «VOLKSVAGEN TRANSPORTER», номерний знак НОМЕР_1 . 26 липня 2020 року о 02 год. 30 хв. в м. Рівне, по вул. М. Вовчка, буд. 48 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Opel Kadett», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Постановами Рівненського міського суду Рівненської області від 14 серпня 2020 року в справі № 569/12575/20 та від 07 вересня 2020 року в справі № 569/12560/20 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. 26 серпня 2020 року ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило страхове відшкодування потерпілому за договором страхування в розмірі 17 708 грн. 46 коп. Зазначає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, з моменту такої виплати у межах фактичних витрат перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача як до особи, відповідальної за завдану шкоду. 22 березня 2021 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір № 22/03/2021 про відступлення прав вимоги від 22 березня 2021 року, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування шкоди в порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договору страхування, перелік яких наведених у додатку № 1 до договору. В тому числі новий кредитор отримав право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором № 200523564 від 08 липня 2020 року.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судового засідання. 13 грудня 2021 року подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити з підстав у ньому вказаних. Також просив розгляд справи провести за відсутності позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судового засідання. 13 грудня 2021 року подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення та стягнення з нього збитків в порядку регресу в розмірі 17 533 грн. 13 коп. та судовий збір в розмірі 955 грн. 67 коп. Щодо стягнення витрат на правову (правничу) допомогу в розмірі 11 863 грн. 80 коп. просив врахувати співмірність та взяти до уваги що він є батьком чотирьох дітей та спроможний сплатити 4 000 грн. витрат на правничу допомогу.

Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, 08 липня 2018 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_2 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200523564, за яким були застраховані майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортного засобу VOLKSVAGEN TRANSPORTER, номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 14 серпня 2020 року по справі №569/12575/20, яка набрала законної сили 25 серпня 2020 року, 26 липня 2020 року о 02 год. 30 хв., м. Рівне, вул. М. Вовчка, 48, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Volksvagen T4, д.н.з. НОМЕР_1 не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб відповідно відреагувати на її зміну, не вибрав безпечної швидкості, щоб мати змогу самостійно контролювати його рух та безпечно керувати ним та здійснив наїзд на припаркований нерухомий транспортний засіб Opel Kadett, д.н.з. НОМЕР_2 , власник ОСОБА_3 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги пунктів 2.3 б), п. 12.1 Правил дорожнього руху і його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення.

Вказані обставини також підтверджуються довідкою Національної поліції України від 05 серпня 2020 року № 219233.

Відповідно до постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 07 вересня 2020 року по справі №569/12560/20, яка набрала законної сили 18 вересня 2020 року, 26 липня 2020 року о 02 год. 30 хв., м. Рівне, вул. М. Вовчка, 48, водій ОСОБА_2 , керував транспортним засобом Volksvagen T4, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим своїми діями порушив вимоги пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху. Його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення.

Частиною 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, встановлений постановою суду від 14 серпня 2020 року факт дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої автомобіль «Opel Kadett», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 , зазнав механічних пошкоджень, вина у скоєнні цієї дорожньо-транспортної пригоди водія транспортного засобу Volksvagen Е4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 є обставинами, що мають преюдиційне значення та не підлягають доказуванню.

28 липня 2020 року ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

29 липня 2020 року представником ПрАТ «СК «ВУСО», за участю ОСОБА_3 , складено протокол огляду транспортного засобу «Opel Kadett», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

З страхового акта № 2044328-1 від 26 серпня 2020 року та розрахунку суми страхового відшкодування слідує, що розмір страхового відшкодування становить 17 533 грн. 13 коп.

26 серпня 2020 року ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому ОСОБА_3 в розмірі 17 533 грн. 13 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 23468 від 26 серпня 2020 року.

22 березня 2021 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір № 22/03/2021 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_1 набула право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку № 1 до договору. В тому числі позивач отримала право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором № 200523564.

23 березня 2021 року ОСОБА_2 було направлено повідомлення про відступлення права вимоги ФОП ОСОБА_1 та акт (вимогу) № 2044328-1 про відшкодування збитків в порядку регресу від 23 березня 2021 року, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є Закон України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (стаття 2 Закону № 1961-IV).

Статтею 6 Закону № 1961-ІV передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до статті 22 Закону № 1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.33.1 ст. 33 Закону № 1961-ІV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний зокрема: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до п.п. а) п.п. 38.1.1, п.38.1, ст. 38 вказаного Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт того, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, встановлено постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 07 вересня 2020 року по справі № 569/12560/20.

Таким чином до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Відповідно до норм статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, визначених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Відтак до позивача як до нового кредитора перейшло право зворотної вимоги (регресу), яке мав страховик ПрАТ «СК «ВУСО», до відповідача, як до особи, відповідальної за завдану шкоду. За таких обставин, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 збитків в порядку регресу в розмірі 17 533 грн. 13 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 955 грн. 67 коп. (908 грн. 00 коп. судовий збір за подання позову до суду та 47 грн. 67 коп. судовий збір за виготовлення копій матеріалів справи про адміністративне правопорушення).

Згідно ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 3, 4, 5 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як слідує з матеріалів справи між ФОП ОСОБА_1 та АО «Правовий Горизонт» в особі керівника адвоката Мазуренка С.С. було укладено договір №17 про надання правової (правничої) допомоги від 10 лютого 2021 року. Згідно Додаткової угоди № 2 та акта приймання-передачі правової (правничої) допомоги до договору про надання правової (правничої) допомоги № 17 від 10 лютого 2021 року АО «Правовий Горизонт» в особі керівника адвоката Мазуренка С.С. було надано послуги на загальну суму 11 863 грн. 80 коп. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера від 18 травня 2021 року ФОП ОСОБА_1 сплачено АО «Правовий Горизонт» 11 863 грн. 80 коп.

Враховуючи заперечення відповідача щодо співмірності витрат, враховуючи, що справа є нескладною, тому в порівняні з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню до 4000 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 збитки в порядку регресу у розмірі 17 533 (сімнадцять тисяч п`ятсот тридцять три) гривні 13 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 955 (дев`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень 67 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 20 грудня 2021 року.

Суддя О.О. Першко