Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2021 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Гончарука В.П.

при секретарі - Гриценко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить:

- зняти арешт (архівний запис) реєстраційний номер обтяження 1439396, зареєстрований 04 листопада 2004 року Першою київською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали б/н, 25.12.2001, Нарсуд, р-н Дніпровський, щодо квартири АДРЕСА_1 . Архівний номер: 3991575КІЕV1, Архівна дата: Дата виникнення: 25.12.2001, № реестра: 3-2006Б, внутр. № 7401163А2DF237324F49, комментарий: вх.7966;

- зняти арешт (архівний запис) реєстраційний номер обтяження 1359911, зареєстрований 07 жовтня 2004 року Десятою київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови, 677/3, 18.11.2002, Виконавча служба, щодо квартири АДРЕСА_1 . Архівний номер: 4966297КІЕV10, Архівна дата: Дата виникнення: 03.12.2002, № реєстра: 122, внутр. № 900186252DF330293434.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_2 , вона, як єдина спадкоємиця до майна померлої, у встановленому законом порядку прийняла спадщину. Під час оформлення спадкової справи нотаріусом повідомлено їй, що на квартиру АДРЕСА_1 , що входить до складу спадкового майна, накладено вказані вище арешти.

На звернення до Першої Київської нотаріальної контори, позивачу надано копію ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 25 грудня 2001 року про накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1 , з якої вбачається, що вказаний арешт застосовано як захід забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, який судом задоволено. Виконавчий лист № 2-306 від 07 травня 2002 року, виданий у даній справі, передано на виконання до районного відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. 21 січня 2021 року позивач звернулася до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, однак судом їй було відмовлено, роз`яснено право на звернення до суду з вимогою про зняття арешту з майна в рамках позовного провадження в цивільному судочинстві. Також, в межах розгляду заяви про скасування заходів забезпечення встановлено, що матеріали справи № 2-306/2002 знищені за закінченням строку зберігання.

Крім того, позивач зазначає, що в рамках примусового виконання виконавчого листа № 2-306, виданого 07 травня 2002 року Дніпровським районним судом міста Києва, районним відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 677/3 від 18 листопада 2002 року. У відповідь на звернення до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі Дніпровський РВ ДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), позивачу повідомлено, що надати постанову про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з майна боржника не є можливим, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження та не є представником сторони виконавчого провадження.

25 січня 2021 року позивачем було отримано відповідь від ЦМУ МЮ (м. Київ), з якої вбачається, ЦМУ МЮ (м. Київ) не може надати інформацію про виконавче провадження та копії постанов які були на виконанні до 2009 року, у зв`язку з запровадженням Єдиного реєстру проваджень після 2009 року, а строк зберігання закінчених виконавчих проваджень переданих на зберігання до архіву становить три роки, рекомендовано звернутися до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 серпня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

30 листопада позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд без її участі, позов підтримує, просить задовольнити.

23 листопада 2021 року відповідач Дніпровського РВ ДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ),подав заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника Відділу.

Відповідач Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подав відзив на позов, в якому зазначив, зо не є належним відповідачем у даній справі, позивач із заявою про зняття арешту до Департаменту не зверталася, просив у задоволенні позову відмовити.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1152.

З свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 .

З довідки від 08 липня 2021 року № 242/02-14-2021, виданої Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумової О.І., вбачається, що перешкодою для видачі спадкоємцю- ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 є зареєстрований арешт (архівний запис) у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 1359911, зареєстрований 07.10.2004 року Десятою київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови 677/3 від 18.11.2002 року виконавчою службою та арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 1439396, зареєстрований 04.11.2004 року Першою київською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали б/н від 25.12.2001, Нарсуд, р-н Дніпровський.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, в реєстрі міститься запис про арешт нерухомого майна, реєстраційний номер 1359911, тип обтяження: арешт (архівний запис), зареєстрований 07 жовтня 2004 року, реєстратор: Десята Київська державна нотаріальна контора, підстави обтяження: постанова, 677/3, 18.11.2002, Виконавча служба, об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_2 . Архівний номер: 4966297КІЕV10, Архівна дата: Дата виникнення: 03.12.2002, № реєстра: 122, внутр. № 900186252DF330293434.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, в реєстрі міститься запис про арешт нерухомого майна, реєстраційний номер 1439396, тип обтяження: арешт (архівний запис), зареєстрований 04 листопада 2004 року, реєстратор: Перша Київська державна нотаріальна контора, підстави обтяження: ухвала, б/н, 25.12.2001, Нарсуд, р-н, Дніпровський; об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_2 . Архівний номер: 3991575КІЕV1 , Архівна дата: Дата виникнення: 25.12.2001, № реестра: 3-2006Б, внутр. № 7401163А2DF237324F49, комментарий: вх.7966.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 25 грудня 2001 року вжито заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_3 , квартиру АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_2 на праві власності.

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18 листопада 2002 року, винесеної Дніпровським районним управлінням юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-306, виданого 07 травня 2002 року Дніпровським районним судом м. Києва, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належала на праві власності ОСОБА_2 .

Листом від 30 грудня 2020 року за вих. № 131 Дніпровський РВ ДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) повідомив, що надати постанову про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з майна боржника не є можливим, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження та не є представником сторони виконавчого провадження.

З листа ЦМУ МЮ (м. Київ) від 19 січня 2021 року встановлено, що ЦМУ МЮ (м. Київ) не може надати інформацію про виконавче провадження та копії постанов які були на виконанні до 2009 року, у зв`язку з запровадженням Єдиного реєстру проваджень після 2009 року, а строк зберігання закінчених виконавчих проваджень переданих на зберігання до архіву становить три роки, рекомендовано звернутися до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 07 червня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Положеннями статті 41 Конституції України, статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013 року № 6-26цс13.

Відповідно до частин першої, другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 2 постанови від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснив, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до частини першої-третьої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

При цьому, частина п`ята статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, § 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» від 01 липня 2003 року № 37801/97, § 36,). Ще одне призначення обґрунтування рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року № 49684/99, § 30)

Як встановлено в судовому засіданні, арешти на спадкове майно, були накладені на підставі ухвали суду від 25 грудня 2001 року та на підставі постанови відділу виконавчої служби від 18 листопада 2002 року, в межах одного і того ж виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-306/2002 щодо стягнення з спадкодавця ОСОБА_2 боргу за договором позики. На даний час виконавчі провадження не здійснюються, а відтак потреби в арешті не існує. Наявність цих обтяжень (арештів) квартири перешкоджає позивачу в оформленні спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , а також перешкоджає позивачу у здійсненні ним права власності на спадкове майно. Скасувати арешт в іншому порядку неможливо, оскільки виконавче провадження, під час здійснення якого було накладено арешт, знищено за закінченням строків зберігання.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що підстав для існування арешту на даний час не існує, а наявність накладеного обтяження майна порушує права позивача, що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зняття арешту з майна - підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, керуючись статтями 15, 317, 319, 321, 391, 1216-1218 ЦК України, статтями 56, 59 Закону України «Про виконавче провадження», статтями 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зняття арешту з майна, - задовольнити.

Скасувати арешт нерухомого майна, реєстраційний номер 1359911, тип обтяження: арешт (архівний запис), зареєстрований 07 жовтня 2004 року, реєстратор: Десята Київська державна нотаріальна контора, підстави обтяження: постанова, 677/3, 18.11.2002, Виконавча служба, об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_2 . Архівний номер: 4966297КІЕV10, Архівна дата: Дата виникнення: 03.12.2002, № реєстра: 122, внутр. № 900186252DF330293434.

Скасувати арешт нерухомого майна, реєстраційний номер 1439396, тип обтяження: арешт (архівний запис), зареєстрований 04 листопада 2004 року, реєстратор: Перша Київська державна нотаріальна контора, підстави обтяження: ухвала, б/н, 25.12.2001, Нарсуд, р-н, Дніпровський; об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_2 . Архівний номер: 3991575КІЕV1 , Архівна дата: Дата виникнення: 25.12.2001, № реестра: 3-2006Б, внутр. № 7401163А2DF237324F49, комментарий: вх.7966.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме: Дніпровський районний суд міста Києва.

Повне рішення суду виготовлено 30 листопада 2021 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач:

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 );

Відповідачі:

Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), (адреса місця знаходження: 02000, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 15);

Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), (адреса місця знаходження: 04050, м. Київ, вул. Студенська, 7).

Суддя