Єдиний унікальний номер справи 755/3611/20
Провадження №22-ц/824/1031/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Сас Ю.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2020 року у справі за ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданих збитків,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» та просив відновити строки позовної давності стягнення матеріальної шкоди; збільшити розмір матеріальної шкоди відповідно до ст. 1208 Цивільного кодексу України в 3 рази та стягнути на користь позивача 750 410, 49 грн.; стягнути з ПрАТ «СК «Брокбізнес» матеріальні збитки, понесені позивачем на лікування з індексацією інфляції в розмірі 203 724, 70 грн.; стягнути з ПрАТ «СК «Брокбізнес» збитки у вигляді сплати відсотків за користування позикою з урахуванням індексу інфляції в розмірі 47 648,00 грн. та стягнути з ПрАТ «СК «Брокбізнес» моральну шкоду в розмірі 730 000, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що 05.09.2016 року близько 15 години на ділянці автодороги 26 км «Бориспіль-Київ» сталася дорожньо транспортна пригода за участю автомобіля марки «Ford Transit Connect», д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіля марки «Honda CRV», д.н.з. НОМЕР_2 , за кермом якого перебувала дружина позивача. Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.06.2018 року водія АТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_2 , який керував автомобілем марки «Ford Transit Connect», д.н.з. НОМЕР_1 , та на момент ДТП виконував свої посадові обов`язки інкасатора-водія, було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. ОСОБА_2 було звільнено від відбування основного покарання на підставі ч. 1 ст. 75 КК України та призначено іспитовий строк на 2 роки.

ОСОБА_1 заявила цивільний позов до ПАТ «Державний ощадний банк України» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, який судом було задоволено частково, стягнуто з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

ОСОБА_1 також звернувся до суду із позовом до АТ «Державний ощадний банк України» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, який було частково задоволено рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 11.10.2019 року, стягнуто з банку на користь ОСОБА_1 70 000 грн. за відшкодування моральної шкоди.

28.11.2019 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Брокбізнес» із заявою про виплату страхового відшкодування, однак вказана заява була залишена без задоволення.

В позовній заяві позивач зазначає, що ним було оформлено договір позики та отримано кредит у розмірі 8000 доларів США, що на момент укладення позики складало 200000 грн. За цим кредитом було сплачено 40 000 грн. процентів за користування кредитом, що є прямим збитком позивача. Також позивач поніс інфляційні втрати з цієї суми в розмірі 7 648, 00 грн. Позивач зазначає, що йому загалом було завдано й моральної шкоди в розмірі 800000,00 грн. Враховуючи те, що рішенням суду від 11.10.2019 року було тягнуто 70 000, 00 грн. моральної шкоди, не відшкодованою залишилася сума моральної шкоди у розмірі 730000, 00 грн.

На підставі викладеного просив суд стягнути з відповідача на його користь вказані суми.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 05.10.2020 року відмовлено в задоволені позовних вимог.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач просить скасувати зазначене вище рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач вказує, що доводи відповідача стосовно того, що сума страхової виплати страховою компанією не розрахована у зв`язку з тим, що позивач не звернувся до ПрАТ "СК "Брокбізнес" протягом трьох років з момент у ДТП та не надав в цей строк необхідних документів, які передбачено ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з метою отримання страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з тим, що факт страхування йому став відомий тільки після оголошення вироку Бориспільським районним судом Київської області від 21.06.2018 року у справі №359/4372/17, після чого він й звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування за спричинену шкоду в межах установлених ЦК України строків позовної давності. Зазначає, що твердження суду та відповідача стосовно того, що позовна заява про відшкодування шкоди, завданої здоров`ю позивача, подається протягом трьох років з моменту вчинення ДТП, є помилковою.

08 грудня 2020 року до Київського апеляційного суду від представника ПрАТ «СК «Брокбізнес» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій він, не погоджуючись із викладеними в апеляційній скарзі доводами позивача, просить рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05.10.2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання встановлених законом умов) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав:

В ході розгляду справи судом було встановлено, що 05.09.2016 року близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_2 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Ford Transit Connect», д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимоги ПДР та допустив зіткнення з автомобілем марки «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , яка є дружиною позивача. На передньому пасажирському сидінні в момент ДТП знаходився ОСОБА_1 . Від удару автомобіль марки «Honda CR-V» перекинувся на дах. Внаслідок ДТП ОСОБА_1 зазнав легких тілесних ушкодження у вигляді саден м`яких тканин кінцівок, забою м`яких тканин голови та струсу головного мозку; тілесних ушкоджень середньої тяжкості у вигляді перелому правої ключиці зі зміщенням, множинних переломів ребер зліва та компресійно-уламкового перелому тіла Th4 хребця грудного відділу хребта; а також тяжких тілесних ушкоджень у вигляді закритої травми шийного відділу хребта у вигляді косо-поперекового перелому справа, зліва передньої і задньої дужок хребця С1, перелому нижнього суглобового відростку хребця С6 зі зміщенням уламків та перелому тіла хребця С7 шийного відділу хребта.

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.06.2018 року водія АТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_2 , який виконував посадові обов`язки інкасатора-водія, було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.; на підставі ч.1 ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі та призначено іспитовий строк на 2 роки. Цивільний позов ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 та ПрАТ«Страхова компанія «Брокбізнес» про стягнення матеріальної та моральної шкоди було задоволено частково, стягнуто з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн.; у задоволенні цивільного позову в частині вимог про стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди в більшому розмірі ОСОБА_1 відмовлено; у задоволенні цивільного позову ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_2 треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ПАТ «Державний ощадний банк України» та ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес», про стягнення матеріальної шкоди було відмовлено.

Вироком суду було встановлено, що ОСОБА_2 працює в ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк». Під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди він керував інкасаторським автомобілем та виконував посадові обов`язки інкасатора-водія, відтак на час ДТП ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з АТ «Ощадбанк».

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 не є учасником ДТП. Свої вимоги він ґрунтує на факті укладеного ПАТ «Ощадбанк" з ПрАТ «СК «Брокбізнес» договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та положеннями закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В своїй апеляційній скарзі позивач зазначає про неправомірне застосування судом строку позовної давності, оскільки про факт існування договору страхування з ПрАТ «СК «Брокбізнес» він дізнався лише з вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.06.2018 року. В той же час колегія суддів зважає, що підставою для відмови ОСОБА_1 у позові було не застосування строків позовної давності, які обраховуються з часу, коли особа дізналася про порушення свого права, а порушення строку, встановленого п. 37.1.4. ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Вказаний строк є присічним і поновленню не підлягає.

Зазначена правова позиція міститься й у постанові Великої Палати Верховного суду від 11.12.2019 року в справі №462/4287/15 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року в справі №910/7449/17.

Саме у зв`язку з пропуском вказаного строку (а не строку позовної давності, як про це зазначає апелянт), який є присічнийм і не підлягає поновленню, й було відмовлено у задоволенні позову. Із зазначеню позицією суду першої інстанції погоджується й колегія суддів апеляційного суду, вважаючи її такою, щов повній мірі ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи.

З огляду на вказане, апелянтом не було належним чином доведено свої апеляційній вимоги, відтак підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами розгляду справи колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Т.О. Писана

К.П. Приходько