ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5424/20 Номер провадження 22-ц/814/72/21Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л. І. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Гальонкіна С.А., Хіль Л.М.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави, ухвалене 28 вересня 2020 року у складі судді Савченко Л.І.

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Полтаві північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про часткове звільнення від сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом та просив частково звільнити його від сплати заборгованості по аліментам на користь ОСОБА_2 на суму 80 658,69 грн. за період з грудня 2016 року по травень 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18 квітня 2017 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки від усіх видів його доходів, починаючи з 21 грудня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вказував, що на початку 2017 року він знов почав проживати разом із ОСОБА_2 . Фактичні шлюбні відносини припинилися лише у травні 2019 року, а шлюб розірвано 24 грудня 2019 року.

З вересня 2019 року з його заробітної плати почалось відрахування на погашення заборгованості по сплаті аліментів, яка утвоилась з грудня 2016 року.

Зазначав, що згідно постанови державного виконавця його заборгованість по сплаті аліментів складає 88 346,09 грн. Проте, вказував, що значна частина заборгованості була нарахована з грудня 2016 року по травень 2019 року, тобто в період, коли він проживав разом з дружиною та повністю матеріально забезпечував потреби сім`ї.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28 вересня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Звільнено ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами на користь ОСОБА_2 на суму 64 083 грн. 47 коп., нараховану за період з грудня 2016 року по грудень 2018 року включно на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 квітня 2017 року згідно довідки Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 07 лютого 2020 року № 26678.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2 просила скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду не відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24 грудня 2019 року (а.с.12).

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18 квітня 2017 року по справі № 554/10596/16-ц стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 грудня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 23 серпня 2019 року видано дублікат виконавчого листа по справі № 554/10596/16-ц про стягнення аліментів (а.с. 14-15).

Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Полтаві Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 07 лютого 2020 року відкрито виконавче провадження ВП № 61202733 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів. Відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 07 лютого 2020 року, та розрахунок заборгованості від 07 лютого 2020 року № 26678, станом на 01 липня 2020 року заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів становить 83 179,81 грн. (а.с. 21-24).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

ОСОБА_1 вважає, що обставиною, що має істотне значення для часткового звільнення від сплати заборгованості за аліментами є проживання в період з грудня 2016 року по травень 2019 року з ОСОБА_2 однією і сім`єю та матеріальне забезпечення дружини і доньки.

Відповідно до положень ст. 180 СК України та рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 квітня 2017 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_1 зобов`язаний утримувати свою доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема сплачувати на її утримання аліменти.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч вказаним вимогам ОСОБА_1 не надав на підтвердження своїх позовних вимог будь-яких доказів, які б підтверджували факт утримання ним своєї доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Матеріали справи не містять чеків, квитанції, довідок тощо, які б вказували на те, що ОСОБА_1 ніс будь-які матеріальні витрати на утримання дитини.

Більше того, довідка АТ «Укргазвидобування» від 18 лютого 2020 року (а.с. 32) підтверджує, що в період з грудня 2016 року по травень 2019 року аліментні відрахування із заробітної плати ОСОБА_1 не проводились.

Посилання ОСОБА_1 на те, що ним була забезпечена путівка для оздоровлення доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не свідчить про несення ним витрат на утримання дитини.

Довідка від 26 лютого 2020 року (а.с. 25) підтверджує, що путівка на оздоровлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була надана профспілковим комітетом ГПУ «Полтавагазвидобування». Відомості про те, що ОСОБА_1 ніс витрати на придбання путівки у довідці відсутні.

Факт спільного проживання сторін за однією адресою сам по собі не може вважатися достатнім підтвердженням виконання ОСОБА_1 рішення суду про стягнення аліментів, яке набрало законної сили, а також виконання обов`язку із утримання дитини, встановленого ст. 180 СК України.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 заперечує факт утримання позивачем їх доньки, а ОСОБА_1 не надав достатніх та переконливих доказів на підтвердження цього факту, його позовні вимоги не підлягають задоволенню за недоведеністю.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, місцевим судом ухвалено помилкове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його зміни у відповідній частині.

Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, ОСОБА_1 має відшкодувати ОСОБА_2 понесені нею судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 вересня 2020 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про часткове звільнення від сплати аліментів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1261,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.А. Гальонкін

Л.М. Хіль