Дата документу 22.02.2021 Справа № 310/6989/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 310/6989/20

Провадження №22-ц/807/631/21

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 листопада 2020 року в складі судді Прінь І.П. в справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 27.03.2018 ОСОБА_1 приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору № SAMABWFC6 та отримання кредитної картки. На підставі анкети-заяви відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті www.a-bank.com.ua/terms, складає між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3 п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил, на підставі яких відповідач дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

АТ «Акцент-Банк» свої зобов`язання за договором виконав та надав відповідачу кредит у розмірі відповідно до умов договору.

Через порушення відповідачем умов кредитного договору станом на 04.09.2020 року утворилась заборгованість у розмірі 19 665,83 грн., яка складається з: 12 940,54 грн. заборгованості за кредитом, 6 475,29 грн. заборгованості за відсотками, 250 грн. пені.

Посилаючись на ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, Банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № SAMABWFC6 від 27.03.2018 року у сумі 19665,83 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 2102,00 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду АТ «Акцент-Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права,

невідповідності висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, судові витрати стягнути з відповідача.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що підписання заяви про ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг в А-Банку та користування кредитом свідчить про укладення між сторонами кредитного договору та фактичним прийняттям позичальником умов договору викладених на сайті АТ «Акцент-Банк».

Позичальник, отримавши кредитну картку та скориставшись кредитними коштами, погодився з умовами, що діяли на момент зняття коштів і повинен сплачувати відсоткову ставку, що передбачена Умовами і Правилами або у розмірі визначеним ч. 1 ст. 1048 ЦК України на рівні облікової ставки Національного банку України у відповідності до встановлених судом обставин справи. Номер кредитного договору не може бути відображений в анкеті-заяві, оскільки він присвоюється лише після підписання анкети та укладення договору про надання банківських послуг.

Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні фактично отриманих коштів (тіла кредиту) та відсотків по кредиту.

Відповідачу копію апеляційної скарги і ухвали про відкриття апеляційного провадження було направлено на адресу зареєстрованого місця проживання.

Ураховуючи, що в матеріалах справи міститься довідка відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради, згідно якою інформація щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 відсутня ( а.с.24), апеляційним судом розміщено оголошення на офіційному сайті Запорізького апеляційного суду про повідомлення ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі за апеляційною скаргою АТ «Акцент-Банк» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 листопада 2020 року в складі судді Прінь І.П. в справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначення справи до розгляду в порядку спрощеного провадження ( а.с.64,65).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: малозначні справи; що виникають з трудових відносин; про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно ізч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на такі обставини.

Встановлено судом, що 24.03.2018 ОСОБА_1 була підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с.6).

У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування основними умовами обслуговування та кредитування розміщеними в рекламному буклеті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась з договором про надання банківських послуг до його укладення та згодна з його умовами, екземпляр договору отримає шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту А-Банку.

Згідно з наданим банком розрахунком, розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № SAMABWFC6 від 27.03.2018, станом на 04 вересня 2020 року, складає 19665,83 грн, яка складається з наступного: 17 286,77 грн - заборгованість за кредитом; 96 170,73 грн заборгованість за відсотками, 250 грн. пеня (а.с.5).

Згідно з наданим Витягом з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», щодо тарифів користування кредитною карткою «Універсальна GOLD» Банком встановлено умови, в тому числі щодо типу картки, валюти кредитування, вартості обслуговування картки, терміну пільгового періоду, розміру обов`язкового щомісячного платежу, базової процентної ставки на залишок заборгованості в місяць в розмірі 3,7%. процентної ставки щодо прострочених зобов`язань по кредиту, яка складає 7,4%, комісії за зняття готівкових коштів та поповнення карткового рахунку, черговості погашення заборгованості.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості заявлених позовних вимог, оскільки з наявних в матеріалах справи доказів відсутні підстави вважати, що 27.03.2018 між сторонами був укладений кредитний договір № SAMABWFC6, оскільки в матеріалах справи наявна анкета-заява підписана відповідачем 24.03.2018.

З таким висновком колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

ОСОБА_2 , будучи повідомленою про місце та час розгляду справи у суді першої інстанції ( а.с.33) не спростувала факт підписання 24 березня 2018 року анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку ( а.с.6).

Факт підписання відповідачем анкети-заяви про надання банківських послуг 24 березня 2018 року не суперечить доводам позивача щодо надання 27 березня 2018 року ОСОБА_3 кредиту за № SAMABWFC6, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.

Випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 за період з 27.03.2018 по 09.12.2020, яка долучена АТ «Акцент-Банк» до апеляційної скарги, та прийнята апеляційним судом до уваги в цій справі як доказ, передбачений ч. 3 ст. 367 ЦПК України, на виконання вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі, підтверджується, що ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами, в тому числі для оплати вартості послуг і товарів, зняття готівки, а також періодично поповнювала кредитну картку (а.с.44-46).

Доказів на спростування вказаної виписки та розрахунку заборгованості ОСОБА_1 не надано.

Виписка по рахунках/карткам АТ «Акцент-Банк» є належними та допустимими доказами, що підтверджується Постановою Вищого Господарського суду України від 13.11.2014 у справі №908/4154/13 щодо надання банком кредитних коштів клієнту, отримання і використання таких коштів клієнтом, нарахування банком відсотків, комісії, пені, а також часткове погашення позичальником заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до п. п. 5.1, 5.4, 5.5, 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ № 254 від 18.06.2006 інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

За вказаних обставин, суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відмову у задоволені позову з тих підстав, що позивачем не доведено факту надання кредиту.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В анкеті-заяві позичальника від 24.03.2018 процентна ставка та умови нарахування пені не зазначені.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитом та пеню.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», як невід`ємну частину спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Умов та правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати пені та процентів за користування кредитними коштами, у зазначеному в документах, що долучені банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.a-bank.com.ua) неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент-Банк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з указаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитом, надані банком витяг з тарифів користування кредитною карткою «Універсальна GOLD» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Колегія суддів вважає, що витяг з тарифів користування кредитною карткою «Універсальна GOLD», який наявний в матеріалах даної справи, не містить підпису відповідача, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви 24 березня 2018 року, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Таким чином, вимоги банку щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 27.03.2018 по 04.09.2020 у розмірі 6475,29 грн. та пені у розмірі 250 грн. не можуть бути задоволені у зв`язку з їх безпідставністю через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 24.03.2018 року.

З наведених підстав, колегія суддів дійшла висновку, що банк не довів, що саме надані ним витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил надання банківських послуг є складовими кредитного договору і що саме ці Тарифи та Умови відповідач мав на увазі, підписуючи анкету-заяву про надання банківських послуг, та відповідно брав на себе зобов`язання зі сплати відсотків за користування кредитними коштами у заявленому позивачем розмірі.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі №342/180/17, провадження №14-131цс19.

Як підставу для скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами, позивач посилався на положення ч. 1 ст. 1048 ЦК України та зазначав, що суд, у будь-якому випадку повинен був стягнути з відповідача відсотки у розмірі облікової ставки Національного банку України.

Як передбачено ч.ч. 1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 6 ст. 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У цій справі позивачем було заявлено вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_1 відсотків за користування кредитними коштами у сумі 6475,29 грн., нарахованих на підставі тарифів встановлених банком.

Вимог про стягнення з відповідача відсотків на підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України позивач не заявляв, матеріали справи не містять відповідного розрахунку і такі позовні вимоги не були предметом розгляду у суді першої інстанції, а тому не можуть буди прийняті до розгляду апеляційним судом.

За вказаних обставин, рішення суду першої інстанції відповідно до п. 2, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог банку та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 12940,54 грн. У задоволенні вимог в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 27.03.2018 по 04.09.2020 у розмірі 6475,29 грн. та пені у розмірі 250 грн. відмовити.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України АТ «Акцент-Банк» має право на компенсацію відповідачем суми судового збору пропорційно до задоволених вимог (65,80 %), сплаченого за подання позовної заяви в розмірі 1383,12 грн, за подання апеляційної скарги в розмірі 2074,67 грн, а всього 3457,79 грн (а.с.1, 41).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 листопада 2020 року в цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № SAMABWFC6 від 27.03.2018 (тіло кредиту) в сумі 12940,54 грн (дванадцять тисяч дев`ятсот сорок гривень п`ятдесят чотири копійки).

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення 6475,29 грн заборгованості по процентам за користування кредитом та 250 грн. заборгованості по пені відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» сплачений судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 3457,79 грн. (три тисячі чотириста п`ятдесят сім гривень сімдесят дев`ять копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2021 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова