Справа №705/4987/19
2/705/512/21

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 року м.Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючої-судді Годік Л.С.

при секретарі судового засідання Остропольській О.В.

за участі позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» про зобов`язання здійснити перерахунок вартості послуг з централізованого опалення, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Уманського КП «Уманьтеплокомуненерго» про зобов`язання здійснити перерахунок вартості послуг з централізованого опалення. В позові позивач посилається на те, що вона мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання. Квартира, в якій вона мешкає, опалюється за допомогою централізованого опалення. Позивач здійснює оплату за послуги з централізованого опалення, тому є споживачем комунальної послуги з централізованого опалення. Вважає, що її права як споживача житлово-комунальних послуг із централізованого опалення та постачання гарячої води відповідачем порушені, оскільки у період з 01.05.2016 по 01.11.2018 ціна (тариф) на ці послуги була значно завищена за рахунок включення до їхньої собівартості незаконної, економічно необґрунтованої і також завищеної ціни за природний газ. Внаслідок цього у вказаний вище період вона вимушена була сплачувати необґрунтовано збільшену вартість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а відповідач, в свою чергу, отримав необґрунтовану економічну вигоду. В обгрунтування вимог позовної заяви зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 було затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу. Відповідно до пункту 16 Положення, НАК «Нафтогаз України» постачає природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії та/або з метою надання послуг з опалення населенню за регульованою ціною (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України), яка в період із 1 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року (включно) визначається для: виробників теплової енергії, які безпосередньо приєднані до газотранспортної системи в розмірі 1843,28 гривні за 1000 куб. метрів; всіх інших виробників теплової енергії 1770,74 гривень за 1000 куб. метрів. Регульована ціна для виробників теплової енергії в період із 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) встановлюється окремим рішенням Кабінету Міністрів України. 27.04.2016 Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову № 315, якою внесено суттєві та чисельні зміни до Положення про ПСО, затвердженого Постановою КМУ № 758. Так, було змінено, зокрема, вищезгаданий пункт 16 Положення про ПСО, який викладено в такій редакції: «НАК «Нафтогаз України» у період із 1 травня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) постачає природний газ виробникам теплової енергії за регульованою ціною ( без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) з метою надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню в розмірі 4942 гривні за 1000 куб. метрів, а для виробництва теплової енергії для релігійних організацій у розмірі 2471 гривня за 1000 куб. метрів». Таким чином, внаслідок прийняття КМУ Постанови № 315 від 27.04.2016 року ціна на газ, який придбавається виробниками теплової енергії у НАК «Нафтогаз України» з метою надання послуг із опалення, була збільшена на 3098,72 гривні, тобто в 2,68 разів. Після прийняття КМУ Постанови № 315 середня ціна Гкал теплової енергії збільшилася з 678,92 гривень до 1303,36 гривень, вартість опалення без лічильника з 17,22 грн/м.кв. до 32,81 грн/м.кв. ( в 1,9 разів). Після набрання чинності Постановою КМУ № 315 від 27.04.2016 року собівартість виробництва теплової енергії, а як наслідок, і вартість житлово-комунальних послуг із централізованого опалення збільшилися у зв`язку зі зростанням ( у більш ніж 2 рази) ціни на газ. Найбільш очевидним свідченням цього є квитанції на оплату послуг з централізованого опалення її квартири, починаючи з травня 2016 року ( а щодо послуги з опалення,починаючи з опалювального періоду 2016 року), сплачені суми у яких є значно більшими (вдвічі і більше), ніж суми, сплачені нею, наприклад у 2014-2015 роках. У період часу з 01.05.2016 по 01.11.2018 нею сукупно було сплачено на рахунок відповідача за централізоване опалення 22 651,03 грн., що підтверджується квитанціями про плату за вищевказаний період. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2019 в справі № 826/9665/16 за позовами Громадської організації «Тарифна Мобілізація» , громадянки України ОСОБА_3 до Кабінету Міністрів України Постанова КМУ № 315 від 27.04.2016 року була визнана протиправною та нечинною з моменту її прийняття, тобто з 27.04.2016 року. Зазначеним вище судовим рішенням, Постанова № 315 від 27.04.2016 року визнана протиправною та нечинною повністю, а не лише в частині, що встановлювала граничну роздрібну ціну на газ для населення. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2019 року в справі № 826/9665/16 рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2019 року будо залишено без змін. Вважає доведеним належними, допустимими, достатніми доказами той факт, що їй побутовому індивідуальному споживачу житлово-комунальних послуг із централізованого опалення та постачання гарячої води вказані послуги в період із 01.05.2016 по 01.11.2018 року надавалися за вартістю, до складу яких входили витрати на придбання природного газу, за ціною, визнаною судовим рішенням ( яке набрало законної сили) незаконною та економічно необґрунтованою. Тому просить зобов`язати відповідача Уманське комунальне підприємство «Уманьтеплокомуненерго» - здійснити перерахунок вартості послуги з централізованого опалення, сплаченої позивачем 22 651,03 грн., у період із 01.05.2016 по 01.11.2018 за житлово-комунальну послугу централізоване опалення (повернувши їй зайво сплачені нею грошові кошти, або враховувати їх в якості переплати у рахунок наступних платежів).

В жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з аналогічним позовом до Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» про зобов`язання здійснити перерахунок вартості послуг з централізованого опалення. В позові позивач посилається на те, що в мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорта громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання. Квартира, в якій він мешкає, опалюється за допомогою централізованого опалення та він оплачує послуги з централізованого опалення. Посилаючись на вимоги чинного законодавства України та обставини, що викладені у позові та які аналогічні обставинам, що викладені у позові ОСОБА_1 , просив здійснити перерахунок вартості послуги з централізованого опалення, сплаченої позивачем 17 024,05 грн., у період із 01.05.2016 по 01.11.2018 за житлово-комунальну послугу централізоване опалення ( повернувши йому зайво сплачені ним грошові кошти, або враховувати їх в якості переплати у рахунок наступних платежів).

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11.02.2020 вказані позови були об`єднані в одне провадження.

Представник відповідача КП «Уманьтеплокомуненерго» скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог. У відзиві вказує, що ознайомившись із змістом позовних вимог позивача вважає позовні вимоги неправомірними, необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України та не підлягають до задоволення, а підстави та обставини, які викладені у позовній заяві необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України. 04.03.2019 року Окружний адміністративний суд міста Києва визнав протиправною та нечинною Постанову Кабміну № 315 від 27.04.2016 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015 року № 758». 08.07.2019 року Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду ( справа № 826/9665/16 ) залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2019 року. Як вбачається з інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалами Верховного суду у справі № 826/9665/16 від 20.09.2019 року, 10.10.2019 року, 08.08.2019 року, 29.07.2019 року та 14.08.2019 року відкрито касаційне провадження за касаційними скаргами Кабінету Міністрів України, Міністерства економічного розвитку та торгівлі України, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2019 року у справі № 826/9665/16. Постановою № 315 визнавалася формула розрахунку роздрібної ціни на природний газ, а також встановлюються тарифи на послуги газопостачання для населення. З 1 жовтня 2015 року діяла постанова Кабміну № 758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)». Постанова № 758 встановлювала різні ціни на період до 30 квітня 2016 року. З 1 жовтня 2015 року діяли граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів, диференційовані залежно від виду та обсягів використання природного газу, а саме: 1) для приготування їжі та/або підігріву води 7,188 гривні за 1 куб. метр; 2) для індивідуального опалення або комплексного використання ( індивідуальне опалення, приготування їжі та/або підігрів води) 7,188 гривні за 1 куб. метр, крім обсягів до 1200 куб. метрів, що використані за період з 1 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року (включно), за ціною 3,6 гривні за 1 куб. метр. Постанова № 758 також визначала ціну природного газу для виробництва теплової енергії на період з 1 жовтня 2015 року по 30 квітня 2016 року (включно).. Граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів, регульована ціна для виробників теплової енергії, ціна придбання природного газу НАК Нафтогаз України на період з 1 травня 2016 року по 31 березня 2017 року ( включно) повинні визначатися окремим рішенням Кабміну. Ціни на цей період і було встановлено Постановою № 315, яку суд визнав нечинною з моменту прийняття. Суд не ухвалював рішення про перерахунок тарифів на теплопостачання та централізоване теплопостачання та централізоване опалення для споживачів. Суд лише зазначив, що граничні роздрібні ціни на природний газ для споживачів на єдиному рівні у розмірі 6 879 гривні за 1000 куб. метрів, визначені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2016 року № 315 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015 року № 758» є економічно необґрунтованими і не можуть встановлюватись КМУ лише на виконання Меморандуму про економічну та фінансову політику між Україною та МВФ без врахування всіх обставин, що мали значення для прийняття оскаржуваного рішення, у т.ч. економічного характеру, та існуючого правового регулювання процедури прийняття такого роду актів (твердження зазначається в мотивувальній частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва). Зазначає, що кінцеві ціни на тепло і гарячу воду затверджувалися національним регулятором НКРЕКП, і ці рішення чинні. Закон України «Про захист прав споживачів» зобов`язує проводити перерахунок лише у випадку продажу товарів неналежної якості, а Закон «Про житлово-комунальні послуги» - у випадках ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або невідповідної якості. Вищезазначеними рішеннями та постановою не передбачено механізму повернення коштів чи здійснення перерахунків споживачам. Жодного впливу на встановлення ціни на газ що закладається в тариф на централізоване опалення, відповідач не мав та не має. Відповідач надав позивачу послуги з централізованого опалення, за які, відповідно до чинного законодавства України та встановлених тарифів, нараховувалась помісячно вартість наданих послуг та направлялися позивачу квитанції на оплату наданих послуг які позивачем приймалися та оплачувалися, що підтверджує сам позивач у тексті позовної заяви. Встановлені та затверджені тарифи з теплопостачання діяли та діють на момент спірних правовідносин, є чинними та ніким оскаржені не були, тобто є правомірними, а тому підлягають до застосування відповідно до вимог чинного законодавства України. Відповідач не здійснює встановлення ціни на газ, а лише надає послугу з теплопостачання ( централізованого опалення). Тарифи встановлені, погоджені та введені в дію постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері комунальних послуг № 1171 від 31 березня 2015 року ( зі змінами), рішенням виконавчого комітету Уманської міської ради № 408 від 23.11.2017 встановлено одноставкові тарифи Уманського КП «Уманьтеплокомуненерго» на теплову енергію та послугу з централізованого опалення для населення, рішенням виконавчого комітету Уманської міської ради № 407 від 11.10.2018 року встановлено одноставкові тарифи Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» на теплову енергію та послугу з централізованого опалення для населення, рішенням виконавчого комітету Уманської міської ради № 486 від 13.12.2018 року встановлено скориговані одноставкові тарифи Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» на теплову енергію та послугу з централізованого опалення для населення, які оприлюднені в засобах масової інформації, є чинними, застосовувалися для населення та відповідачем не оскаржувались. Будь-яких доказів того, що рішення виконавчого комітету Уманської міської ради Черкаської області щодо встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення для населення буди прийняті з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України № 315 від 27.04.2016, матеріали справи не містять, тобто посилання позивача на можливість проведення перерахунку на цій підставі є лише домислом позивача. Вважають, що права позивача не були порушені, а отже й правові підстави для проведення перерахунку вартості послуг теплопостачання (централізованого опалення) у відповідача відсутні. Тому просить у задоволенні позовних вимог позивача про зобов`язання здійснити перерахунок вартості послуг з централізованого опалення відмовити в повному обсязі.

У відповіді на відзив на позовну заяву ОСОБА_1 вказала, що викладені відповідачем припущення і міркування, враховуючи чинне законодавство, вважає бездоказовими і неправомірними. Зміни, внесені до Постанови КМУ № 758 від 01.10.2015 року Постановою № 315 від 27.04.2016 року ( яка була визнана протиправною та нечинною судами двох інстанцій в межах адміністративної справи № 826/9665/16), діяли в період часу з 30.04.2016 по 01.11.2018 (тобто 2 роки та шість місяців). Протягом вказаного періоду, незважаючи на прийняття КМУ інших нормативно-правових актів в сфері регулювання відносин на ринку природного газу гранична роздрібна ціна на газ для побутових споживачів, встановлена протиправною Постановою № 315 ( на рівні 6879 гривень за 1000 куб. м.), та регульована ціна, за якою НАК «Нафтогаз України» постачав природний газ виробникам теплової енергії з метою надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню ( на рівні 4942 гривні за 1000 куб. м.), не змінювалася. Постанова КМУ № 315 від 27.04.2016 втратила чинність лише 01.11.2018 у зв`язку з прийняттям Урядом Постанови № 867 від 19.10.2018. З урахуванням цього, в період із травня 2016 року по листопад 2018 року побутовим споживачам, в тому числі і їй, природний газ поставлявся за граничною роздрібною ціною, встановленою протиправною та нечинною Постановою № 315. Так само, і вартість житлово-комунальної послуги з централізованого опалення у вказаний вище період розраховувалася з урахуванням ціни на газ, також визнаною судами економічно необґрунтованою. Звертає увагу на те, що між нею як споживачем і відповідачем, існують договірні відносини та у вказаний період нею на рахунок підприємства відповідача здійснена значна переплата, а тому є підстави для здійснення перерахунку сплачених нею сум. У своєму відзиві відповідач підтвердив, що згадані вище судові рішення вступили в законну силу, тобто відповідачу про вказаний факт відомо. А тому неприйняття КМУ будь-якого нормативно-правового акту, спрямованого на встановлення механізму виконання судового рішення, не позбавляє відповідача від його виконання, і не звільняє його посадових осіб від кримінальної відповідальності за невиконання судового рішення, передбачену статтею 382 КК України. Оскільки позивач сплатив гроші відповідачу, про що свідчать надані в додатках позовної заяви квитанції про оплату, з яким існують договірні відносини, а відповідач приймав ці кошти і ніяких заперечень не висловлював, то саме відповідач, враховуючи вищевикладене, має здійснити відповідний перерахунок.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позови підтримали та просили їх задоволити.

В судове засідання представник відповідача Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» не з`явився, повідомлявся належним чином.

Вислухавши пояснення позивачів, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у квартирі АДРЕСА_3 , що підтверджується копією паспорта позивача та є споживачем житлово-комунальних послуг.

Позивач ОСОБА_2 зареєстрований та проживає у квартирі АДРЕСА_4 , що підтверджується копією паспорта позивача та споживачем житлово-комунальних послуг.

Позивачі здійснюють оплату за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, тобто є споживачами комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, що підтверджується квитанціями про сплату послуг із централізованого опалення та постачання гарячої води.

Послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води позивачу надає та здійснює Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго».

При зверненні до відповідача із заявою щодо перерахунку тарифів на житлово - комунальні послуги від 26.07.2019 позивачі отримали відповідь, в якій зазначено, що здійснення перерахунку коштів не є можливим з огляду на таке: Шостий апеляційний адміністративний суд залишив у силі рішення Окружного адміністративного суду за позовом ОСОБА_4 до Кабінету Міністрів України та «Нафтогазу», яким визначається порядок формування ціни на природний газ для потреб населення і теплокомуненерго. Своєю постановою суд підтвердив незаконність постанови Кабінету Міністрів № 315 від 27.04.2016 року. Таким чином, ціна на газ, яка діяла 2,5 роки згідно з постановою КМУ № 315, визнана незаконною. Даною Постановою не передбачено механізму повернення коштів, здійснення перерахунків споживачам. Дана Постанова лише підтвердила незаконність Постанови Кабінету Міністрів України № 315 від 27.04.2016 року, якою, зокрема, визначається порядок формування ціни на природний газ для потреб населення і теплокомуненерго (ТКЕ). Жодного впливу на ціну на газ, що закладається ( закладався) в тариф, УКП «Уманьтеплокомуненерго» не має ( не мало). Єдиним та гарантованим постачальником природного газу для УКП «Уманьтеплокомуненерго» був НАК «Нафтогаз України», з яким було заключено договори постачання природного газу. УКП «Уманьтеплокомуненерго» звернулося за роз`ясненням до Мінрегіону, Кабінету Міністрів України для роз`яснення по проведенню перерахунку. В разі затвердження механізму повернення коштів, що були сплачені ТКЕ за природній газ за вказаний період, ТКЕ розгляне можливість проведення перерахунку споживачам.

Згідно зі ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені законом.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін, тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установленому порядку.

Закон України «Про ринок природного газу» передбачає, що для забезпечення загальносуспільних інтересів (захисту окремих категорій споживачів) у процесі становлення ринку природного газу Кабінет Міністрів України може покладати спеціальні обов`язки на суб`єктів ринку природного газу. Вони насамперед стосуються ціноутворення.

Алгоритми формування оптової ціни на природний газ, а також роздрібних цін (тарифів для населення, релігійних організацій, відпускних цін для теплокомуненерго та інших організацій) були різними і визначалися різними постановами уряду.

Постановою НКРЕКП № 377 від 24.03.2016 затверджено Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно з п. 1.2 Порядку, він застосовується під час установлення НКРЕКП тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для суб`єктів природних монополій, а також для суб`єктів господарювання на суміжних ринках, зазначених у п. 1.1 цього розділу, та поширюється на таких суб`єктів під час розрахунку зазначених тарифів.

Тарифом на надання послуг з централізованого опалення є вартість надання одиниці послуги з централізованого опалення відповідної якості, розрахована на основі економічно обґрунтованих планових витрат з урахуванням витрат на покриття витрат, планового прибутку, врахованого у тарифі на теплову енергію, які встановлюються НКРЕКП з урахуванням податку на додану вартість.

Таким чином, ціна на паливно-енергетичні ресурси є складовою прямих матеріальних витрат, які включаються до складу планової виробничої собівартості, що входить до структури тарифу на послуги з централізованого опалення.

Постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період). Пунктом 5 даної Постанови визначено, що ця постанова діє з 01.10.2015 по 01.04.2017.

Згідно п. 3.4 цього Положення (у редакції станом на 31.03.2016), ним покладається, зокрема, обов`язок ПАТ «НАК «Нафтогаз України» постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та в порядку, що визначені п.п. 15-17 цього Положення.

Так, пунктом 16, зокрема, визначено, що НАК Нафтогаз України постачає природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії з метою надання послуг з опалення за регульованою ціною (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України), яка у період з 1 жовтня 2015 р. по 30 квітня 2016 р. (включно) визначається для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення населенню для виробників теплової енергії, які безпосередньо приєднані до магістральних газопроводів, - в розмірі 1843,28 гривні за 1000 кубічних метрів; для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення для всіх інших виробників теплової енергії - 1770,74 гривні за 1000 кубічних метрів.

Постановою Кабінету Міністрів України № 315 від 27.04.2016 до вищезазначеної постанови Кабінету Міністрів України № 758 внесено зміни.

Так, п. 16 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період) викладено у новій редакції, за змістом якої, зокрема, ПАТ «НАК «Нафтогаз України у період з 1 жовтня 2015 р. по 30 квітня 2016 р. (включно) постачає природний газ виробникам теплової енергії за регульованою ціною з метою надання послуг з опалення населенню в розмірі 4942 гривні за 1000 кубічний метр.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2019 у справі № 826/9665/16 визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015 року № 758» з моменту її прийняття, а саме з 27.04.2016.

Зазначене рішення Окружного адміністративного суду м. Києва набуло законної сили 08.07.2019 після прийняття постанови Шостим апеляційним адміністративним судом від 08.07.2019 про залишення рішення Окружного адміністративного суду м. Києва без змін.

Постановою Кабінету Міністрів України № 187 від 22.03.2017 затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу. Ця постанова чинна у період з 01.04.2017 по 01.11.2018 (п. 3 постанови).

Підпунктом 4 пункту 3 зазначеного Положення визначено, зокрема, обов`язок ПАТ «НАК «Нафтогаз України» постачати природний газ на умовах та у порядку, що визначені цим Положенням виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для всіх категорій споживачів (фізичні або юридичні особи, які використовують теплову енергію на підставі договору).

За змістом абзацу 2 п. 12 Положення постачання природного газу ПАТ «НАК «Нафтогаз України» виробникам теплової енергії здійснюється за цінами, визначеними відповідно до пункту 13 цього Положення.

Згідно п. 13 Положення ПАТ «НАК «Нафтогаз України» з 01 квітня 2017 р. здійснює продаж/постачання природного газу відповідно до пунктів 10-12 цього Положення для виробників теплової енергії в рамках виробництва теплової енергії з метою надання послуг з опалення населенню за ціною, що становить 4942 гривні за 1000 кубічних метрів (без урахування податку на додану вартість, тарифів на транспортування та розподіл природного газу, які підлягають обов`язковій оплаті відповідно до умов договорів розподілу природного газу та величини торговельної надбавки (націнки) постачальника природного газу із спеціальними обов`язками, максимальний рівень якої визначений п. 14 цього Положення).

Слід зазначити, що ця постанова Кабінету Міністрів України не оскаржувалась, відомостей про її скасування немає, і вона була чинна у період з 01.04.2017 по 01.11.2018.

У постанові Великої Палати Верховного Суду № 757/31606/15-ц викладено висновок, що в разі відміни судом акта, яким встановлені тарифи на житлово-комунальні послуги, за зверненням споживача їх виконавець (постачальник) повинен здійснити перерахунок, однак, станом на теперішній час постанови НКРЕКП, якими встановлені тарифи за період з 01.05.2016 по 01.11.2018 судом не скасовані. В той же час судом скасовано Постанову Кабінету Міністрів України № 315 від 27.04.2016, на виконання якої були підвищені тарифи на послугу з централізованого опалення шляхом внесення змін до постанови НКРЕКП, якою встановлені тарифи.

Згідно статті 15 Закону України «Про теплопостачання» державне регулювання у сфері теплопостачання здійснюється Кабінетом Міністрів України та Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП).

Так, тарифи на послуги з опалення та гарячого водопостачання за період з 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року розроблялись відповідно до Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.03.2016 року № 377, чинною на відповідний період.

Вказаний Порядок визначає механізм формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з виробництва теплової енергії, її транспортування магістральними і місцевими (розподільними) тепловими мережами (далі - транспортування) та постачання, надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води, які є ліцензіатами НКРЕКП (далі - ліцензіати). Він застосовується під час установлення НКРЕКП тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для суб`єктів природних монополій, а також для суб`єктів господарювання на суміжних ринках (п. 1.1, п. 1.2).

Таким чином, враховуючи, що підставою для визначення тарифів УКП «Уманьтеплокомуненерго» із надання комунальних послуг виробниками теплової енергії є відповідні постанови постійно діючого центрального органу виконавчої влади зі спеціальним статусом - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, які на дату споживання позивачем комунальних послуг не скасовані, підстав для перерахунку вартості спожитих позивачем комунальних послуг не вбачається.

Перерахунок та затвердження нового тарифу на послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води можливе лише після укладення відповідного договору постачання природного газу з ПАТ «НАК «Нафтогаз України», який має враховувати зниження ціни на природний газ.

Враховуючи вищевикладене, суб`єктами відносин відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні-послуги» та Закону України «Про теплопостачання» виступають Кабінет Міністрів України, НКРЕКП, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та органи місцевого самоврядування, що унеможливлює прийняття відповідних рішень про перерахунок коштів кінцевим їх постачальником УКП «Уманськетеплоокомуненерго», оскільки такий надає послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води виключно в межах затверджених тарифів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Проніна проти України, № 63566/00, пр. 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05.06.2018 у справі № 338/180/17), тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу (див. висновки у пунктах 72-76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц).

Суд зазначає, що вимоги позивачів про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок вартості поставленого природного газу фактично спрямовані на визнання юридичного факту (встановлення нової ціни на природний газ) та внесення змін до Договору у спосіб, не передбачений Цивільним кодексом України.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, необхідно також зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У п. 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

У кінцевому результаті ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним, та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту).

Разом з тим, обраний позивачем спосіб захисту його прав не буде «ефективним» у контексті ст. 13 Конвенції через відсутність механізму відновлення, поновлення порушеного, на думку позивача, права.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку стосовно неналежності обраного позивачем способу захисту вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок вартості поставленого природного газу.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України).

Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

З урахуванням викладеного вище, суд не вбачає підстав для задоволення заявлених позовних вимог позивачів, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» про зобов`язання здійснити перерахунок вартості послуг з централізованого опалення відмовити.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Леся Сергіївна Годік