ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

01 грудня 2021 року

м. Харків

справа № 644/6491/20

провадження № 22-ц/818/2895/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання : Гармаш К.В.,

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс проперті групп», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Луніна Тетяна Анатоліївна,

третя особа ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс проперті групп», приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Луніної Тетяни Анатоліївни, третя особа ОСОБА_2 , про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс проперті групп» та ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2021 року, постановлене суддею Ізмайловим І.К. ,в залі суду в м. Харкові,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс проперті групп», приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Луніної Тетяни Анатоліївни, третя особа ОСОБА_2 , про скасування рішення про державну реєстрацію права власності.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що їй з 02 червня 2010 року на праві приватної власності належала двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 49,8кв.м. 31 липня 2012 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Астра Банк», укладено кредитний договір №20010 за яким відкрито відновлювальну кредитну лінію та встановлено кредитний ліміт в розмірі 80 000грн. на потреби відповідно до заявки-анкети та заяви на отримання траншу. 31 липня 2012 року між нею та ПАТ «Астра Банк», в забезпечення виконання кредитного договору укладеного ОСОБА_2 укладено іпотечний договір №20010/3, посвідчений 31.07.2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Давидовою Я.Ф. зареєстрований в реєстрі за № 639, предметом якого була належна їй двокімнатна квартира АДРЕСА_1 . Вважає, що факт підписання кредитного договору не створює для ОСОБА_2 зобов`язання з повернення неотриманих ним кредитних коштів, адже моментом виникнення таких зобов`язань відповідно до положень договору є саме момент отримання фактично на рахунок кредитних коштів, що оформляється клопотанням про надання кредиту та відбувається зарахуванням на рахунок позичальника, але коштів від банку він не отримував. 21 вересня 2020 року їй стало відомо, що право власності на належну їй квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ТОВ «Фінанс проперті групп» як за іпотекодержателем шляхом позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що право власності на квартиру зареєстровано за відповідачем ТОВ «Фінанс проперті групп» 11 березня 2020 року, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луніною Т.А. запис про право власності: 35930707. В довідці підставою виникнення права власності зазначено договір іпотеки, посвідчений 31 липня 2012 року, приватним нотаріусом Давидовою Я.Ф., договір відступлення прав вимоги, посвідчений 13 грудня 2019 року, приватним нотаріусом Шевченко І.Л., вимога про усунення порушення основного зобов`язання та іпотечного договору від 24 грудня 2019 року. Вважає рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Луніної Т.А. про реєстрацію за ТОВ «Фінанс проперті групп», як за іпотекодержателем, права власності на спірну квартиру незаконним та таким що підлягає скасуванню, оскільки воно було прийняте реєстратором з грубими порушеннями вимог Закону України «Про іпотеку», договору іпотеки №20010/3 від 31 липня 2012 року, та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно га їх обтяжень». В подальшому, ознайомившись зі змістом повідомлень про заміну кредитора та вимоги про усунення порушення, яких вона від ТОВ «Фінанс проперті групп» не отримувала, зазначила, що вони містять посилання на те, що ТОВ «Фінанс проперті групп» придбав право вимоги у ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк», в той час, як ним з ПАТ «Дельта Банк» кредитного договору не укладалось. Зі змісту вимоги убачається, що відповідач вказав невідомі, ніякими розрахунками не підтверджені суми щодо наявності у ОСОБА_2 заборгованості 36 236,88грн. по тілу кредиту, 34 916,62грн. - за процентами та 22 983,34грн. пені, що не відповідає вимогам, встановленим для вимоги про усунення порушення, передбачених законодавством, та стосуються взагалі невідомого кредитного договору, який ніколи не укладався з ПАТ «Дельта Банк». Вважала, що відповідні вимоги якщо і належать - то належать ПАТ «Астра Банк», і без жодного документального підтвердження відповідних прав вона мала не виконувати будь-які вимоги ТОВ «Фінанс проперті групп» за відсутності договорів між нею та ПАТ «Дельта Банк». Договором №2106/К про відступлення прав вимоги від 13 грудня 2019 року, передбачено, що ТОВ «Фінанс проперті групп» набуває право вимоги не раніше моменту отримання ПАТ «Дельта Банк» коштів за цим договором у повному обсязі, однак доказів сплати кошти за договором №2106/К не надано. Отже, боржник мав право не виконувати свої зобов`язання перед новим кредитором до надання доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. І якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Таким чином, будь-які зобов`язання ОСОБА_2 або позивачки зі сплати заборгованості за кредитним договором були відстрочені на час надання ТОВ «Фінанс проперті групп» доказів того, що новим кредитором є саме він, і вона та ОСОБА_2 мали право не виконувати свого обов`язку з повернення заборгованості за кредитним договором, якщо вона існувала до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Звернення стягнення на предмет іпотеки у цей період є протиправним, оскільки саме кредитне зобов`язання є основним, і іпотечне зобов`язання до основного має акцесорний (додатковий характер). Лише в разі невиконання основного зобов`язання наступає право звернути стягнення на предмет іпотеки. При цьому, протягом часу ненадання доказів своїх прав у зобов`язанні вона мала право не виконувати основне зобов`язання на час прострочення кредитора. Зважаючи на це ТОВ «Фінанс проперті групп» не мав права звертати стягнення на предмет іпотеки до встановлення факту протиправного невиконання основного зобов`язання протягом 30 днів з дня отримання вимоги про усунення порушення. Вказаним ТОВ «Фінанс проперті групп» позбавив можливості як її так і ОСОБА_2 відшкодувати заборгованість за основним зобов`язанням у добровільному порядку, у разі її наявності. При цьому вона обов`язково б сплатила заборгованість, не позбавляючись права власності на двокімнатну квартиру у Харкові за борг близько 90 000грн. Також посилалась на ту обставину, що на час прийняття рішення про державну реєстрацію права власності оцінка предмета іпотеки не проводилась, що є істотною умовою для звернення стягнення та має обов`язково передувати останньому і свідчить про порушення іпотекодержателем та нотаріусом положень Закону України «Про іпотеку». Ця обставина є суттєвим порушенням, оскільки ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна. Оскільки оцінка спірної квартири іпотекодержателем не проводилася, встановити якою на момент реєстрації права власності на спірну квартиру за іпотекодержателем була її вартість - є неможливим, що унеможливлює з`ясування суми заборгованості за договором кредиту №20010 від 31 липня 2012 року, яку було погашено шляхом визнання права власності на предмет іпотеки. Вважає, що сторони за договором іпотеки дійшли згоди, що право власності на об`єкт заставленого майна виникає лише у певному випадку, а саме: на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя. Між нею та ТОВ «Фінанс проперті груп» не укладалось окремих договорів про задоволення вимог іпотекодержателя і дії нотаріуса щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності, яке виникло на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є протиправними. Також, вважала, що реєструючи право власності на квартиру за іпотекодержателем, реєстратор порушив Закон України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки вчинена ним дія не була пов`язаною із вчиненням нотаріальної дії з нерухомим майном. Оскільки правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання то договір іпотеки не є підставою, що підтверджує виникнення, перехід або припинення права власності на нерухоме майно, що не враховано приватним нотаріусом Луніною Т.А. при здійсненні реєстрації права власності на належну позивачу квартиру за ТОВ «Фінанс проперті групп»

Просить суд:

скасувати рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Луніної Т.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 51610391 від 13 березня 2020 року згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Фінанс проперті групп» та поновити за нею відомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, як за власником.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2021 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 .

Скасовано рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Луніної Тетяни Анатоліївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 51610391 від 13 березня 2020 року 15:41:44, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінанс проперті групп».

Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс проперті групп» та приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Луніної Тетяни Анатоліївни на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1681,60грн. в дольовому співвідношенні по 840,80грн. з кожного.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс проперті групп» просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ТОВ «Фінанс проперті групп» у передбачений законом спосіб набуло право власності на спірну квартиру. Позивачем не ставиться питання про визнання недійсним іпотечного договору №20010/3, посвідченого 31 липня 2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Давидовою Я.Ф., за реєстром №639. Однак суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що новий кредитор мав узгодити вартість предмету іпотеки з іпотекодавцем, оскільки відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. Вказує, що посилання суду на неповідомлення щодо способу звернення стягнення на предмет іпотеки є безпідставними. Також вважає, помилковими висновки суду першої інстанції щодо звіту оцінки майна, оскільки позивачем не було наведено жодних доказів, які свідчили б про факт відсутності пошкоджень та руйнування квартири. Висновки суду щодо порушень державним реєстратором гуртуються виключно на припущеннях, оскільки судом не досліджувалася реєстраційна справа, позивачем не було заявлено такого клопотання. Вказував також на порушення судом норм матеріального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 просить змінити мотивувальну частину судового рішення з урахуванням пояснень викладених в апеляційній скарзі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не надав оцінки таким фактам, а саме, що у ОСОБА_2 відсутній обов`язок за кредитним договором взагалі, адже кредит він не отримував; відповідач ТОВ «Фінанс проперті групп» не довів, що він є новим кредитором та має право вимоги до ОСОБА_2 , відповідачем ТОВ «Фінанс проперті групп» під час ініціювання процедури звернення стягнення не було надано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 документів на підтвердження дійсності вимоги своїх прав як кредитора.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, натомість апеляційна скарга ТОВ «Фінанс проперті групп» підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що державний реєстратор при здійсненні реєстрації права власності, не звернув уваги, що у матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належних письмових повідомлень та вимоги від іпотекодержателя який зазначав реквізити договорів що не відповідають номерам договорів укладених ПАТ «Астра Банк» з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , не зазначив конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності чи продажу, інформації про вартість майна за якою відбудеться зарахування вимог. Крім цього, не звернув уваги, що оцінка майна є неспівмірною з ринковою вартістю предмету іпотеки на момент переходу права власності, чим порушив вимоги ст.ст. 10, 18 Закону № 1952-IV та ст. 37 Закону № 898-IV та прийняв рішення про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Фінанс проперті групп». Крім того, суд першої інстанції вважав, що наявні підстави для визнання права власності за ОСОБА_1 .

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду, колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 31 липня 2012 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Астра Банк» було укладено кредитний договір №20010, за умовами якого відкрита відновлювальна кредитна лінія з встановленням ліміту в розмірі 80 000грн., за яким позичальник зобов`язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування отриманими кредитними коштами та комісії в порядку та розмірі передбачені цим договором, строком до 31 липня 2017 року.

З метою забезпечення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, 31 липня 2012 року між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № 20010/3, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Давидовою Я.Ф. за реєстром №639, згідно умов якого остання передала в іпотеку Банку належну їй на підставі свідоцтва про право на спадщину від 02 червня 2010 року посвідченого державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори за реєстром №4-992, двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 49,8кв.м житловою площею 28,8кв.м. Державна реєстрація прав № 28018732 від 16 листопада 2010 року.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Статтею 598 ЦК України визначені підстави припинення зобов`язання. Зобов`язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. (ч.ч.1,2 цієї статті)

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

У ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.

Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно частин 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до положень 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно частини 1 статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про іпотеку» (надалі - Закон) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 5 ст.3 Закону передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору

Відповідно до протоколу електронного аукціону від 04 грудня 2019 року №UA-EA-2019-11-13-000003-а переможцем аукціону в торгах лоту належного ПАТ «Дельта Банк» №GL3N01377 права вимоги за кредитним договором №20010 від 31 липня 2012 року укладеного з фізичною особою, забезпеченого двокімнатною квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , з ціною продажу 25551,69грн., стало ТОВ «Фінанс проперті групп».

13 грудня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. за реєстром № 2231 посвідчено договір про відступлення (куплі-продажу) прав вимоги № 2106/К, за яким ПАТ «Дельта Банк» в порядку та на умовах, визначених цим договором, відступає шляхом продажу новому кредитору ТОВ «Фінанс проперті групп» права вимоги банку до позичальників, заставодавців, (іпотекодавців), поручителів, гарантів зазначених у додатку № 1 до цього договору (надалі боржники), включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків, або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, або які зобов`язані виконати обов`язки боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), договорами поруки, договорами іпотеки (іпотечними договорами), договорами застави, договорами про надання гарантії (гарантіями) з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з реєстром у додатку № 1 до цього договору.

Згідно додатку № 1 до вказаного договору прав вимоги боржником зазначено ОСОБА_2 , а іпотекодавцем ОСОБА_1 .

Відповідно до вказаного додатку борг ОСОБА_2 за кредитним договором № 20010 від 31.07.2012 р. становив 94136,84 грн. з яких 36236,88 грн. тіло кредиту, 34916,62 грн. проценти на день укладення договору відступлення прав вимоги та 22983,34 грн. пеня, штрафи. За іпотечним договором № 20010 від 31.07.2012 р. предметом якого є двокімнатна квартира загальною площею 49,8 кв.м., житловою площею 28,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , іпотекодавцем зазначено ОСОБА_1 .

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору, ТОВ «Фінанс проперті групп» звернулося до приватного нотаріуса із заявою про державну реєстрацію за собою як іпотекодержателем права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

11 березня 2020 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луніною Т.А. прийнято рішення щодо проведення державної реєстрації права власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Фінанс проперті групп» індексний номер 51610391 від 13.03.2020 15:41:44.

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна сформованими 21 серпня 2020 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луніною Т.А., як державним реєстратором 11 березня 2020 року здійснено державну реєстрацію права власності на зазначене іпотечне майно за ТОВ «Фінанс проперті групп» (запис про право власності № 35930707).

Підставами виникнення права власності вказано договір іпотеки від 31 липня 2012 року, договір відступлення прав вимоги від 13 грудня 2019 року, вимога про усунення порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору від 24 грудня 2019 року.

В обгрунтування наявності підстав для скасування рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Луніної Т.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 51610391 від 13 березня 2020 року згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на вищевказану квартиру за ТОВ «Фінанс проперті групп» та поновлення за нею відомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, як за власником, ОСОБА_4 вказує на те, що факт підписання кредитного договору не створює для ОСОБА_2 зобов`язання з повернення неотриманих ним кредитних коштів, адже моментом виникнення таких зобов`язань відповідно до положень договору є саме момент отримання фактично на рахунок кредитних коштів, що оформляється клопотанням про надання кредиту та відбувається зарахуванням на рахунок позичальника, але коштів від банку він не отримував, а отже у Банку були відсутні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Також зазначає, що вказане рішення було прийняте реєстратором з грубими порушеннями вимог Закону України «Про іпотеку», договору іпотеки №20010/3 від 31 липня 2012 року, та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно га їх обтяжень», звертаючи увагу суду на те, що вимоги про усунення порушень від ТОВ «Фінанс проперті групп» вона не отримувала. Більш того ТОВ «Фінанс проперті групп» придбав право вимоги у ПАТ «Дельта Банк», з яким ОСОБА_2 зазначеного вище кредитного договору не укладав, а отже у ТОВ «Фінанс проперті групп» відсутнє право вимоги за іпотечним договором. Крім того, на час прийняття рішення про державну реєстрацію права власності оцінка предмета іпотеки не проводилась, що є істотною умовою для звернення стягнення та має обов`язково передувати останньому. Поміж іншого звертає увагу суду на те, що між нею та ТОВ «Фінанс проперті груп» не укладалось окремих договорів про задоволення вимог іпотекодержателя і дії нотаріуса щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності, яке виникло на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є протиправними.

Згідно з ч. 1-2 ст.5, ч.1 ст.12, ч.1 ст.13, ч.1 ст.15 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

У статті 12 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваного рішення приватного нотаріуса 11 березня 2020 року) вказано, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Так, згідно положень ч.ч.1, 4 статті 33 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваного рішення приватного нотаріуса 11 березня 2020 року) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Згідно статті 35 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваного рішення приватного нотаріуса 11 березня 2020 року) у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваного рішення приватного нотаріуса 11 березня 2020 року) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

У договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або у відповідному застереженні в іпотечному договорі зазначаються:

умови, у разі настання яких іпотекодержатель може використати своє право на позасудове стягнення;

порядок визначення вартості, за якою іпотекодержатель набуває право власності на предмет іпотеки;

прийнятні та належні способи обміну повідомленнями між сторонами договору.

Відповідно до положень ч.ч.1-5 ст.37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваного рішення приватного нотаріуса 11 березня 2020 року) іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Отже, Закон України «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Як вбачається зі змісту п.2.15 іпотечного договору у випадку невиконання позичальником зобов`язань по кредитному договору, іпотекодержатель має право перевести на себе право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання за кредитним договором № 20010 від 31.07.2012 р.

Відповідно до пункту 3.1 договору іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, виконання яких забезпечено іпотекою за цим договором, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки та отримати в повному обсязі задоволення своїх вимог переважно перед іншими кредиторами в порядку та спосіб згідно цього договору.

Пунктом 4.1 договору іпотеки визначено, що іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання в повному обсязі зобов`язання по кредитному договору, а у разі відмови звернути стягнення на предмет іпотеки у випадках: - у разі порушення позичальником умов кредитного та /або іпотекодавцем умов цього договору.

У пункті 5.7 іпотечного договору сторони передбачили застереження застереження про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до ст.36 Закону України «Про іпотеку» в позасудовому порядку шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель письмово повідомляє іпотекодавця, з дотриманням вимог ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент даного набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності або продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві та будь-яким способом, у тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку».

Сторони узгодили позасудовий порядок набуття права власності на предмет іпотеки, оскільки іпотечний договір містить іпотечне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя у позасудовому порядку, в тому числі і шляхом переходу права власності до іпотекодержателя, а тому доводи позивча з приводу відсутності іпотечного застереження є безпідставними.

ТОВ «Фінанс проперті групп» вважало, що оскільки заборгованість за кредитним договором №20010 від 31 липня 2012 року на час внесення запису державним реєстратором про державну реєстрацію за ТОВ «Фінанс проперті групп» права власності на квартиру позичальником (боржником) не була погашена, а тому, останній мав право звернути стягнення на предмет іпотеки у відповідності до іпотечного договору.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі Закон).

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону (у редакції, яка діяла на час державної реєстрації 11 березня 2020 року) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно вимог ч.3 ст.10 Закону (у редакції, яка діяла на час державної реєстрації 11 березня 2020 року) державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

За частино 1 статті 11 Закону (у редакції, яка діяла на час державної реєстрації 11 березня 2020 року) державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до ч.8 статті 18 Закону (у редакції, яка діяла на час державної реєстрації 11 березня 2020 року) Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ч.2 ст.18 Закону (у редакції, яка діяла на час державної реєстрації 11 березня 2020 року).

Відповідно до ч.1 ст.23 Закону (у редакції, яка діяла на час державної реєстрації 11 березня 2020 року) розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором виключно у таких випадках подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством.

За змістом ст. 24 Закону (у редакції, яка діяла на час державної реєстрації 11 березня 2020 року) передбачено випадки, у яких може бути відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, якими, зокрема, є: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом (п. 3 ч. 1); подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження (п. 4 ч. 1).

Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (в редкції, яка діяла на час державної реєстрації 11 березня 2020 року), для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Відповідно до пункту 61 вказаного Порядку (в редкції, яка діяла на час державної реєстрації 11 березня 2020 року) для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами);

довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації;

заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У разі подання документа, зазначеного в абзаці першому або четвертому підпункту 2 цього пункту, державна реєстрація проводиться після спливу тридцятиденного строку з моменту отримання адресатом вимоги, зазначеної у підпункті 1 цього пункту, якщо у такій вимозі не зазначений більш тривалий строк.

Таким чином, наведеними правовими нормами визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Як встановлено судом та вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме мацно, Державного Реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Луніної Т.А. право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано за ТОВ «Фінанс проперті груп» (номер запису про право власності 51610391, дата та час державної реєстрації 13 березня 2020 року).

Підставою виникнення права власності зазначено: договір іпотеки, серія та номер: 639, виданий 31 липня 2012 року, видавник приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу; договір відступлення прав вимоги, серія та номер: 2231, виданий 13 грудня 2019 року, видавник: Шевченко І.Л., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; вимога про усунення порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору, серія та номер: 263, виданий 24 грудня 2019 року, видавник: ТОВ «Фінанс проперті груп».

В апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс проперті групп» вказував. на те, що суд першої інстанції в достатній мірі не перевірив на підставі яких саме документів була вчинена державна реєстрація спірної квартири за ТОВ «Фінанс проперті груп» та його висновки про відсутність підстав для такої реєстрації грунтуються на припущеннях.

Так, за клопотання представника позивача про витребування доказів ухвалою Харківського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року було витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Луніної Т.А. належним чином посвідчені копії реєстраційної справи із документами, які стали підставою для проведення державної реєстрації за ТОВ «Фінанс проперті групп» права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 номер запису про право власності 35930707 внесений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луніною Т.А.

Дослідивши надані приватним нотаріусом документи, а також наявні в матеріалах справи доказами, колегією суддів встановлено наступне.

13 грудня 2019 року ТОВ «Фінанс проперті групп» на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було направлено листи №261, 262 про перехід право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки з зазначенням розміру заборгованості 94139,84 грн., які були отримані останніми 27 грудня 2021року, що підтверджується зворотніми поштовими повідомленнями.

24 грудня 2019 року ТОВ «Фінанс проперті групп» на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було направлено вимоги № 263, 264 про усунення порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору у 30-денний строк з попередженням можливості звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку ст.37 та/або ст. 38 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання зобов`язання у встановленому розмірі та строк, які були отримані останніми 03 січня 2020 року.

За змістом ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, яка діяла час звернення стягнення на предмет іпотеки) у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Між тим, як вбачається із змісту повідомлення №262 на ім`я ОСОБА_1 новий кредитор повідомляє про право вимоги за кредитним договором №0010 та договором іпотеки №010/3.

У вимозі на ім`я ОСОБА_1 №264 повідомляє про необхідність виконання умов договору кредиту №010 та можливого звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №010/3.

Між тим, 31 липня 2012 року укладався кредитний договір №20010 та іпотечний договір №20010/3, номери яких суттєво відрізняються.

Крім того, в повідомленнях №№262, 264 на ім`я ОСОБА_1 не вірно зазначено первісного кредитора ПАТ «Дельта-Банк», в той час як кредитний договір від 31 липня 2012 року №20010 укладений між ПАТ «АСТРА БАНК» та ОСОБА_2 .

З урахуванням цих обставин, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що наявна в матеріалах справи вимога на адресу ОСОБА_1 про усунення порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору є неналежною, оскільки інформація, яка в ній міститься не відповідає фактичними матеріалам справи.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що ТОВ «Фінанс проперті групп» не було надано звіту про оцінку предмета іпотеки на момент переходу права власності на нього проведеного станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації.

Згідно пояснень представника ТОВ «Фінанс проперті групп» звіт про оцінку майна проведено 02 березня 2020 р. суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 без огляду спірної квартири, без зазначення причин зменшення її ринкової вартості з 295000,00 грн. до 101500,00 грн. який і подано реєстратору.

Між тим, доказів проведення такої оцінки, як і самої оцінки, ТОВ «Фінанс проперті групп» не надано та матеріали справи не містять.

Із пояснень представника ТОВ «Фінанс проперті групп» вбачається, що оцінка на яку він посилається виконана без дотримання вимог Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, та Національного стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою КМУ від 28 жовтня 2004 року №1442, оскільки, як останній зазначає, вона була проведена суб`єктом оціночної діяльності без огляду спірної квартири.

Вказане свідчить про недотримання ТОВ «Фінанс проперті групп» умов договору іпотеки та приписів ст.35 Закону України «Про іпотеку», а державним реєстратором вимог п.п.57,61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 року №1127, що призвело до прийняття останнім незаконного рішення про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Фінанс проперті групп», яке підлягає скасуванню.

З приводу визнання оскаржуваним рішенням права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , то колегія суддів ввжає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки останньою таких вимог не заявлялося, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що у зв`язку із скасування судом рішення приватного нотаріуса від 13 березня 2020 року, ОСОБА_4 залишається власником квартри АДРЕСА_1 на підставі на підставі свідоцтва про право на спадщину від 02 червня 2010 року посвідченого державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори за реєстром №4-992.

Що стосується доводів ОСОБА_1 , що суд першої інстанції не надав оцінки таким фактам, а саме, що у ОСОБА_2 відсутній обов`язок за кредитним договором взагалі, адже кредит він не отримував; відповідач ТОВ «Фінанс проперті групп» не довів, що він є новим кредитором та має право вимоги до ОСОБА_2 , відповідачем ТОВ «Фінанс проперті групп» під час ініціювання процедури звернення стягнення не було надано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 документів на підтвердження дійсності вимоги своїх прав як кредитора, а тому чотивувальна частина оскаржуваного рішення суду підлягає зміні, з урахуванням цих обставин, то вони є безпідставними.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що останнім встановлювалися обставини з приводу переходу до ТОВ «Фінанс проперті групп» прав вимоги за вказаним вище кредитним та іпотечним договорами, з урахуванням наданим сторонами по справі доказами.

З приводу посилань ОСОБА_1 , що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 отримував кредитні кошти, то позичальник з цих підстав кредитний договір у судовому порядку не оскаржувався.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахування викладеного рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс проперті групп» - задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2021 року в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 скасувати.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2021 року.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова