Справа № 944/4135/21
Провадження №2/944/1265/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2021 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Колтуна Ю.М.

з участю секретаря судового засідання Булавки Н.Я.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в місті Яворів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог до зазначає те, що 01.03.2020 року приблизно о 11год 30 хв на автодорозі Львів - Краковець приблизно на 50 км+600м відбулось зіткнення транспортних засобів «ScodaRapid» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та «MercedesBenz С200 CDIT» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 відповідно. Внаслідок ДТП було пошкоджено транспортний засіб ОСОБА_1 , водій ОСОБА_3 порушив п.п. 16.11 Правил дорожнього руху. Стверджує, що постановою Яворівського районного суду Львівської області від 06.10.2020 р. у справі № 944/1362/20, яка залишена без змін Львівським апеляційним судом встановлено наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Позивач вказує, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 при керуванні транспортним засобом «MercedesBenz С200 CDIT» д.н.з. НОМЕР_2 не була застрахованою. При цьому, як убачається із звіту 613/20 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу вартість відновлювального ремонту автомобіля «ScodaRapid» д.н.з. НОМЕР_1 станом на 01.03.2020 року (включаючи ПДВ на запасні частини) становить 119 084,57 грн. 05.04.2021 року позивач отримав частково відшкодування шкоди спричиненої внаслідок ДТП за рахунок коштів МТСБ України за поданою у березні 2020 року заявою. Проте таке відшкодування відбулось лише у розмірі 60 710 грн 62 коп у відповідності до вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" з урахуванням зносу ТЗ та за мінусом ПДВ на запчастини, що підлягають встановленню в процесі ремонту пошкодженого ТЗ. Оскільки вина відповідача щодо пошкодження транспортного засобу ОСОБА_1 повністю встановлена постановою суду, кошти необхідні ОСОБА_1 на ремонт транспортного засобу підтверджені належним чином, страхове відшкодування не в повній мірі покрило понесені витрати, вважає, що різниця в розмірі 58 373 грн 95 коп підлягає стягненню з ОСОБА_3 . Окрім цього, внаслідок спричиненої відповідачем ДТП позивачу завдано і моральну шкоду. Моральна шкода полягала у пошкодженні майна, свідомому та цинічному затягуванні вирішення справи про притягнення винуватця ДТП до адмінвідповідальності, звинувачення потерпілого у порушенні останнім ПДР, звинуваченням у перебуванні потерпілого на момент ДТП у стані алкогольного сп`яніння, свідомому затягуванні та нереагуванні на досудовий порядок врегулювання спору, спричиненні обставин, що порушили звичний спосіб життя ОСОБА_1 , спричинили фізичні ти душевні страждання членам сім`ї позивача.Пошкодження ТЗ спричинило суттєві перешкоди у повсякденному житті та позбавило можливості у звичний спосіб вести справи як службові так і побутові. Усвідомлення того, що наслідки ДТП могли бути більш фатальними ніж забої певних частин тіла позивача, спричинило важкі та тривалі душевні хвилювання. З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача в користь позивача: 76 246 грн. матеріальної шкоди, яка включає різницю між оцінкою вартості відновлювального ремонту, та страховим відшкодуванням, а саме 58 373,95 грн, витрати на надання правової допомоги при розгляді справи 944/1362/20-16832,00 грн, та проведення оцінювання вартості відновлювального ремонту 1040,20 грн; 20000 грн. моральної шкоди, інфляційні втрати - 0,10 грн.;3 % річних - 191 грн. 92 коп.

21.10.2021 року від сторони відповідача на адресу суду надійшов відзив на вищевказаний позов. У даному відзиві сторона відповідача заперечує щодо позовних вимог позивача. Так, відповідач стверджує, що МТСБУ провела позивачу виплату страхового відшкодування шкоди, завданої в результаті згаданого ДТП; дана виплата проведена з дотриманням вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та не перевищила встановлених для такої виплати лімітів. Тривалий час розгляду протоколу по справі про адміністративне правопорушення зумовлений об`єктивними причинами. У позовній заяві ОСОБА_1 поняття користування правами (зокрема, правом на оскарження судового рішення) з надуманих міркувань підміняє поняттям зловживання своїми процесуальними правами, також вважає, що покликання в позовній заяві, про те, що позивач зазнав моральних страждань внаслідок ДТП, нічим не підтверджено, а розмір її відшкодування є неспівмірно великим, наголошує що автомобіль ОСОБА_1 уже давно відремонтував. До матеріальних збитків, про стягнення яких ОСОБА_1 вказав у позовній заяві, позивач відніс витрати на правову допомогу, понесену ним під час розгляду справи №944/1362/20. При цьому зазначив, що жодної необхідності для користування правовою допомогою при розгляді судом справи № 944/1362/20 у ОСОБА_1 не було: справа стосувалась вчинення відповідачем адміністративного правопорушення і обов`язок доказування у ній покладено виключно на працівників поліції. З приводу вимоги про стягнення судових витрат в частині витрат на правову допомогу у справі № 944/4135/21 окрім безпідставності заявленого позову зазначив, що її розмір в рази завищений і не відповідає складності справи та витратам часу, необхідного адвокату на надання правової допомоги у справі такої категорії. Відтак, у випадку задоволення судом позову такі витрати підлягають зменшенню. Також, у позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що з метою підтвердження висновків звіту від 03.04.2020 року за № 613/20 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, він звернувся із заявою про отримання з цих же самих питань висновку експертного дослідження від 17.04.2020 року за № 16/1/14, складеного експертами Львівського НДЕКЦ МВС України, а суму витрачених на оплату роботи із складання цього висновку коштів відніс до суми збитків, які просить стягнути з відповідача. Разом з цим, вважає, що така вимога безпідставна. Зокрема, згаданого звіту від 03.04.2020 року № 613/20 ніхто не оскаржував, а відтак і не було необхідності у проведенні експертизи на його підтвердження. З огляду на безпідставність та необґрунтованість заявленого ОСОБА_1 позову про стягнення матеріальної та моральної шкоди, безпідставними є також і проведені позивачем розрахунки інфляційних витрат, 3% річних, а також вимога про стягнення судових витрат.

09.12.2021 року від позивача надійшли додаткові пояснення до позовної зави у яких зазначає, що оскільки на момент ДТП відповідальність відповідача не була застрахованою, позивач самостійно вжив заходів фактично до зменшення розміру відповідальності відповідача, звернувшись за відшкодуванням до МТСБУ України і в лише в частині непокритих страховиком витрат на відновлювальний ремонт звернувся з вимогою до винуватця ДТП. Наголосив, що аргументація позивача щодо відшкодування моральної шкоди є достатньо деталізованою, зауважив при подання позовної заяви позивачем надано усі необхідні докази щодо витрат на правничу допомогу та її попередній розрахунок.

09.12.2021 року відповідачем подано клопотання про доручення до матеріалів справи письмових пояснень, у яких заперечує обставини даного позову та навів практику Верховного Суду щодо спірних правовідносин.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 30.08.2021 року відкрито провадження по даній справі та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Масюк Б.Б., в судовому засіданні надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та письмових поясненнях, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в задоволенні позову заперечив.

Представник відповідача - адвокат Желіско В.Р. в судовому засіданні позов, заявлений до його довірителя, не визнав та вважає, що відсутні будь які підстави для відшкодування стороні позивача як матеріальної, так і моральної шкоди, а також витрат на правничу допомогу, які належними і допустимими доказами не підтверджені.

Дослідивши усі надані докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, при цьому, створивши учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 відомо, що позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу автомобіля марки «ScodaRapid» д.н.з. НОМЕР_1 .

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 06.10.2020 року встановлено наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно з постанови суду, ОСОБА_3 01 березня 2020 року об 11 год 30 хв, на 50км+600м автодороги Львів-Краківець, керуючи транспортним засобом марки «Mercedes Benz C200 CDIT» н.з. НОМЕР_2 , на нерегульованому перехресті, виїжджаючи з другорядної дороги (прилеглої території автомийки Lux Wash24h) не дав дорогу автомобілю марки «Scoda Rapid» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого відбулось зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень. Вказаними діями ОСОБА_3 порушив п.16.11 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. Постановою Львівського апеляційного суду від 10.02.2021 року поновлено строк ОСОБА_3 на апеляційне оскарження та постанову Яворівського районного суду від 06.10.2021 року залишено без змін.

В матеріалах справи міститься висновок експертного дослідження від 17.04.2020 року № 16/1/14, складений судовим експертом Львівського НДЕКЦ МВС України, згідно якого ринкова вартість наданого на дослідження автомобіля «Skoda Rapid», ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , до його пошкодження під час ДТП, станом на 01.03.2020, становить 179612,36 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 121102,07 грн. Вартість матеріального збитку завдано власнику автомобіля марки «Skoda Rapid», становить 67961,01 грн.

На підтвердження розміру фактичних витрат на проведення вищевказаного експертного дослідження, позивач долучив копію квитанції за №95 від 04.03.2020 року про оплату 1015 грн 20 коп на рахунок НДЕКЦ ГУ МВС у Львівській області, призначення платежу: проведення судової експертизи.

Згідно із звітом № 613/20 від 03.04.2020 року, складеного СПД-ФО ОСОБА_5 , вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Skoda Rapid» реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 119084,57 грн.

Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) зазначив, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, встановлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

З огляду на викладене та відповідно до положення статті 82 ЦПК України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Яворівського районного суду Львівської області від 06.10.2020 року, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка набрала законної сили, відповідно до якої відповідача визнано винним у вчиненні ДТП.

Як з`ясовано в судовому засіданні та не заперечується сторонами, на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «MercedesBenz С200 CDIT» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 , не була застрахована.

Щодо відшкодування майнової шкоди, то, звертаючись до суду із позовом, позивач посилається на те, вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 119084,57 грн. (звіт №613/20) від 03.04.2020 року. В свою чергу, страховиком, що також не заперечується сторонами, виплачено страхове відшкодування у розмірі 60710 грн 62 коп, отже страхове відшкодування не в повній мірі покрило понесені витрати необхідні для відновлення пошкодженого автомобіля. Різниця, яка підлягає стягненню становить 58373 грн 95 грн. Крім того, згідно умов договору про надання правової допомоги, відповідач поніс витрати на правову допомогу у справі №944/1362/20 у сумі 16832 грн 00 коп, та витрати на проведення оцінювання вартості відновлювального ремонту у розмірі 1040 грн.20 коп.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як роз`яснено у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Частинами першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_3 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

За таких обставин саме особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язана сплати таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц, від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18, від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц, від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17.

Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із відповідача суд приймає за основу звіт № 613/20 від 03.04.2020 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу.

Розмір завданого збитку при настанні страхового випадку може визначатися звітом (актом) про оцінку майна.

Подібна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16 ц та у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 466/9318/14-ц.

Слід зазначити, що сума, яка підлягає стягненню відповідачем не спростована, а розмір відшкодування визначається саме звітом (актом) про оцінку майна, більше того, відповідач погодився з вказаною вище вартістю відновлювального ремонту автомобіля.

Щодо твердження відповідача, що жодної необхідності для користування правовою допомогою при розгляді судом справи № 944/1362/20 у ОСОБА_1 не було, а розмір витрат на оплату правової допомоги в рази завищений і не відповідає складності справи та витратам часу, необхідного адвокату на надання правової допомоги у справі такої категорії.

Суд бере до уваги положення ч.4 ст.10 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", яка передбачає, що витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, передбаченому законом.

Згідно з позиції Великої Палати Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020 року: «Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона мас право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключав ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Зокрема, п. 14 Рекомендації R (81) 7 Комітету міністрів державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя передбачає, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла, відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

У п.9 ч.1 ст.1 Закону Украхни "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" установлено: представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Витрати на правничу допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі. Такі витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

До матеріалів справи позивачем долучено розрахунки гонорару станом на 31.05.2020 року згідно з яким фактичний розмір витрат на правову допомогу становить 6726 грн 00 коп, 30.10.2020 року згідно з яким відповідно фактичний розмір витрат становить 6382 грн. 00 коп, 30.12.2020 року 2724 грн 00 коп та 10.02.2021 року - 1000 грн 00 коп.

Також відповідно до довідок, які є у матеріалах справи, складених адвокатом Масюк Б.Б. зазначено, що у відповідності до вимог договору від 01.03.2020 року ОСОБА_1 здійснено оплату послуг адвоката на загальну суму 16832,00 грн.

Відтак, враховуючи те, що позивач у справі ОСОБА_1 є потерпілим у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (справа 944/1362/20), а Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено можливості відшкодування витрат потерпілого на правову допомогу під час розгляду такої справи, суд вважає, що витрати позивача на правову допомогу у розмірі 16832 грн. 00 коп. є збитками в розумінні ст.22 ЦК України та підлягають відшкодуванню у порядку ст.1192 ЦК України, оскільки такі за своєю правовою природою є витратами, які особа зробила для відновлення свого порушеного права.

При цьому, відповідач не навів жодних доказів, які б спростосували необхідність користування позивачем правничою допомомогою під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності та доказів, які б підтверджували її неспівмірне завищення.

З аналогічних підстав підлягають стягненню з відповідача також витрати на проведення оцінювання вартості відновлювального ремонту, оформленого висновком експертного дослідження від 17.04.2020 року за №16/1/14, у розмірі 1040 грн 20 коп, оскільки, як встановлено судом під час розгляду, цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП не була застрахована, а позивачем вчинялись в той момент усі необхідні на його думку заходи щодо відновлення свого порушеного права.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням у розмірі 58373 грн 95 коп, витрати на правову допомогу у справі №944/1362/20 у сумі 16832 грн 00 коп, витрати на проведення оцінювання вартості відновлювального ремонту у розмірі 1040 грн 20 коп та оплата послуг адвоката на загальну суму 16832 грн 00 коп.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 20000 грн. 00 коп., то за змістом статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У пункті 3 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з п.9 даної постанови зазначено, що суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розглядаючи вимоги про відшкодування моральної шкоди суд, вважає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталась з вини відповідача, позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в негативних емоціях, які він зазнав внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу; неможливості певний час користуватись останнім; що порушило звичайний ритм його життя та родини, призвело до незручностей у повсякденному житті, та необхідності витрачати додатковий час та зусиль для організації свого життя, відновлення порушених прав та відшкодування завданих збитків.

Приймаючи до уваги те, що позивачем не доведено в судовому засіданні, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження належного йому автомобіля йому заподіяно моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. 00 грн, суд, зважаючи на встановлені судом обставини, а також на вищенаведені норми матеріального права, вважає за доцільне частково задовольнити позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. 00 коп. на користь позивача, враховуючи фактичні обставини справи, характер завданої шкоди, зміну звичайного ритму життя позивача і його родини та необхідності витрачати додатковий час та зусилля для організації свого життя, відновлення порушених прав та відшкодування завданих збитків, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

На думку суду, розмір вказаної у позовній заяві моральної шкоди є значно завищеним та має бути не більшим для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Подібна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 752/17832/14-ц від 15 грудня 2020 року.

Щодо стягнення з відповідача 3 відсотків річних та інфляційних витрат у розмірі 191,92 грн. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що позивач звернувся з вимогою про відшкодування шкоди спричиненою ДТП до відповідача 10.06.2021 року, а відповідач неправомірно не виплатив відшкодування, то відповідач зобов`язаний здійснити відшкодування шкоди з урахуванням інфляційного збільшення боргу, а також сплатити позивачу пеню та 3% річних.

Наданий представником позивача розрахунок сум, які підлягають стягненню на користь позивача суд приймає до уваги, оскільки відповідачем не спростовано доводів позивача щодо визначеного розміру інфляційних збитків, та 3% річних та не подано жодних доказів щодо невірного розрахунку цих показників.

Тож, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу інфляційні витрати у розмірі 0 грн 10 коп та 3% річних в розмірі 191 грн 92 коп.

Разом з тим, відповідно до ст.267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Суд вважає за можливе встановити наступний порядок виконання судового рішення: в першу чергу - витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання: судові витрати, витрати виконавчого провадження; в другу чергу-відшкодування матеріального збитку в розмірі 76 246 грн 15 коп; в третю чергу - відшкодування моральних збитків в розмірі 5 000 грн 00 коп; в четверту чергу - інфляційні втрати та 3 % річних.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , що проживає за адресою АДРЕСА_2 ) відшкодування матеріального збитку (матеріальну шкоду) в розмірі 76 246 (сімдесят шість тисяч двісті сорок шість) грн 15 коп.; інфляційні втрати - 0,10 грн.;3% річних - 191 (сто дев`яносто одна) грн. 92 коп. та моральну шкоду 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_7 , що проживає за адресою АДРЕСА_2 ) сплачений в дохід держави судовий збір в розмірі 814 грн. 39 коп.

Встановити наступний порядок виконання судового рішення:

Платежі ОСОБА_3 виконання грошового зобов`язання погашають вимоги ОСОБА_1 у наступній черговості: в першу чергу - витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання: судові витрати, витрати виконавчого провадження; в другу чергу-відшкодування матеріального збитку в розмірі 76 246,15 грн; в третю чергу - відшкодування моральних збитків в розмірі 5 000,00 грн; в четверту чергу - інфляційні втрати та 3 % річних.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складене і підписане 14 грудня 2021 року.

Суддя Ю.М.Колтун