Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бедьо В.І.

з участю секретаря судових засідань Пазяк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді, в приміщенні суду, цивільну справу за позовом Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Перечинська районна кредитна спілка «Тур`я» звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його наступним.

20.07.2007 року ОСОБА_1 отримала від Перечинської районної КС «Тур`я» на підставі Договору кредиту поруки №257/1 від 20.07.2007 року кредит в сумі 20 000 грн. зі сплатою 45% річних від суми залишку кредиту строком на 24 місяці з кінцевим терміном повернення до 20.07.2009 року. Вказаним Договором кредиту поруки №257/1 від 20.07.2007 року передбачені умови забезпечення виконання зобов`язань з повернення кредитних коштів, а саме умови поруки. Так, згідно вказаного договору ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поручилися за належне виконання позичальником умов Договором кредиту поруки №257/1 від 20.07.2007 року. Однак, відповідач ОСОБА_1 не виконала взяті на себе кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим, загальна заборгованість за Договором кредиту поруки №257/1 від 20.07.2007 року та станом на 26.10.2017 року становить 50 233,78 грн., з яких 9801,32 грн. по кредиту та 40432,46 грн. по відсотках за користування кредитом. Оскільки відповідачі не виконують взяті на себе зобов`язання, позивач просить суд задовольнити позов та винести рішення, яким стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за Договором кредиту поруки №257/1 від 20.07.2007 року у розмірі 50 233,78 грн.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 09.11.2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 27.01. 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу в частині позовних вимог про стягнення боргу з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за клопотанням представника позивача залишено без розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася. Разом з тим 15.01.2020 року подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, зокрема просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 13 740, 65 грн.( з врахуванням планової дати закриття). Крім того подав до суду заяву, в якій він просить провести розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася повторно, будучи належним чином повідомленою про час та місце слухання справи. Від представника відповідача Стецяк Т. до суду надійшла заяву про відкладення судового розгляду у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі. Разом з тим сторона відповідача скористалась своїм правом на подання відзиву на позов, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову у зв`язку із пропуском позивача строку звернення до суду з позовом. Свою правову позицію обґрунтовує тим, що додані позивачем додатки під № 9, а саме копії поштових повідомлень свідчать про направлення на адресу всіх відповідачів, в тому числі й позичальника письмової вимоги про повернення всієї суми кредиту протягом 7-и днів з моменту отримання вимоги. Відтак представник відповідача вважає, що вказаними діями позивач встановив у вимогах новий, відмінний від договірного, передбаченого ч. 3.2., 5.1, ч. 8.1. строк повернення кредиту та відповідно новий строк позовної давності для існуючих кредитних зобов`язань. Сторона відповідача вважає, що саме така правова позиція викладена у правовому висновку у постанові ВСУ від 09.11. 2016 року у справі № 6-2251цс16, в якому суд роз`яснив, що пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом та відсотками, кредитор відповідно до ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про негайне повернення кредиту почався з наступного дня після одержання такої вимоги. Також представник відповідача вказує на те, що кредитним договором був встановлений строк дії договору до 19.07.2009 року, натомість позивач станом на 26.10.2017 рік нарахував позичальнику відсотки в розмірі 40 432, 46 грн., тобто за межами строку дії кредитного договору, що суперечить чинному законодавству.

З огляду на те, що дана цивільна справа перебуває у провадженні суду з 27.10.2017 року, відповідач по справі висловив свою правову позицію по суті позову, враховуючи, що поважність відсутності представника відповідача не підтверджена жодним належним доказом, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним у справу доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до п.9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

По справі встановлено, 20.07.2007 року ОСОБА_1 отримала від Перечинської районної КС «Тур`я» на підставі Договору кредиту поруки №257/1 від 20.07.2007 року кредит в сумі 20 000 грн. зі сплатою 45% річних від суми залишку кредиту строком на 24 місяці з кінцевим терміном повернення до 20.07.2009 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією вказаного вище Договору( а. с. 4)

Вказаним Договором кредиту поруки №257/1 від 20.07.2007 року передбачені умови забезпечення виконання зобов`язань з повернення кредитних коштів, а саме умови поруки. Так, згідно вказаного договору ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поручилися за належне виконання позичальником умов Договором кредиту поруки №257/1 від 20.07.2007 року.

У відповідності до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до п.2.2 Договору кредиту поруки №257/1 від 20.07.2007 року кредит надається позичальнику на споживчі потреби та підлягає поверненню разом з відсотками за користуванням у відповідності до розрахунку, визначеному п.2.3 Договору та іншими положеннями Договору, якими визначається плата за користування кредитом (зокрема п.4.4).

Відповідно до п.2.3 Договору кредиту поруки №257/1 від 20.07.2007 року розрахунок: розрахунок зазначається у даному пункті або у Додатку А до Договору.

Згідно вимог п.4.4 Договору кредиту поруки №257/1 від 20.07.2007 року плата за користування кредитом визначена пунктами 1.3, 2.3 Договору та, крім цього, даним пунктом, відповідно до якого Сторони домовилися про наступне:

А) у випадку несвоєчасної сплати місячного платежу виникає прострочена заборгованість та зростають ризики неповернення Кредиту, а отже і плата за користування Кредитом у такому разі процентна ставка, визначена п. 1 3. Договору кожен день користування кредитом з підвищеним ризиком неповернення збільшується на 180 % річних про що здійснюється також письмове повідомлення Позичальника протягом семи календарних днів з дати настання такої обставини.

Б) для цілей цього Договору поняття прострочений кредит та кредит з підвищеним ризиком неповернення є тотожними. Прострочений кредит виникає у випадках, визначених, зокрема підпунктом (а) пункту 4.4 цього Договору.

Судом встановлено, вказаним Договором кредиту поруки №257/1 від 20.07.2007 року передбачені умови забезпечення виконання зобов`язань з повернення кредитних коштів, а саме умови поруки. Так, згідно вказаного договору ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поручилися за належне виконання позичальником умов Договором кредиту поруки №257/1 від 20.07.2007 року.

Згідно зі ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

У відповідності до п.5.1 Договору кредиту поруки №257/1 від 20.07.2007 року поручитель поручається перед спілкою за виконання позичальником обов`язків за Договором та відповідає перед кредитодавцем за порушення Позичальником зобов`язань у повному обсязі )включаючи сплату відсотків, неустойки, збитків, у тому числі упущеної вигоди) солідарно терміном на десять років з дня укладення договору, але не раніше виконання всіх зобов`язань за ним. Поручитель поручається також своїм вкладом (у разі наявності) у спілці в повному обсязі та надає спілці право при тримання зазначеного вкладу.

Разом з тим з матеріалів справи слідує, що позовні вимоги в частині стягнення боргу з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які виступали поручителями по даному кредитному договору , за клопотанням сторони позивача залишено без розгляду.

Судом встановлено, що у зв`язку із порушенням умов Договору кредиту поруки 257/1 від 20.07.2007 року Перечинська районна КС «Тур`я» зверталася з Попередженням №1 від 26.10.2011 року та Попередженням Вих. 110 від 14.08.2013 року до відповідача ОСОБА_1 про виконання кредитних зобов`язань та сплати наявної заборгованості, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією вказаної вимоги ( а. с. 13)

Однак, таке було залишено без відповідного реагування.

В силу вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

У відповідності до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Із ст.1050 ЦК України вбачається, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що ОСОБА_1 порушено умови взятих на себе кредитних зобов`язань, у зв`язку з чим, загальна заборгованість за Договором кредиту поруки 257/1 від 20.07.2007 року станом на планову дату закриття кредитного договору , тобто 20.07.2009 рік становить 13 740, 65 грн., з яких 9801,32 грн. по тілу кредиту та 3939,33 грн. по відсотках за користування кредитом. Вказану обставину позивач підтверджує доданим до справи розрахунком карточки платежів по гривневому кредиту ( а.с. 108).

З наданого стороною відповідача відзиву на позов вбачається, що такий вважає направлення відповідачам по справі вимоги про повернення кредитної заборгованості, що датовані 2013 роком, діями, якими позивач встановив у вимогах новий, відмінний від договірного, передбаченого ч. 3.2., 5.1, ч. 8.1. 10-річних строк повернення кредиту та відповідно новий строк позовної давності для існуючих кредитних зобов`язань на думку відповідача становить три роки. Сторона відповідача вважає, що саме така правова позиція викладена у правовому висновку у постанові ВСУ від 09.11. 2016 року у справі № 6-2251цс16, в якому суд роз`яснив, що пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом та відсотками, кредитор відповідно до ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про негайне повернення кредиту почався з наступного дня після одержання такої вимоги.

Суд не погоджується з вказаними доводами сторони позивача з тих підстав, що сторонами в п. 8.1. договору кредиту-поруки 257/1 від 20.07.2007 року чітко погоджено десятирічний строк позовної давності.

З огляду на те, що строк дії договору визначений сторонами 20.07.2009 року, то в даному випадку надіславши відповідачу вимогу у 2013 році позивач не ставить вимогу про дострокове повернення кредитних коштів, адже в даному випадку мова йде про виконання кредитних зобов`язань по договору, строк дії якого закінчився.

Також суд звертає увагу відповідача на те, що в п. 1.2 договору кредиту-поруки 257/1 від 20.07.2007 року сторони погодили, що строк дії договору може бути змінений за взаємною згодою сторін, яка можу бути оформлена, як у вигляді заяви позичальника на імя керівника Спілки, погодженої з поручителем, так і у формі відповідного додатку до договору.

Відтак з огляду на те, що строк договору кредиту-поруки 257/1 від 20.07.2007 року настав 20.07.2009 року, а з позовом банк звернувся до суду 27.10.2017 року, відтак в даному випадку позивач звернувся з вимогами в межах визначеного договором десятирічного строку.

З огляду на те, що стороною позивача доведено існування боргу по кредиту станом на дату закінчення дії договору (20.07.2009 року) у розмірі 13 740, 65 грн., з яких 9801,32 грн. по тілу кредиту та 3939,33 грн. по відсотках за користування кредитом., натомість стороною відповідача вказана обставина не спростована, суд приходить до переконання, що позов є підставним та таким, що підлягає до задоволення.

Суд також звертає увагу відповідача на те, що у зменшених позовних вимогах позивач ставить вимогу про стягнення заборгованості виключно в межах строку дії договору, що узгоджується з чинним законодавством.

Так, згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Суд констатує, що закінчення терміну дії договору, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконанням належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України.

За змістом статті526, частини першої статті530, статті610та частини першої статті612 ЦК Українидля належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті1048та частини першої статті1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК Українипро щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований тільки у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Саме така правова позиція викладена у постанові Великої Палати ВС у справі №444/9519/12 від 28.03.2018 року.

Згідно вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, судом встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 , яка підлягає стягненню за невиконання умов вказаного Договору кредиту поруки № 257/1 від 20.07.2007 року становить 13 740, 65 грн., що є підставою для задоволення уточнених позивачем позовних вимог.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати,пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що ухвалою суду від 09.11.2017 року про відкриття провадження з розгляду вказаної справи позивачу, Перечинській районій КС «Тур`я» відстрочено сплачу судового збору до винесення рішення справі.

Згідно ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб склад 1762,00 грн.

Таким чином, враховуючи заявлену суму вимог та положення ст.4 ЗУ «Про судовий збір» Перечинська районна КС «Тур`я» при подачі вказаного спору повинна була сплатити 1762,00 грн.

З огляду на це, суд констатує, що враховуючи положення ст.141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь держави пропорційно задоволених вимог, тобто в розмірі 1762,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 509,526, 546, 549, 553, 554, 610-612, 625, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 13, 76, 81, 89, 141, 223, 258, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Уточнену позовну заяву Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» заборгованість за Договором кредиту - поруки №257/1 від 20.07.2007 року в розмірі 13 740, 65 ( тринадцять тисяч сімсот сорок 65 коп.) грн., з яких 9801,32 грн. по тілу кредиту та 3939,33 грн. по відсотках за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1762,00 грн.

Позивач: Перечинська районна кредитна спілка «Тур`я», 88000, м. Ужгород, вул. Фединця, 62.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: В.І. Бедьо