Постанова

Іменем України

15 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 363/3574/18

провадження № 61-18326св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Фаловської І. М.,

суддів: Карпенко С. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Гіалайн-Україна»,

відповідач - Комунальне підприємство «Реєстрація нерухомості»,

третя особа - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіалайн-Україна» на постанову Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року у складі колегії суддів: Махлай Л. Д., Кравець В. А., Мазурик О. Ф.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гіалайн-Україна» (далі - ТОВ «Гіалайн-Україна») 06 вересня 2018 року звернулося до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» (далі - КП «Реєстрація нерухомості»), за участю третьої особи - ОСОБА_1 , про визнання протиправними дій та скасування рішення.

Звернення ТОВ «Гіалайн-Україна» із зазначеним позовом до Вишгородського районного суду Київської області зумовлено тим, що Київський окружний адміністративний суд ухвалою від 01 вересня 2018 року відмовив у відкритті провадження у адміністративній справі № 810/4434/18 за позовом ТОВ «Гіалайн-Україна» до КП «Реєстрація нерухомості», за участю третьої особи - ОСОБА_1 , про визнання дій протиправними та скасування рішення державного реєстратора КП «Реєстрація нерухомості» Скрипки Л. В. щодо державної реєстрації за фізичною особою ОСОБА_1 права власності на об`єкт нерухомого майна: інженерно-технічний корпус, адреса: АДРЕСА_1 , будівля інженерно-технічного корпусу, що є виділеним ізольованим індивідуально визначеним об`єктом нерухомого майна, загальною площею 506, 1 кв. м.

Позовна заява мотивована тим, що ТОВ «Гіалайн-Україна» є власником будівлі електроцеху, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 939,9 кв м відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07 жовтня 2013 року. Будівля електроцеху, є окремим об`єктом нерухомого майна та не має складових частин.

У серпні 2018 року позивачу стало відомо про те, що державний реєстратор КП «Реєстрація нерухомості» Скрипка Л. В. 20 серпня 2018 року зареєструвала за ОСОБА_1 право власності на об`єкт нерухомого майна інженерно-технічний корпус, адреса: АДРЕСА_1 ; опис об`єкта нерухомого майна: будівля інженерно-технічного корпусу, що є виділеним ізольованим індивідуально визначеним об`єктом нерухомого майна, загальною площею 506,1 кв. м.

Підстава виникнення права власності: ухвала суду, серія та номер справи 911/1065/15, виданий 14 грудня 2017 року, видавник: Господарський суд Київської області; рішення про присвоєння поштової адреси, серія та номер: 2-8-V, виданий 04 липня 2008 року, видавник: Демидівська сільська рада, акт передачі майна згідно з лізингового договору, серія та номер: б/н, видавник: ВАТ імені Васильєва та ПП ОСОБА_1 ; фінансово-лізинговий договір, серія та номер: б/н, виданий 25 лютого 2000 року, видавник ВАТ імені Васильєва та ПП ОСОБА_1 ; постанова серія та номер: справа 911/1065/15, виданий 02 серпня 2018, видавник: Касаційний господарський суд; рішення суду, серія та номер: справа 911/1065/15, виданий 05 грудня 2017 року, видавник: Господарський суд Київської області, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42612473 від 20 серпня 2018 року , Скрипка Л. В. КП «Реєстрація нерухомості» Київської області.

Вважає, дії відповідача щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42612473 від 20 серпня 2018 року 10:30:14, протиправними та незаконними, оскільки спірним рішенням право власності на об`єкт нерухомого майна зареєстровано за ОСОБА_1 , як фізичною особою, проте підставою для реєстрації слугували документи, у яких ОСОБА_1 виступав як фізична особа-підприємець (далі - ФОП ОСОБА_1 ).

Зі змісту вимог ФОП ОСОБА_1 вбачається, що за захистом порушених прав та інтересів звернулась особа з спеціальною правосуб`єктністю та процесуально-правовим статусом (суб`єкт господарювання), який в прохальній частині позову висуває вимоги щодо захисту прав та інтересів фізичної особи ОСОБА_1 , тоді як в позові йдеться про порушення прав та інтересів саме суб`єкта господарювання - приватного підприємця.

Згідно з умовами фінансово-лізингового договору б/н від 25 лютого 2000 року право на викуп (набуття у власність) відповідного об`єкта нерухомого майна може мати лише суб`єкт господарювання - приватний підприємець, а не фізична особа - громадянин ОСОБА_1 .

Приватний нотаріус Київського нотаріального округу м. Київ Нікітенко Ю. М., 10 червня 2015 року виніс рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер , вид обтяження: заборона на нерухоме майно, об`єкт нерухомого майна: будівля електроцеху, адреса: АДРЕСА_1 , яке належить ТОВ «Гіалайн - Україна».

Отже, в порушення вимог законодавства України, відповідач здійснив державну реєстрацію права власності нерухомого майна за яким зареєстровано обтяження речових прав на нерухоме майно.

На підставі викладеного позивач просив суд:

- визнати протиправними дії державного реєстратора КП «Реєстрація нерухомості» Скрипки Л. В.щодо державної реєстрації за фізичною особою ОСОБА_1 права власності на об`єкт нерухомого майна: інженерно-технічний корпус, адреса: АДРЕСА_1 , будівля інженерно-технічного корпусу, що є виділеним ізольованим індивідуально визначеним об`єктом нерухомого майна, загальною площею 506, 1 кв. м;

- скасувати рішення державного реєстратора КП «Реєстрація нерухомості» Скрипки Л. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20 серпня 2018 року індексний номер 42612473.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вишгородський районний суд Київської області рішенням від 21 травня 2020 року позов задовольнив.

Визнав протиправними дії державного реєстратора КП «Реєстрація нерухомості» Скрипки Л. В. щодо державної реєстрації за фізичною особою ОСОБА_1 права власності на об`єкт нерухомого майна: інженерно-технічний корпус, адреса: АДРЕСА_1 ; опис об`єкта нерухомого майна: будівля інженерно-технічного корпусу, що є виділеним ізольованим індивідуально визначеним об`єктом нерухомого майна, загальною площею 506,1 кв. м, підстава виникнення права власності: ухвала суду, серія та номер справи 911/1065/15, виданий 14 грудня 2017 року, видавник: Господарський суд Київської області; рішення про присвоєння поштової адреси, серія та номер: 2-8-V, виданий 04 липня 2008 року, видавник: Демидівська сільська рада, акт передачі майна згідно з лізинговим договором, серія та номер: б/н, видавник: ВАТ імені Васильєва та ПП ОСОБА_1 ; фінансово-лізинговий договір, серія та номер: б/н, виданий 25 лютого 2000 року, видавник ВАТ імені Васильєва та ПП ОСОБА_1 ; постанова серія та номер: справа 911/1065/15, виданий 02 серпня 2018 року, видавник: Касаційний господарський суд; рішення суду, серія та номер: справа 911/1065/15, виданий 05 грудня 2017 року, видавник: Господарський суд Київської області, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42612473 від 20 серпня 2018 року 10:30:14.

Скасував рішення державного реєстратора КП «Реєстрація нерухомості» Скрипки Л. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 42612473 від 20 серпня 2018 року 10:30:14.

Стягнув з КП «Реєстрація нерухомості» на користь ТОВ «Гіалайн-Україна» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762,00 грн.

Рішення суд першої інстанції мотивував тим, що державний реєстратор КП «Реєстрація нерухомості» Скрипка Л. В. в порушення вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» здійснила державну реєстрацію права власності нерухомого майна, оскільки не перевірила наявності обтяжень на майно та як підставу для виникнення права власності, взяла до уваги не засвідчені копії судових рішень, які не містять посилання на конкретних осіб, так як у них зазначено «особа 1», «особа 2», що унеможливлює встановлення будь - яких обставин.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 21 травня 2020 року.

Київський апеляційний суд постановою від 27 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 21 травня 2020 року скасував, ухвалив нове судове рішення, яким у позові відмовив.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що місцевий суд не звернув уваги на те, що державний реєстратор вчинив дії щодо реєстрації об`єкта нерухомого майна на виконання рішення суду та у відповідності до опису цього майна, назви власника майна, про які зазначено у судовому рішенні.

Вважав, що оскільки спір між сторонами щодо визнання права власності на нерухоме майно, яке зареєстроване державним реєстратором КП «Реєстрація нерухомості» Скрипкою Л. В., вирішено у порядку господарського судочинства, будь-які права позивача щодо речового права, а саме проведенням державної реєстрації на виконання рішення суду, не порушені, незалежно від того проведена така реєстрації за ОСОБА_1 як за фізичною особою чи за ним - як ФОП.

Скасувавши рішення про державну реєстрацію суд першої інстанції фактично позбавив можливості виконати рішення Господарського суду Київської області від 05 грудня 2017 року з урахуванням ухвали цього ж суду від 21 листопада 2018 року про роз`яснення рішення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2020 року до Верховного Суду,ТОВ «Гіалайн-Україна» посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року, а рішення Вишгородського районного суду Київської області від 21 травня 2020 року залишити в силі; справу розглядати за участю представників ТОВ «Гіалайн-Україна».

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 27 січня 2021 року відкрив касаційне провадження, витребував справу з суду першої інстанції, надіслав учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснив їм право подати відзив на касаційну скаргу.

Підставою для відкриття касаційного провадження є пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

У лютому 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 06 грудня 2021 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов неправильного висновку щодо відмови у позові, оскільки не врахував висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) та у постановах Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 823/755/16 (адміністративне провадження № К/9901/14674/18), від 27 листопада 2019 року у справі № 333/5621/16 (провадження № 61-34802св18).

Помилково та безпідставно відхилив доводи позивача про те, що державний реєстратор не перевірив суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

У лютому 2021 року ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому просив залишити її без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що ТОВ «Гіалайн-Україна» є власником будівлі електроцеху, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 939, 9 кв м відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07 жовтня 2013 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 07 жовтня 2013 року.

Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Нікітенко Ю. М. 10 червня 2015 року виніс рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 21973999 від 10 червня 2015 року, вид обтяження: заборона на нерухоме майно, об`єкт нерухомого майна: будівля електроцеху, адреса: АДРЕСА_1 , яке належить ТОВ «Гіалайн-Україна».

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21 листопада 2018 року заяву ФОП ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Господарського суду Київської області від 05 грудня 2017 року у справі № 911/1065/15 задоволено частково.

Роз`яснено рішення Господарського суду Київської області від 05 грудня 2017 року в частині визнання за ФОП ОСОБА_1 права власності на об`єкт лізингу, переданого за фінансово-лізинговим договором від 25 лютого 2000 року - будівлю інженерно-технічного корпусу площею 506, 1 кв. м, що є виділеним ізольованим індивідуально визначеним об`єктом нерухомого майна та яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та є такою частиною єдиного будівельного об`єкту - будівлі електроцеху, загальною площею 939,9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначене рішення у цій частині означає саме набуття фізичною особою ОСОБА_1 за фінансово-лізинговим договором від 25 лютого 2000 року, укладеним між ВАТ імені Васильєва та ФОП ОСОБА_1 , та за рішенням Господарського суду Київської області від 05 грудня 2017 року права власності на об`єкт лізингу, переданого за фінансово-лізинговим договором від 25 лютого 2000 року - будівлю інженерно-технічного корпусу площею 506,1 кв. м, що є виділеним ізольованим індивідуально визначеним об`єктом нерухомого майна та розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та є виділеною ізольованою індивідуально визначеною частиною із єдиного будівельного об`єкту - будівлі електроцеху, загальною площею 939,9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 03 вересня 2018 року спірному майну присвоєно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 18, і щодо якого (будівельного об`єкту - будівлі електроцеху) згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 03 вересня 2018 року зареєстровано право власності за ТОВ «Гіалайн-Україна».

Виходячи із встановлених рішенням Господарського суду Київської області від 05 грудня 2017 року у справі № 911/1065/15 обставин, об`єкт нерухомого майна складається з двох частин: будівлі інженерно-технічного корпусу площею 506,1 кв. м, що є виділеним ізольованим індивідуально визначеним об`єктом нерухомого майна та розташована за адресою: АДРЕСА_1 , щодо якої у відповідності до рішення Господарського суду Київської області від 05 грудня 2017 року у справі № 911/1065/15 визнано право власності за фізичною особою ОСОБА_1 та будівлі електроцеху, площею 433,80 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16 травня 2019 року ухвалу Господарського суду Київської області від 21 листопада 2018 року залишено без змін.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, державний реєстратор КП «Реєстрація нерухомості» Скрипка Л. В. зареєструвала за фізичною особою ОСОБА_1 право власності на об`єкт нерухомого майна інженерно-технічний корпус, адреса: АДРЕСА_1 ; опис об`єкта нерухомого майна: будівля інженерно-технічного корпусу, що є виділеним ізольованим індивідуально визначеним об`єктом нерухомого майна, загальною площею 506,1 кв. м, підстава виникнення права власності: ухвала суду, серія та номер справи 911/1065/15, виданий 14 грудня 2017 року, видавник: Господарський суд Київської області; рішення про присвоєння поштової адреси, серія та номер: 2-8-V, виданий 04 липня 2008 року, видавник: Демидівська сільська рада, акт передачі майна згідно лізингового договору, серія та номер: б/н, видавник: ВАТ імені Васильєва та ПП ОСОБА_1 ; фінансово-лізинговий договір, серія та номер: б/н, виданий 25 лютого 2000 року, видавник ВАТ імені Васильєва та ПП ОСОБА_1 ; постанова серія та номер: справа 911/1065/15, виданий 02 серпня 2018, видавник: Касаційний господарський суд; рішення суду, серія та номер: справа 911/1065/15, виданий 05 грудня 2017 року, видавник: Господарський суд Київської області, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42612473 від 20 серпня 2018 року.

Заявник звертаючись до реєстратора із заявою про реєстрацію права власності подав інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформовану 11 травня 2016 року, щодо земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в той час, коли реєстрація проводилася у 2018 році та питання про реєстрацію права власності ставилося на інженерно-технічний корпус, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до додатку до фінансового-лізингового договору від 25 лютого 2000 року, поданого заявником разом із заявою про державну реєстрацію права власності площа електроцеху становить 462,5 кв. м, а площа інженерно-технічного корпусу - 438,24 кв. м, що є відмінною від площі, визначеної рішенням суду, а технічний паспорт не містить інформації щодо номера будівлі інженерно-технічного корпусу та адреси її розташування.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Межі розгляду справи судом

Підставою для відкриття касаційного провадження є частина друга пункту 1 статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку), а саме: суд апеляційної інстанції застосував статті 2, 10, 24 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV у подібних правовідносинах без врахування висновків щодозастосування цих норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, у постановах Верховного Суду: від 15 серпня 2018 року у справі № 823/755/16, від 27 листопада 2019 року у справі № 333/5621/16.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З огляду на частину третю статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За загальним правилом державна реєстрація прав проводиться будь-яким державним реєстратором за заявами у сфері державної реєстрації прав (абзац четвертий частини п`ятої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Тобто державна реєстрація прав проводиться державним реєстратором не з власної ініціативи, а на підставі відповідної заяви, поданої зацікавленою особою. Відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат».

Частиною першою статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Частиною другою статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто, відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

У постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року в справі № 372/2583/18 (провадження № 61-14185св20) зазначено про те, що спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатися як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна.

Належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстратор не може виступати належним відповідачем у такому спорі.

Отже, позовна вимога про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, не може бути звернена до державного реєстратора, якого позивач визначив відповідачем. Державний реєстратор зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження.

Зміст і характер відносин між учасниками справи в цій справі, встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, підтверджують, що спір виник між позивачем та ОСОБА_1 . Отже, КП «Реєстрація нерухомості» є неналежним відповідачем, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог, пред`явлених до нього необхідно було відмовити з цієї підстави.

Колегія суддів вважає, що за викладених обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову, однак помилився щодо мотивів такої відмови.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 400 ЦПК України).

Згідно із частинами першою та четвертою статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З урахуванням необхідності врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року в справі № 372/2583/18 (провадження № 61-14185св20), колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, постанову суду апеляційної інстанції змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається, зокрема з резолютивної частини із зазначенням у ній розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

З огляду на те що суд касаційної інстанції змінює постанову суду апеляційної інстанції лише в частині викладення мотивів, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіалайн-Україна» задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. М. Фаловська
Судді: С. О. Карпенко С. Ю. Мартєв В. В. Сердюк В. А. Стрільчук