У Х В А Л А

про надання строку для примирення

"22" лютого 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі

головуючої судді Виниченко Л.М.,

при секретарі Ганжа Д.В.,

за участі:

позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання відповідача ОСОБА_2 про надання строку на примирення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

у с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що 16.06.1994 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Вони почали проживати сумісно, однією сім`єю. На початку сімейних відносин відповідач виконував по відношенню до неї свої подружні обов`язки. З серпня 2012 року по грудень 2018 року відповідач не працював, а тому родину вона утримувала самостійно. З 07.01.2019 року вона пішла проживати окремо від відповідача. Жодної матеріальної підтримки, як дружина, від відповідача вона не отримує, а тому вони проживають окремо, ведуть окреме господарство та ніяких спільних відносин між ними немає. Фактично сім`ї не існує. Відповідачем відносно неї застосовувалося фізичне та психологічне насильство, а тому збереження шлюбу суперечить її волі та неможливе. Розривати шлюб через органи РАЦС відповідач не погодився.

В судовому засіданні відповідач заперечував проти задоволення позову, просив суд надати строк для примирення до шести місяців, пояснив, що він кохає свою дружину, насильницьких дій по відношенню до позивачки не вчиняв, він хоче іти на компроміс та примирення, усвідомив свою поведінку через яку у них в сім`ї були напружені стосунки, на даний час він працює, має доходи, хоче зберегти сім`ю.

Позивачка проти задоволення клопотання про надання строку на примирення заперечувала та пояснила, що наміру зберігати сім`ю з відповідачем не має.

Вислухавши позивачку та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Шлюб між сторонами був зареєстрований 16 червня 1991 року (а.с. 4). Від шлюбу позивачка та відповідач дітей не мають.

Позивачка стверджує, що припинення сімейних відносин з відповідачем відбулось з січня 2019 р., з цього часу проживають окремо, що не заперечувалось відповідачем.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя.

Нормою ст. 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно частини 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до вимог ст. 111 Сімейного кодексу України, суд повинен вживати заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини.

Судом встановлено, що сторони у справі тривалий час перебувають у зареєстрованому шлюбі, а саме з 16 червня 1994 року, від шлюбу дітей не мають.

За таких обставин та з урахуванням особистих відносини позивачки та відповідача, суд вважає, що сторонам слід надати строк для примирення, оскільки таке не суперечитиме моральним засадам суспільства та спрямовано на збереження родини, яка існує тривалий час.

При цьому суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заявленого клопотання враховуючи, що надання строку на примирення є категорією особистісних стосунків чоловіка та дружини, надання можливості відновити саме ці стосунки на засадах взаємної любові, розуміння та підтримки.

Беручи до уваги обґрунтування вимог позивачки і бажання відповідача зберегти шлюб та сім`ю, а також заперечення позивачки на клопотання відповідача, враховуючи час припинення шлюбних відносин, стосунки в сім`ї сторін, що склалися, відсутність відомостей про наявність іншої родини у позивачки, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання шляхом надання строку для примирення до 30.03.2021 року, якого на думку суду, має бути достатньо для вчинення сторонами дій спрямованих на збереження сім`ї.

Частиною 7 ст. 240 ЦПК України передбачено, що у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що сторонам необхідно надати строк на примирення терміном до 30.03.2021 р., а тому провадження у справі підлягає зупиненню.

Керуючись ст. 111 Сімейного кодексу України, ст. ст. 240, 251, 253, 259, 260, 353, 354 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання відповідача ОСОБА_2 про надання строку на примирення задовольнити частково.

Надати сторонам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 строк для примирення терміном до 30 березня 2021 року.

Зупинити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Судове засідання після поновлення провадження у справі призначити на 31 березня 2021 року на 14 год. 00 хв.

У судове засідання викликати учасників справи.

Ухвала в частині зупинення провадження у справі може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 23 лютого 2021 року.

Суддя