печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань - Шевчук А.В.

за участю

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3 - ОСОБА_4

представника відповідача - ТДВ «Ніко Страхування» - Іщенка І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , товариства з додатковою відповідальністю «НІКО Страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

23 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

В обґрунтування позову позивач зазначала, що 27 лютого 2018 року на вул. Дніпровський узвіз сталася ДТП за участю автомобіля марки Нісан Кашкай, номерний знак НОМЕР_1 , що належить позивачу, автомобіля марки Лянчіа, номерний знак НОМЕР_2 , марки Хонда Акорд, номерний знак НОМЕР_3 , під керування ОСОБА_3 та марки Ніссан Альмера, номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_6 . В результаті даного ДТП автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, що призвело до завдання збитку позивачу.

Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року, винуватцями зазначеної ДТП визнано водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент вчинення ДТП була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Вусо» (далі - ПрАТ «СК «Вусо»), згідно з полісом серії АМ «№2246776 та ОСОБА_6 - в приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Перша» (далі - ПрАТ «СК «Перша») згідно з полісом серії АК №8125251.

З метою отримання відшкодування шкоди позивач звернулася до ПрАТ «СК «Вусо» та до ПрАТ «СК «Перша» з відповідними заявами про виплату страхового відшкодування та надала відповідні документи для виплати страхового відшкодування.

Ураховуючи те, що мала місце обопільна вина двох учасників ДТП, то страхові компанії винуватців ДТП здійснили виплату позивачу зменшивши її на 50%, керуючись, при цьому, п. 6.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, ПрАТ «СК «Вусо» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 30436,74 грн на користь позивача за мінусом франшизи в сумі 1000 грн. В свою чергу ПрАТ «СК «Перша» здійснило виплату страхового відшкодування в сумі 31436,74 грн.

Однак, сукупний розмір страхового відшкодування не відповідає фактичному розміру шкоди, яку понесла позивач, що є підставою для стягнення з відповідачів різниці між фактичним розміром шкоди та страховими виплатами.

Так, для відновлення пошкодженого транспортного засобу, позивач звернулась на станцію технічного обслуговування ФОП ОСОБА_7 , де їй виставлено рахунок на суму 80767,6 грн. Дана сума була сплачена на СТО, що підтверджується товарними чеками №030901 та №280901. В результаті проведення ремонтних робіт ФОП ОСОБА_7 складено акт виконаних робіт №ВЛ-В-1519 від 28 вересня 2018 року.

Таким чином, фактично позивачем понесені витрати на відновлення пошкодженого автомобіля в сумі 80767,60 грн. 61 коп.

Отже, сума, що підлягає стягненню з відповідачів становить 19512,86 грн (80767,60 -61254,74 грн).

Крім того, позивач понесла витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3500 грн, які просить стягнути з відповідачів.

Також, внаслідок неправомірних дій відповідачів позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у тому, що позивач довгий час не могла отримати повного відшкодування завданих їй майнових збитків, яку позивач оцінює в сумі 15000 грн.

На підставі викладеного, позивач просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь майнову шкоду в сумі 12001,43 грн та 7500 грн моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь позивача майнову шкоду в сумі 11011,43 грн та моральну шкоду в сумі 7500 грн.

Стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Ухвалою судді Писанця В.А. від 08 липня 2019 року відкрито провадження та постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження.

10 жовтня 2019 року відповідач ОСОБА_6 надав відзив на позовну заяву, в якому вказував про те, що у постанові Печерського районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року ОСОБА_6 визнано особою винною відносно водія автомобіля марки Хонда Акорд, номерний знак НОМЕР_3 .

Таким чином, ОСОБА_6 не погоджується з твердженням позивача щодо наявності обопільної вини обох відповідачів. Крім того, ОСОБА_6 керував транспортним засобом під час виконання ним своїх трудових обов`язків в товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» (далі - ТДВ «СК «Індіго»), що підтверджується наказом від 13 березня 2012 року №43-ВК про прийняття на роботу та наказом №1 від 02 січня 2018 року про закріплення транспортних засобів ТДВ «СК «Індіго».

11 листопада 2019 року від ОСОБА_1 надійшла заява про заміну неналежного відповідача, в якій зазначала про те, що оскільки із наданого ОСОБА_6 відзиву стало відомо про те, що він під час керування автомобілем марки Ніссан Альмера, номерний знак НОМЕР_4 , знаходився у трудових відносинах з ТДВ «СК «Індіго» (теперішня назва товариство з додатковою відповідальністю «Ніко Страхування»), що підтверджується відповідними наказами, наявні підстави для заміни неналежного відповідача, а саме: ОСОБА_6 на належного відповідача - ТДВ «Ніко Страхування», у зв`язку з чим стягнути з ОСОБА_3 майнову шкоду в сумі 12001,43 грн та моральну шкоду в сумі 7500 грн й з ТДВ «Ніко Страхування» майнову шкоду в сумі 11011,43 грн та моральну шкоду в сумі 7500 грн. Стягнути з відповідачів витрати з оплати судового збору в сумі 768,40 грн пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28 лютого 2020 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Печерського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2021 року у зв`язку зі смертю судді Писанця В.А. справу передано на повторний авторозподіл.

06 жовтня 2021 року справу передано до провадження судді Бусик О.Л.

Ухвалою судді від 13 жовтня 2021 року справу прийнято до провадження судді Бусик О.Л. та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою судді від 09 листопада 2021 року клопотання позивача про заміну відповідача задоволено.

Замінено у справі неналежного відповідача - ОСОБА_6 на належного - ТДВ «Ніко Страхування».

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали просили задовольнити з викладених у позові підстав.

Представник відповідача - ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача - ТДВ «Ніко страхування» в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.

Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Суд установив, що 27 лютого 2018 року ОСОБА_3 о 10 годині 55 хвилин, керуючи автомобілем «Хонда», номерний знак НОМЕР_3 , по вул. Дніпровський узвіз у м. Києві, під час руху не дотримався безпечної дистанції, що призвело до зіткнення з автомобілем марки «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_1 , який у свою чергу самовільно, некерований, від удару здійснив зіткнення з автомобілем «Ланчія», державний номерний знак НОМЕР_2 , який зупинився попереду. Водій ОСОБА_3 порушив п.п. 12.1, 13.1, Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП матеріальних збитків завдано усім вказаним транспортним засобам.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності, накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

27 лютого 2018 року ОСОБА_6 о 10 годині 55 хвилин, керуючи автомобілем марки «Ніссан», номерний знак НОМЕР_4 , по вул. Дніпровський узвіз у м. Києві, під час рух не дотримався безпечної дистанції, що призвело зіткнення з автомобілем «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_3 , який не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_1 , який у свою чергу самовільно, некерований, від удару здійснив зіткнення з автомобілем «Ланчія», державний номерний знак НОМЕР_2 , який зупинився попереду. Водій ОСОБА_6 порушив п.п. 12.1, 13.1, Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП матеріальних збитків завдано усім вказаним транспортним засобам.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності, наклавши стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , автомобіль марки Нісан Кашкай, номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 .

Згідно з актом виконаних робіт ФОП ОСОБА_7 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Нісан Кашкай номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 становить 80767,60 грн.

Згідно з товарними чеками №030901 від 03 вересня 2019 року та №280901 від 28 вересня 2019 року ОСОБА_1 сплатила ФОП ОСОБА_7 за ремонт належного їй автомобіля 80767,60 грн.

З метою отримання відшкодування шкоди позивач звернулася до ПрАТ «СК «Вусо» та до ПрАТ «СК «Перша» з відповідними заявами про виплату страхованого відшкодування та надала відповідні документи для виплати страхового відшкодування.

ПрАТ «СК «Вусо» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 30436,74 грн на користь позивача за мінусом франшизи в сумі 1000 грн. В свою чергу ПрАТ «СК «Перша» здійснило виплату страхового відшкодування в сумі 31436,74 грн.

Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, що містяться впостановах Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», від 31 березня 1995року №4. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

При цьому, обов`язок доказування наявності чи відсутності вини заподіювача в спричиненні шкоди покладається на відповідача, в той час, коли позивач повинен довести наявність такої шкоди та її розмір.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вина ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у скоєнні ДТП підтверджується постановами Печерського районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Суд погоджується з розрахунком позивача щодо стягнення з відповідачів матеріальної шкоди в зазначеному нею розмірі з урахуванням франшизи.

Так, статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до п. 36.6 ст. 36 цього Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

На підставі викладеного, враховуючи те, що розмір франшизи в сумі 1000 гривень не відшкодований страхувальником відповідача ОСОБА_3 , вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи наведене, слід дійти висновку про те, що позивач не довела, що внаслідок неправомірних дій відповідачів завдано моральних страждань.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в рівних частках по 384,20 грн з кожного.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу, то слід зазначити наступне.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Враховуючи, що позивач надала всі необхідні докази надання їй правничої допомоги та докази сплати таких витрат в сумі 3500 грн., зазначені витрати підлягають стягненню з відповідачів.

Керуючись ст.ст.22, 386, 1166, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 18, 82, 141, 263-265,267,273,274,280,354,355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , товариства з додатковою відповідальністю «НІКО Страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10 251, 73 грн. завданої матеріальної шкоди, витрати на правничу допомогу в розмірі 1 750 грн. та витрати з оплати судового збору в розмірі 384, 20 грн.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «НІКО Страхування» на користь ОСОБА_1 9 261, 43 грн. завданої матеріальної шкоди, витрати на правничу допомогу в розмірі 1 750 грн. та витрати з оплати судового збору в розмірі 384, 20 грн.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_6 ).

Відповідачі: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ).

Товариство з додатковою відповідальністю «НІКО Страхування» (вул. М.Бойчука, 37, приміщ. 2, м. Київ, 01103).

Повний текст судового рішення складено 17 грудня 2021 року.

Суддя О.Л. Бусик