ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/639/21 Справа № 199/8301/19 Суддя у 1-й інстанції - Руденко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА
22 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого судді Куценко Т.Р.
суддів Демченко Е.Л., Макарова М.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу
ОСОБА_1 ,
на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» в особі ліквідатора Горячова Василя Михайловича, третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України, про зобов`язання визнання кредиторських вимог та включення їх до ліквідаційного балансу, -
в с т а н о в и л а:
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» в особі ліквідатора Горячова Василя Михайловича, третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України, про зобов`язання визнання кредиторських вимог та включення їх до ліквідаційного балансу /а.с. 1-3/.
Позов обґрунтовано тим, що постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2017 р. (справа № 201/7369/17-ц) водія ОСОБА_2 , було визнано винним у скоєні ДТП, яка відбулась 16 травня 2017 року на перехресті вул. Паторжинського та вул. Довга Балка, за участю транспортних засобів: БМВ д.н.з. НОМЕР_1 , забезпеченого полісом ОСЦПВ АЕ/9716455, виданого ТДВ «СТ «Домінанта», під керуванням водія ОСОБА_2 , Інфініті д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та Тойота РАВ 4 д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 . В установленому законом порядку, позивач звернувся до відповідача, надавши всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування. Проте, 21.03.2018 року ТДВ «СТ «Домінанта» здійснила часткову виплату страхового відшкодування позивачу в сумі 33 402,47 грн. та пеню в розмірі 5 261,00 грн. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.08.2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТДВ «СТ «Домінанта» та ОСОБА_2 , суд стягнув з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь кредитора 89 320,29 грн. Дане рішення так і не було виконане відповідачем. Позивачу з відкритих джерел стало відомо про ліквідацію Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта». У строк, визначений для заявлення кредиторами своїх вимог, позивач 12.08.2019 року засобами поштового зв`язку, надіслала відповідачу заяву про включення до реєстру кредиторів, на суму 124 389,61 грн., проте даний лист повернувся позивачу 28.08.2019 року із відміткою «закінчення терміну зберігання». Таким чином, позивач вважає, що відповідач, ухиляється від свого обов`язку щодо розгляду пред`явленої вимоги щодо визнання позивача кредитором відповідача на суму 124 389,61 грн.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2020 року у задоволенні заявлених позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі /а.с. 106-109/.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що судом допущено порушення норм процесуального та матеріального права /а.с. 132-135/.

Сторони по справі не скористались своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2020 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що позивачем не доведено факт ухилення ліквідаційної комісії від розгляду вимог кредитора, оскільки поштова кореспонденція не отримана відповідачем, з нею останній не ознайомлений, таким чином не може вважатися фактом ухилення відповідача від розгляду кредиторських вимог.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2017 року по справі № 201/7369/17, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. У постанові зазначено, що ОСОБА_2 16 травня 2017 року о 16 годині 05 хвилин, керуючи транспортним засобам «БМВ», д/н НОМЕР_1 , рухався по вул. Паторжинського, де на перехресті з вул. Довга Балка в м. Дніпрі, при виконанні обгону, не переконався в безпеці, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Інфініті» д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , яка рухалася у попутному напрямку та повертала ліворуч на вул. Довга Балка, та після удару у стані некерованого руху допустила наїзд на автомобіль «Тойота», д/н НОМЕР_4 , без водія ОСОБА_1 . Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 14.6 «а» Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам (а.с. 16 зв.-17).

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.07.2017 року залишено без змін постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2017 року (а.с. 17 зв.-18).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Власником автомобіля «Тойота», д/н НОМЕР_4 є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 (а.с. 18 зворот).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «БМВ», д/н НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , застрахована на підставі полісу АЕ/9716455, страховик ТДВ «СТ «Домінанта» (а.с. 15).

30.05.2017 року ОСОБА_1 повідомила ТДВ «СТ «Домінанта» про настання страхового випадку та надала всі необхідні документи (а.с. 16).

21.03.2018 року ТДВ «СТ «Домінанта» здійснила часткову виплату страхового відшкодування позивачу в сумі 33 402,47 грн. та пеню в розмірі 5 261,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.08.2018 року стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 89 320,29 грн., з яких несплачена частка страхового відшкодування у розмірі 65 597,53 грн., пеня за несвоєчасну сплату страхового відшкодування у розмірі 13 414,19 грн., 3% річних у розмірі 1 794,57 грн., індекс інфляції у розмірі 8 514,00 грн. Рішення суду набрало законної сили 05.10.2018 року (а.с. 11-14).

Проте, ТДВ «СТ «Домінанта» вищевказане рішення суду не виконало.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Позивачем доведено належними та допустимими доказами факт того, що завдана позивачу шкода відшкодована частково, рішенням суду з відповідача стягнуто 65 597,53 грн., що є несплаченою часткою страхового відшкодування, яке ТДВ «СТ «Домінанта» виконано не було, тому відповідачем на користь позивача має бути стягнуто за рішенням суду несплачену частку страхового відшкодування у розмірі 65 597,53 грн.

Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.08.2018 року пеню, 3% річних та інфляційні витрати було стягнуто за період з 30 серпня 2017 року по 07 травня 2018 року включно.

Відповідач рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.08.2018 року не виконав.

Тому, відповідач крім розміру пені, стягнутої за рішенням суду, також повинен виплатити позивачу пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування за період з 08 травня 2018 року по 12.06.2019 року включно у розмірі 25 520,13 грн. згідно розрахунку позивача (а.с. 4).

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про страхування» страхова сума грошова сума, в межах якої Страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується Страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування страхова виплата, яка здійснюється Страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Оскільки зобов`язання ТДВ «СТ «Домінанта» у разі настання страхового випадку полягає у здійсненні страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим. В разі прострочення його виконання настає відповідальність, що передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема - сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні витрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов`язання, і на відміну від пені не є грошовою санкцією за порушення грошового зобов`язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляції і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, що підлягають сплаті кредитору. Тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України: «Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору страхову суму.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь Страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування.

Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання».

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного суду України від 01 червня 2016 року у справі № 6-927цс16.

Таким чином, відповідач ТОВ «СТ «Домінанта» повинен компенсувати позивачу на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційні витрати стягнуті з нього за рішенням суду, а також 3% річних у розмірі 2 162,02 грн. та індекс інфляції у розмірі 6 494,17 грн. за період з 08.05.2018 року по 12.06.2019 року включно, згідно розрахунку позивача (а.с. 4).

Таким чином, кредиторські вимоги позивача складають 124 389,61 грн., які складаються з:

- 65 597,33 грн. - несплачена частка суми страхового відшкодування;

- 13 414,19 грн. - пеня за період з 30.08.2017 року по 07.05.2018 року включно стягнута за рішенням суду;

- 25 520,13 грн. - пеня за період з 08.05.2018 року по 12.06.2019 року включно;

- 1 794,57 грн. - 3% річних та 8 514 грн. - інфляційні витрати згідно ст. 625 ЦК України за період з 30.08.2017 року по 07.05.2018 року включно стягнуті за рішенням суду;

- 2 162,02 грн. - 3% річних та 6 494,17 грн. - інфляційні витрати згідно ст. 625 ЦК України за період з 08.05.2018 року по 12.06.2019 року включно.

Відповідно до відомостей, які містяться в матеріалах справи, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» перебуває у стані припинення з 13.06.2019 року. Головою комісії з припинення юридичної особи призначено ОСОБА_4 . Строк для заявлення кредиторами своїх вимог визначено - до 13.08.2019 року (а.с. 19-22).

За таких обставин, позивач, як особа, яка вважає, що внаслідок дій ОСОБА_2 - особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, порушено її права, має право реалізувати своє право на відшкодування шкоди у порядку, визначеному Законом.

12.08.2019 року позивач засобами поштового зв`язку надіслала відповідачу заяву про включення її до реєстру кредиторів на суму 124 389,61 грн. (а.с. 6-10), на адресу, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (49000, м. Дніпро, вул. Василя Макухи, буд. 1), проте, конверт з даною вимогою повернувся позивачу з відміткою за закінченням строку зберігання (а.с. 9), у зв`язку з чим позивач змушений був звернутися до суду.

Будь-які інші адреси в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні.

Пунктом 1 частини 1 ст. 110 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Статтею 105 Цивільного кодексу України передбачений порядок виконання рішення про припинення юридичної особи, а саме: учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяці (п.п. 3, 4, 5 ст. 105 Цивільного кодексу України).

Пунктом 6 цієї статті зазначено, що кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Отже, як вбачається із вищенаведеного та встановлено судом, позивач звернувся у визначений відповідачем строк для заявлення кредиторських вимог, яка не була розглянута відповідачем у встановлений ч. 6 ст. 105 Цивільного кодексу України строк.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач надав позивачу відповідь на його кредиторську вимогу, що свідчить про ухилення від її розгляду. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Відповідно ч. 2 ст. 112 ЦК України, черговість задоволення вимог кредиторів за договорами страхування визначається законом.

Згідно ст. 43 Закону України "Про страхування" при ліквідації платоспроможного страховика вимоги страхувальників за договорами страхування відносяться до вимог першої черги.

Відомостей щодо неплатоспроможності Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» матеріали справи не містять.

Нормами ч. 3 статті 112 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача заборгованості за несплачену частину суми страхового відшкодування у розмірі 65 597,33 грн. та зобов`язання визнати та включити до проміжного ліквідаційного балансу підприємства кредиторські вимоги позивача у загальному розмірі 124 389,61 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем вимоги позивача не спростовані, доказів погашення заборгованості не надано, як і не наведено підстав для відмови у включенні до проміжного ліквідаційного балансу підприємства кредиторські вимоги позивача.

Даючи юридичну оцінку поясненням та наданим доказам, враховуючи, що позивач не отримала страхового відшкодування, хоча зверталась до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування та включення її до реєстру кредиторів на суму 124 389,61 грн., яка доведена матеріалами справи, у зв`язку з чим права позивача підлягають захисту, шляхом зобов`язання відповідача визнати кредиторські вимоги позивача в розмірі 124 389,61 грн., що є невиплаченою частиною суми страхового відшкодування, пенею, 3% річних, інфляційними витратами та включити дану вимогу кредитора до першої черги проміжного ліквідаційного балансу, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, встановивши, що суд першої інстанції, внаслідок порушення норм матеріального та процесуального права, помилково прийшов до висновку про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення по справі про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 768,40 грн. та за апеляційний розгляд справи у розмірі 1 152,60 грн., а всього: 1 921 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2020 року - скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення заявлених позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Зобов`язати Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» в особі ліквідатора Горячова Василя Михайловича визнати кредиторські вимоги ОСОБА_1 в розмірі 124 389,61 грн., що є невиплаченою частиною суми страхового відшкодування, пенею, 3% річних, інфляційними витратами та включити дану вимогу кредитора до першої черги проміжного ліквідаційного балансу.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» в особі ліквідатора Горячова Василя Михайловича на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 768,40 грн. та за апеляційний розгляд справи у розмірі 1 152,60 грн., а всього: 1 921 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О.Макаров