ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 грудня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/117/20

Головуючий у першій інстанції - Коваленко А. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1178/21

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1236/21

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Поклад Д.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова", приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович

третя особа: Дочірнє підприємство "Нафком-Агро"

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційними скаргами Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова" на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Коваленка А.В. від 07 червня 2021 року, місце ухвалення рішення м.Прилуки, та на додаткове рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Коваленка А.В. від 23 червня 2021 року, місце ухвалення додаткового рішення м.Прилуки у справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ''Дружба-Нова", приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича про визнання недійсним договору оренди землі, додаткової угоди, скасування державної реєстрації речового права, третя особа: Дочірнє підприємство "Нафком-Агро",

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0147 від 03.09.2010 року та додаткову угоду від 09.08.2016 року, укладені між ОСОБА_1 та СТОВ "Дружба-Нова". Позивач просив зобов`язати СТОВ "Дружба-Нова" повернути земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:0147, площею 3,98 га, розташовану на території Ряшківської сільської ради ОСОБА_1 , та скасувати державну реєстрацію оренди земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0147, площею 3,39 га, яка розташована на території Ряшківської сільської ради. Вимоги заявленого позову ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що він не підписував договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0147 від 03.09.2010 року, а також не підписував додаткову угоду від 09.08.2016 року. З даного приводу позивач звертався до органів поліції, при цьому, СТОВ ''Дружба-Нова'' відмовляється повернути позивачу належну йому земельну ділянку.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07.06.2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Судом зобов`язано СТОВ "Дружба-Нова" повернути земельну ділянку кадастровий номер :04:000:0147, площею 3,98 га, що розташована на території Ряшківської сільської ради, ОСОБА_1 . Скасовано реєстрацію права оренди земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0147, площею 3,98 га, що розташована на території Ряшківської сільської ради, яке зареєстроване на підставі договору, укладеного між СТОВ "Дружба-Нова" та ОСОБА_1 . Стягнуто зі СТОВ "Дружба-Нова" на користь ОСОБА_1 1 681 грн. 60 коп. в рахунок витрат, понесених за сплату судового збору. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до СТОВ ''Дружба-Нова'' щодо визнання недійсним договору оренди землі та додаткової угоди, відмовлено. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А., відмовлено.

Додатковим рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23.06.2021 року частково задоволено заяву ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення. Стягнуто з СТОВ "Дружба-Нова" на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 10 000 грн.

В апеляційній скарзі на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07.06.2021 року СТОВ "Дружба-Нова" просить скасувати рішення суду першої інстанції від 07.06.2021 року в частині задоволених вимог про зобов`язання повернути земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:0147, скасування реєстрації права оренди земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0147, стягнення зі СТОВ ''Дружба-Нова'' 1 681 грн. 60 коп. в рахунок витрат, понесених по сплаті судового збору. Апелянт просить у вказаній частині вимог ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вказаної частини позовних вимог. Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07.06.2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 апелянт просить залишити в силі. Доводи апеляційної скарги вказують, що рішення суду першої інстанції від 07.06.2021 року у оскаржуваній частині ухвалено судом із порушенням норм матеріального і процесуального права. В доводах апеляційної скарги СТОВ "Дружба-Нова" зазначає, що висновки експерта №17-3/451 від 23.03.2020 року, №17-3/452 від 24.03.2020 року, №17-3/453 від 25.03.2020 року не повинні прийматися судом до уваги, оскільки вони, всупереч ч.5 статті 106 ЦПК України, не містять тверджень про те, що висновок підготовлено для подання до суду. Доводи апеляційної скарги зазначають, що із вказаних висновків не вбачається, що вони надані саме в рамках розгляду даної цивільної справи, і тому вказані висновки є недопустимими доказами по справі. Доводи апеляційної скарги стверджують, що позивач умисно ухилявся від проведення судової почеркознавчої експертизи, і вчинив всі можливі дії для того, щоб її неможливо було провести. Доводи апеляційної скарги вказують, що матеріали даної справи не містять жодних належних і допустимих доказів того, що договір оренди землі та додаткова угода не підписувались позивачем, а судом першої інстанції безпідставно встановлено, що спірний договір від 03.09.2010 року та додаткова угода до нього від 09.09.2016 року щодо оренди спірної земельної ділянки підписані не позивачем, а іншою особою. В доводах апеляційної скарги СТОВ "Дружба-Нова" зазначає, що факт отримання орендної плати позивачем протягом більше, ніж восьми років, свідчить про його обізнаність із фактом існування договору оренди землі, і суперечить принципу "добросовісної поведінки". Доводи апеляційної скарги стверджують, що апелянт є належним користувачем спірної земельної ділянки, при цьому, поведінка позивача є недобросовісною. Апелянт зауважує, що суд першої інстанції при розгляді даного спору по суті не прийняв до уваги тієї обставини, що СТОВ "Дружба-Нова" не має і ніколи не мало повноважень стосовно державної реєстрації права оренди чи договорів оренди, і так само, стосовно скасування записів про державну реєстрацію.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23.06.2021 року СТОВ "Дружба-Нова" просить скасувати повністю оскаржуване додаткове рішення від 23.06.2021 року, та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у відшкодуванні понесених ним витрат на правову допомогу у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги на додаткове рішення суду першої інстанції від 23.06.2021 року вказують, що дане додаткове рішення суду є таким, що ухвалено з порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню. В доводах апеляційної скарги на додаткове рішення суду від 23.06.2021 року СТОВ "Дружба-Нова" зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення від 07.06.2021 року вирішено питання про стягнення на користь позивача 1 681 грн. в рахунок відшкодування понесених витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви, пропорційно до задоволених позовних вимог. У рішенні від 07.06.2021 року суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано суду детального розрахунку витрат, які поніс позивач на правову допомогу, і суд позбавлений можливості перевірити співмірність та обґрунтованість таких витрат, а отже, дані витрати не підлягають стягненню з відповідача. Апелянт стверджує, що ухваливши додаткове рішення від 23.06.2021 року, суд першої інстанції фактично змінив своє рішення від 07.06.2021 року, яким було відмовлено позивачу у стягненні понесених ним витрат на правову допомогу. Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції не дослідив поважності причин неподання доказів розміру понесених позивачем судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

У відзиві на апеляційні скарги ОСОБА_1 просить залишити без задоволення апеляційні скарги СТОВ ''Дружба-Нова'' у зв`язку із їх безпідставністю, та залишити без змін обґрунтовані рішення суду першої інстанції від 07.06.2021 року та додаткове рішення суду першої інстанції від 23.07.2021 року. ОСОБА_1 просить стягнути із СТОВ ''Дружба-Нова'' на його користь понесені витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 25 000 грн.

В судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції представник СТОВ "Дружба-Нова" - адвокат Литвиненко Д.Г. підтримала доводи та вимоги поданих апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції від 07.06.2021 року та на додаткове рішення суду першої інстанції від 23.07.2021 року.

В судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції представник позивача - адвокат Старовойтова Д.А. просила залишити без задоволення апеляційні скарги СТОВ ''Дружба-Нова'' у зв`язку із їх безпідставністю, та залишити без змін обґрунтовані рішення суду першої інстанції від 07.06.2021 року та додаткове рішення суду першої інстанції від 23.07.2021 року.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 , приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А., представник третьої особи Дочірнього підприємства "Нафком-Агро", належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:000:0147, площею 3,98 га, розташована на території Ряшківської сільської ради Прилуцького району Чернігігвської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим 15.06.2007 року (а.с.15, том 1).

03.09.2010 року між СТОВ "Дружба-Нова" та ОСОБА_1 укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, зареєстрований за № 111527. Строк дії договору 7 років (а.с.22-26, том 1).

Матеріали справи містять в собі акт визначення меж даної земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 03.09.2010 року (а.с.27, том 1), а також акт приймання-передачі даної земельної ділянки від 25.12.2012 року (а.с.27, том 1).

09.08.2016 року між СТОВ "Дружба-Нова" та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 03.09.2010 року, зареєстрованого 24.12.2012 року за №111527. Строк дії договору - до 23.12.2029 року (а.с.30-35, том 1).

Відповідно до витягу з ЄРДР, номер кримінального провадження 0000172, до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2019 року було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_1 щодо підробки його підпису (а.с.36, том 1).

Згідно відомостей на видачу кукурудзи та грошових коштів, ОСОБА_1 отримував кукурудзу та кошти за користування СТОВ "Дружба-Нова" земельною ділянкою (а.с.125-153, том 1).

З висновку експерта №17-3/451 від 23.03.2020 року (а.с.12-17, том 2) вбачається, що підписи в акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 03.09.2010 року та в акті приймання передачі земельної ділянки від 25.12.2012 року, виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Відповідно до висновку експерта №17-3/452 від 24.03.2020 року (а.с.18-24, том 2), підписи у додатковій угоді від 09.08.2016 року до договору оренди землі від 03.09.2010 року, укладеному між СТОВ "Дружба-Нова" та ОСОБА_1 , виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням його підпису.

Згідно висновку експерта №17-3/453 від 25.03.2020 року (а.с.25-30, том 2), підпис в договорі оренди землі від 03.09.2010 року, укладеному між СТОВ "Дружба-Нова" та ОСОБА_1 , виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Матеріали справи містять в собі повідомлення експертів №5593-5597/20-24 від 11.02.2021 року (а.с.48-49, том 3), про неможливість надання висновку судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі №742/117/20.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07.06.2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Судом зобов`язано СТОВ "Дружба-Нова" повернути земельну ділянку кадастровий номер :04:000:0147, площею 3,98 га, що розташована на території Ряшківської сільської ради, ОСОБА_1 . Скасовано реєстрацію права оренди земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0147, площею 3,98 га, що розташована на території Ряшківської сільської ради, яке зареєстроване на підставі договору, укладеного між СТОВ "Дружба-Нова" та ОСОБА_1 . Стягнуто зі СТОВ "Дружба-Нова" на користь ОСОБА_1 1 681 грн. 60 коп. в рахунок витрат, понесених за сплату судового збору. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до СТОВ ''Дружба-Нова'' щодо визнання недійсним договору оренди землі та додаткової угоди, відмовлено. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А., відмовлено.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що висновки рішення суду першої інстанції від 07.06.2021 року у оскаржуваній частині не узгоджуються із положеннями норм матеріального і процесуального права, не можуть бути підставою для скасування рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07.06.2021 року у оскаржуваній частині, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Відповідно до приписів ч.1 статті 367 ЦПК України, яка регламентує межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За даних обставин, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції від 07.06.2021 року в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07.06.2021 року СТОВ "Дружба-Нова" просить скасувати рішення суду першої інстанції від 07.06.2021 року в частині задоволених вимог про зобов`язання повернути земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:0147, скасування реєстрації права оренди земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0147, стягнення зі СТОВ ''Дружба-Нова'' 1 681 грн. 60 коп. в рахунок витрат, понесених по сплаті судового збору. Апелянт просить у вказаній частині вимог ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вказаної частини позовних вимог. Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07.06.2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 апелянт просить залишити в силі.

Доводи апеляційної скарги вказують, що рішення суду першої інстанції від 07.06.2021 року у оскаржуваній частині ухвалено судом із порушенням норм матеріального і процесуального права. В доводах апеляційної скарги СТОВ "Дружба-Нова" зазначає, що висновки експерта №17-3/451 від 23.03.2020 року, №17-3/452 від 24.03.2020 року, №17-3/453 від 25.03.2020 року не повинні прийматися судом до уваги, оскільки вони, всупереч ч.5 статті 106 ЦПК України, не містять тверджень про те, що висновок підготовлено для подання до суду. Доводи апеляційної скарги зазначають, що із вказаних висновків не вбачається, що вони надані саме в рамках розгляду даної цивільної справи, і тому вказані висновки є недопустимими доказами по справі. Доводи апеляційної скарги стверджують, що позивач умисно ухилявся від проведення судової почеркознавчої експертизи, і вчинив всі можливі дії для того, щоб її неможливо було провести. Доводи апеляційної скарги вказують, що матеріали даної справи не містять жодних належних і допустимих доказів того, що договір оренди землі та додаткова угода не підписувались позивачем, а судом першої інстанції безпідставно встановлено, що спірний договір від 03.09.2010 року та додаткова угода до нього від 09.09.2016 року щодо оренди спірної земельної ділянки підписані не позивачем, а іншою особою. В доводах апеляційної скарги СТОВ "Дружба-Нова" зазначає, що факт отримання орендної плати позивачем протягом більше, ніж восьми років, свідчить про його обізнаність із фактом існування договору оренди землі, і суперечить принципу "добросовісної поведінки". Доводи апеляційної скарги стверджують, що апелянт є належним користувачем спірної земельної ділянки, при цьому, поведінка позивача є недобросовісною. Апелянт зауважує, що суд першої інстанції при розгляді даного спору по суті не прийняв до уваги тієї обставини, що СТОВ "Дружба-Нова" не має і ніколи не мало повноважень стосовно державної реєстрації права оренди чи договорів оренди, і так само, стосовно скасування записів про державну реєстрацію.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції від 07.06.2021 року у оскаржуваній частині, виходячи із наступного.

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, апеляційний суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 року у справі №145/2047/16-ц, провадження №14-499цс19.

За змістом статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

За частиною першою статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Відповідно до ч.1 статті 14 Закону України ''Про оренду землі'', договір оренди землі укладається у письмовій формі.

Стаття 15 Закону України ''Про оренду землі'' визначає умови договору оренди землі.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

За змістом статей 15,16 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 року у справі №145/2047/16-ц, провадження №14-499цс19, звертає увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

Разом із цим суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц.

Необхідно зазначити, що суд першої інстанції обґрунтовано вказав у оскаржуваному рішенні від 07.06.2021 року, що власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову, та виходячи із дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки.

У даній справі, позивач звернувся до суду із вимогою про витребування земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні відповідача СТОВ ''Дружба-Нова'', посилаючись на ті обставини, що договір він, як власник землі, не підписував, умови його не погоджував, і за даних обставин, СТОВ ''Дружба-Нова'' безпідставно відмовляє позивачу у поверненні спірної земельної ділянки, власником якої є позивач.

В ході розгляду даної справи судом встановлено, що спірний договір від 03.09.2010 року та додаткову угоду до договору від 09.08.2016 року щодо оренди земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0147, площею 3,98 га, яка розташована на території Ряшківської сільської ради, і належить ОСОБА_1 , підписано не позивачем, а іншою особою, що підтверджується висновками судового експерта за результатами проведення вищезазначених почеркознавчих експертиз.

Суд першої інстанції при вирішенні вимог заявленого позову по суті обґрунтовано не прийняв до уваги доводи представника відповідача щодо неналежності наданих позивачем висновків судового експерта за результатами проведення почеркознавчих експертиз. При цьому, суд першої інстанції вважав вказані доводи представника відповідача безпідставними, виходячи із приписів статті 102; ч.1,ч.5,ч.6 статті 106; ч.1 статті 108 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що досліджені в судовому засіданні висновки судового експерта, якими встановлено, що позивач не підписував договору оренди та додаткової угоди, відповідають вимогам статті 102 ЦПК України, при цьому, судовий експерт попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків. У висновках судового експерта зазначено номер цивільної справи: 742/117/20 та, відповідно, назва цивільної справи, по якій проводиться експертиза судовим експертом. За даних обставин, суд першої інстанції обгрунтовано визнав висновки судового експерта за результатами проведення вищезазначених почеркознавчих експертиз, допустимими доказами по справі.

Доводи апеляційної скарги також не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що є безпідставними твердження представника відповідача відносно того, що експертизу за його клопотанням не проведено з вини позивача, який не надав вільних та умовно вільних зразків підпису. При цьому, суд першої інстанції зазначив у оскаржуваному рішенні від 07.06.2021 року, що матеріали справи містять письмові пояснення представника позивача про те, що вільні та умовно вільні зразки підпису позивача передані Прилуцькому ВП ГУНП, який здійснює розслідування кримінального провадження з ЄРДР №0000172, а із клопотанням до суду про витребування із Прилуцького ВП ГУНП вказаних доказів, представник відповідача не звертався.

З врахуванням наведеного, є безпідставними доводи апеляційної скарги СТОВ "Дружба-Нова" відносно того, що висновки експерта №17-3/451 від 23.03.2020 року, №17-3/452 від 24.03.2020 року, №17-3/453 від 25.03.2020 року не повинні прийматися судом до уваги.

За даних обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції від 07.06.2021 року відносно того, що оскільки договір оренди спірної земельної ділянки між позивачем та відповідачем СТОВ ''Дружба-Нова'' є неукладеним, то позовні вимоги в частині витребування земельної ділянки підлягають задоволенню, оскільки обраний позивачем спосіб захисту його порушених прав є ефективним.

Частково задовольняючи вимоги заявленого позову, суд першої інстанції також скасував реєстрацію права оренди земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0147, площею 3,98 га, що розташована на території Ряшківської сільської ради, яке зареєстроване на підставі договору, укладеного між СТОВ "Дружба-Нова" та ОСОБА_1 .

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості даного висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 07.06.2021 року, не можуть бути підставою для його скасування у вказаній частині, виходячи із наступного.

Виходячи із фактичних обставин справи та норм права, які регламентують спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що реєстрація неукладеного між сторонами договору оренди порушує права та законні інтереси позивача щодо належної йому земельної ділянки, площею 3,98 га, яка розташована на території Ряшківської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За даних обставин, реєстрація права оренди СТОВ ''Дружба-Нова'' на спірну земельну ділянку, за умови, що договір оренди ОСОБА_1 фактично не підписував, тобто, даний правочин є неукладеним, не відповідає вимогам закону. Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що обраний позивачем спосіб захисту, у вказаній частині позовних вимог, шляхом скасування державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову у вказаній частині забезпечить реальне відновлення порушеного права.

За даних обставин, суд першої інстанції вважав обґрунтованими твердження позовної заяви про наявність правових підстав для скасування реєстрації права оренди спірної земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 .

В доводах апеляційної скарги СТОВ "Дружба-Нова" зазначає, що факт отримання орендної плати позивачем протягом більше, ніж восьми років, свідчить про його обізнаність із фактом існування договору оренди землі, і суперечить принципу "добросовісної поведінки".

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції від 07.06.2021 року у оскаржуваній частині, виходячи із наступного.

Надаючи оцінку доводам відповідача про порушення позивачем строку позовної давності, суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні констатував, що є безпідставними доводи позивача про те, що відповідач, отримуючи орендну плату із 2012 року, був обізнаний про існування договору та додаткової угоди, які зареєстровані в реєстрі, оскільки сам факт отримання орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою не може свідчити про укладення договору оренди, і обізнаність позивача про умови договору, та не є підставою для застосування строку позовної давності.

Рішенням суду першої інстанції у оскаржуваній апелянтом частині стягнуто зі СТОВ "Дружба-Нова" на користь ОСОБА_1 1 681 грн. 60 коп. в рахунок витрат, понесених за сплату судового збору.

Суд першої інстанції, із врахуванням положень ч.1 статті 141 ЦПК України, а також тієї обставини, що вимоги заявленого позову задоволено частково, вважав за необхідне стягнути з відповідача СТОВ "Дружба-Нова" на користь позивача 1 681 грн. 60 коп. в рахунок часткового відшкодування, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, документально підтверджених понесених позивачем витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування рішення суду першої інстанції від 07.06.2021 року у оскаржуваній частині, ухваленого у вказаній частині на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, на які учасники судового розгляду даної справи посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в ході судового розгляду справи.

В іншій частині рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07.06.2021 року апелянтом не оскаржується, і за даних обставин, відповідно до приписів ч.1 статті 367 ЦПК України, апеляційним судом не переглядається.

Додатковим рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23.06.2021 року частково задоволено заяву ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення. Стягнуто з СТОВ "Дружба-Нова" на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 10 000 грн.

Доводи апеляційної скарги вказують, що у рішенні від 07.06.2021 року суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано суду детального розрахунку витрат, які поніс позивач на правову допомогу, і суд позбавлений можливості перевірити співмірність та обґрунтованість таких витрат, а отже, дані витрати не підлягають стягненню з відповідача. Апелянт стверджує, що ухваливши додаткове рішення від 23.06.2021 року, суд першої інстанції фактично змінив своє рішення від 07.06.2021 року, яким було відмовлено позивачу у стягненні понесених ним витрат на правову допомогу. Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції не дослідив поважності причин неподання доказів розміру понесених позивачем судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного додаткового рішення суду першої інстанції від 23.06.2021 року, виходячи із наступного.

Відповідно до приписів ч.8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.134-143, том 3), 14.06.20201 року засобами електронного зв`язку представник позивача ОСОБА_1 подав суду першої інстанції заяву, в порядку ч.8 статті 141 ЦПК України, про ухвалення судом додаткового рішення про стягнення на користь позивача документально підтверджених понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

При цьому, як вказано у додатковому рішенні суду першої інстанції від 23.06.2021 року, до закінчення судових дебатів сторона позивача заявила, що докази щодо розміру судових витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відповідно до приписів п.3 ч.1 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із частинами першою та третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, і витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1)у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина друга статті 141 ЦПК України).

У частині четвертій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).

При ухваленні судом першої інстанції додаткового рішення від 23.06.2021 року, судом було прийнято до уваги: договір про надання правової допомоги №20-02 від 09.01.2020 року, додаткову угоду №1 від 16.11.2020 року до договору про надання правової допомоги №20-02 від 09.01.2020 року, укладені між ОСОБА_1 та адвокатським бюро ''Горецький і Партнери'' (а.с.37-40, том 1, а.с.164, том 3), звіт №1 від 09.06.2021 року про виконану адвокатським бюро роботу (надані послуги) та витрачений час, відповідно до договору про надання правової допомоги №20-02, за період з 09.01.2020 по 09.06.2021 року (а.с.167-169, том 3), акт №1 приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 14.06.2021 року (а.с.172, том 3), рахунок-фактуру №1 від 09.06.2021 року (а.с.170, том 3), квитанцію №1659898 від 14.06.2021 року, відповідно до якої адвокатському бюро ''Горецький і Партнери'' позивачем було сплачено кошти у сумі 20 000 грн. за надання правової професійної допомоги, згідно договору про надання правової допомоги (а.с.171, том 3).

Як вбачається із оскаржуваного додаткового рішення суду першої інстанції від 23.06.2021 року, суд першої інстанції, приймаючи до уваги вищезазначені фактичні обставини справи та приписи норм права, які регламентують дані правовідносини, та враховуючи, що позовні вимоги задоволено судом частково (на 50%), дійшов обґрунтованого висновку, що стягненню із СТОВ ''Дружба-Нова'' на користь ОСОБА_1 підлягає 10 000 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених понесених витрат на професійну правничу допомогу.

За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова" на додаткове рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23.06.2021 року необхідно залишити без задоволення, а додаткове рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23.06.2021 року необхідно залишити без змін.

15.09.2021 року на адресу апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про розподіл та стягнення судових витрат, в якій позивач просив стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ''Дружба-Нова'' на свою користь 25 000 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції (а.с.80-99, том 4).

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до приписів ч.1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України регламентовано, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч.3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.5, ч.6 статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підставі наведеного, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1)їх дійсність; 2)необхідність; 3)розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі, і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними і публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін, без відповідних дій з боку такої сторони.

Вказаний висновок щодо застосування норм права наведено у постанові Верховного Суду від 20.01.2021 року у справі №750/2055/20.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що при визначенні суми відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268).

Як вбачається із матеріалів справи, інтереси позивача ОСОБА_1 в апеляційному суді представляло адвокатське бюро "Горецький і Партнери" на підставі договору про надання правової допомоги №20-02 від 09.01.2020 року та ордеру Серії АІ №1141182 на надання правничої (правової) допомоги (а.с.17-23, том 4).

Відповідно до квитанції №32 від 14.09.2021 року (а.с.92, том 4) на рахунок адвокатського бюро "Горецький і Партнери", ОСОБА_1 було сплачено 25 000 грн.

Згідно копії довіреності від 14.06.2021 року, ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 представляти його інтереси, в тому числі, і сплачувати державне мито або будь-які інші платежі (а.с.87-88, том 4).

Згідно звіту №2 від 09.09.2021 року про виконану адвокатським бюро роботу (надані послуги) та витрачений час, відповідно до договору про надання правової допомоги №20-02 (а.с.89-90, том 4), адвокатським бюро ''Горецький і Партнери'' було виконано роботу (надано послуги) станом на 09.09.2021 року: аналіз апеляційних скарг СТОВ "Дружба-Нова" - 1 год.; складено та направлено відзив на апеляційні скарги, оформлено додатки - 3,5 год.; підготовлено копії відзиву на апеляційні скарги з усіма доданими до нього документами - 1 год.; складено клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, оформлено додатки, направлено клопотання про приєднання доказів до апеляційного суду - 2,5 год.; підготовлено копії клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, направлено клопотання іншим учасникам справи - 1 год.; участь адвоката у судовому засіданні 15.09.2021 року (заплановано) - 1 год. Всього витрачено 10 годин на надання правової (професійної правничої) допомоги, відповідно до умов договору. Вартість становить 25 000 грн.

Відповідно до рахунку-фактури №2 від 09.09.2021 року (а.с.91, том 4), вартість правової допомоги, згідно договору про надання правової допомоги №20-02 від 09.01.2020 року, становить 25 000 грн.

Згідно акту №2 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 14.09.2021 року, адвокатське бюро "Горецький і Партнери" надало, а ОСОБА_1 прийняв та оплатив у розмірі 25 000 грн. виконані роботи/надані послуги (професійну правничу допомогу) під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до укладеного договору (а.с.93, том 4).

30.09.2021 року до апеляційного суду надійшло клопотання представника Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ''Дружба-Нова" - адвоката Литвиненко Д.Г. про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги, у зв`язку із їх неспівмірністю (а.с.103-104, том 4).

В судовому засіданні апеляційного суду представник Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ''Дружба-Нова" - адвокат Литвиненко Д.Г. вважала за необхідне зменшити розмір відшкодування витрат позивача на оплату правничої допомоги, зазначивши, що співмірним розміром даних витрат є сума 5 000 грн.

Приймаючи до уваги вищенаведене, приписи ч.4, ч.5 статті 137 ЦПК України, законодавчо встановлені критерії відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, виходячи із засад виваженості, розумності, справедливості та співмірності, частково враховуючи доводи заяви представника відповідача СТОВ ''Дружба-Нова'' щодо неспівмірності витрат позивача на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що стягненню з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова" на користь ОСОБА_1 підлягає 15 000 грн. в рахунок часткового відшкодування понесених судових витрат за надання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції. При цьому, апеляційний суд приймає до уваги, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції є документально підтвердженими, та частково такими, що не в повній мірі узгоджуються із приписами ч.4 статті 137 ЦПК України.

Керуючись статтями: 137, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова" на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 червня 2021 року залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова" на додаткове рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 червня 2021 року залишити без задоволення.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 червня 2021 року залишити без змін.

Додаткове рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 червня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова" на користь ОСОБА_1 15 000 грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат за надання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: