Провадження № 2/761/7232/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Мальцева Д.О.,

при секретарі Колодяжний В.Є.

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації та визнання інформації недостовірною, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач ) звернувся до Шевченківського районного суду з позовом до ОСОБА_4 (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просив визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, ганьбить честь, гідність, ділову репутацію позивача, а саме інформацію, розповсюджену відповідачкою ІНФОРМАЦІЯ_1 на службовій нараді за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, с. Циблі, урочище «В`юнище» між ТОВ «МАКПАУ ПРОПЕРТІ МЕНЕДЖМЕНТ» та ТОВ «БК «БІЛДЕКС», про те, що з вини ОСОБА_1 акти виконаних робіт по Договору генпідряду від 09.01.2019 № 10-01/19 складаються за завищеною ціною ніж є насправді, а на різницю ОСОБА_1 будує собі будинки, які потім продає та повідомлення відповідачки, що « ОСОБА_1 строят дачи… оплатил акт и появилась дача»; інформацію, розповсюджену відповідачкою в електронному листі від 11.03.2021 про те, що позивач з використанням свого службового становища вчиняє тиск на ОСОБА_6 для подачі ним показань свідка такого змісту: « Данный показания были составлены со слов ОСОБА_6 под давлением с Вашей стороны при использовании служебного положения. Давление связано с возможностью Вами влиять на оплаты по сервисному обслуживанию ООО «СК «Билдекс», с которой заключен договор на сервисное обслуживание.» та зобов`язати відповідачку спростувати на найближчій службовій нараді між ТОВ «МАКПАУ ПРОПЕРТІ МЕНЕДЖМЕНТ» та ТОВ «БК «БІЛДЕКС» після набрання рішенням суду законної сили інформацію, шляхом здійснення усного повідомлення позивачу наступного змісту: «Мною, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на службовій нараді за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, с. Циблі, урочище «В`юнище» між ТОВ «МАКПАУ ПРОПЕРТІ МЕНЕДЖМЕНТ» та ТОВ «БК «БІЛДЕКС» розповсюджено інформацію стосовно ОСОБА_1 про те, що з його вини акти виконаних робіт по Договору генпідряду від 09.01.2019 № 10-01/19 складаються за завищеною ціною ніж є насправді, а на різницю ОСОБА_1 будує собі будинки, які потім продає, а також мої слова « ОСОБА_1 строят дачи… оплатил акт и появилась дача…». Повідомляю, що вказана інформація є недостовірною та не відповідає дійсності; протягом двох робочих днів після набрання рішенням суду законної сили, недостовірну інформацію, шляхом направлення електронного листа на електронну пошту ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , і ОСОБА_6 наступного змісту: «Мною, ОСОБА_4 в електронному листі від 11.03.2021 розповсюджено інформацію про те, що ОСОБА_1 з використанням свого службового становища вчиняє тиск на ОСОБА_6 для подачі ним показань свідка такого змісту: « Данный показания были составлены со слов ОСОБА_6 под давлением с Вашей стороны при использовании служебного положения. Давление связано с возможностью Вами влиять на оплаты по сервисному обслуживанию ООО «СК «Билдекс», с которой заключен договор на сервисное обслуживание.» Повідомляю, що вказана інформація є недостовірною та не відповідає дійсності»; стягнути з відповідачки на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1000, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «БК «БІЛДЕКС» та ТОВ «МАКПАУ ПРОПЕРТІ МЕНЕДЖМЕНТ» укладено договір генпідряду від 09.01.2019 № 10-01/19, за яким ТОВ «БК «БІЛДЕКС» є генпрідяником, а позивач є виконавчим директором. Відповідачка виступає контролером від замовника. Так між генпрідрядником та замовником регулярно проходять службові наради з приводу ходу будівництва. При цьому, у відповідачки з`явились претензії щодо ходу будівництва, остання вважає, що саме з вини позивача реалізація проєкта за договором генпідряду гальмується, а будівництво здійснюється з грубими порушеннями технологічного процесу.

У подальшому ІНФОРМАЦІЯ_1 на службовій нараді за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, с. Циблі, урочище «В`юнище» між ТОВ «МАКПАУ ПРОПЕРТІ МЕНЕДЖМЕНТ» та ТОВ «БК «БІЛДЕКС» відповідачкою було поширено зазначену вище недостовірну інформацію відносно позивача. Крім того, остання також поширила таку інформацію в електронному листі від 11.03.2021 про те, що позивач з використанням свого службового становища вчиняє тиск на інших осіб для подачі ними показань свідка.

Так позивач повідомляє, що у його власності відсутні будь-які дачі, садових будинків тощо, останній не має судимостей, не перебуває у розшуку. Позивач вважає, що поширена відповідачкою інформація є неправдивою, не відповідає дійсності і є недостовірною. Крім того, позивач вважає, що розповсюджена відповідачкою інформація спрямована на формування негативної думки значного кола осіб щодо професійної діяльності позивача, підрив його ділової репутації. Так позивач вважає, що поширена відповідачкою інформація є твердженням, а не оціночним судженням. Крім того, такі дії відповідачки призвели до порушення немайнових прав позивача, а також завдання останньому моральної шкоди, яку позивач оцінив у розмірі 1000, 00 грн. У зв`язку з наведеним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідачка у своєму відзиві проти позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні. Зазначила, що у позові викладені обставини, свідком яких позивач особисто не був і про які йому стало відомо зі слів інших осіб. Щодо вказаного в електронному листі, то зазначене відповідачка переказала зі слів ОСОБА_6 після особистої зустрічі з ним.

Додатково пояснила, що все сказане відповідачкою є оціночним судженням, вираженням суб`єктивної критичної думки. При цьому, судження відповідачки підпадають під захист ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує кожному право на свободу вираження поглядів.

22.03.2021 Шевченківський районний суд м. Києва своєю ухвалою відкрив провадження по справі, призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам встановлено строки для надання заяв по суті справи.

23.03.2021 Шевченківський районний суд м. Києва своєю ухвалою виправив описку в ухвалі суду від 22.03.2021 про відкриття провадження.

26.05.2021 Шевченківський районний суд м. Києва своєю ухвалою задовольнив клопотання представника позивача про допит свідків.

07.07.2021 від відповідача надійшов відзив.

19.08.2021 від представника позивача надійшли письмові пояснення.

26.08.2021 від представника відповідача надійшли пояснення.

10.09.2021 від представника відповідача надійшли пояснення.

Позивач, представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, докази, надані до них, дійшов наступного висновку.

Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34).

Разом із тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканими і фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

За змістом статей 94, 277 ЦК України, частини четвертої статті 32 Конституції України, статті 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одної особи у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» зазначено, що необхідно розрізняти факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У свою чергу фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.

Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки дійсності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні статті 10 Конвенції.

Згідно зі статтею 277 ЦК України і статтею 10 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 29 листопада 2017 року у справі № 6-639 цс 17.

28 березня 2013 року у справі «Нова газета» та Бородянський проти Росії» Європейський суд із прав людини наголосив, що втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки.

Європейський суд із прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: І) факти, що вважаються загальновідомими; 2) підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; 3) посилання на незалежне дослідження.

Таким чином, враховуючи висновок Європейського суду з прав людини, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав.

Крім того, у разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальної сфери, спорту чи в будь-якій іншій галузі).

Оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Право на недоторканість ділової репутації та честь і гідність публічної особи підлягають захисту лише у випадках, коли політичний, державний або громадський діяч доведе, що інформація про нього була поширена з явним злим умислом, тобто з нехтуванням питання про їх правдивість чи неправдивість, а не з метою доведення до громадськості особистих тверджень про наміри і позицію таких політичних лідерів.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «БК «БІЛДЕКС» та ТОВ «МАКПАУ ПРОПЕРТІ МЕНЕДЖМЕНТ» укладено договір генпідряду від 09.01.2019 № 10-01/19, за яким ТОВ «БК «БІЛДЕКС» є генпрідяником, а позивач є виконавчим директором.

У своїй позовній заяві позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на спільній службовій нараді ТОВ «БК «БІЛДЕКС» та ТОВ «МАКПАУ ПРОПЕРТІ МЕНЕДЖМЕНТ» за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, с. Циблі, урочище «В`юнище» відповідачкою було поширено недостовірну інформацію відносно позивача, а саме інформацію про те, що з вини ОСОБА_1 акти виконаних робіт по Договору генпідряду від 09.01.2019 № 10-01/19 складаються за завищеною ціною ніж є насправді, а на різницю ОСОБА_1 будує собі будинки, які потім продає та повідомлення відповідачки, що « ОСОБА_1 строят дачи… оплатил акт и появилась дача».

Позивач вказує, що зазначена інформація була поширена в присутності ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які є співробітниками ТОВ «БК «БІЛДЕКС» та ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які є співробітниками ТОВ «МАКПАУ ПРОПЕРТІ МЕНЕДЖМЕНТ».

У свою чергу до матеріалів справи не надано доказів того, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відбувалась будь-яка службова нарада товариств, не надано доказів того, які питання обговорювались на порядку денному, хто був присутній, не надано доказів того, що нарада була якимось чином зафіксована.

Крім того, суд також позбавлений можливості встановити, відносно кого була сказана фраза « ОСОБА_1 строят дачи… оплатил акт и появилась дача». Доказів того, що сказане відповідачкою безпосередньо стосується позивача, матеріали справи не містять.

Не підтверджується матеріалами справи і те, що зазначена позивачем у своїх позовних вимогах фраза дослівно передає сказане відповідачкою, оскільки сам позивач не був присутній під час озвученої фрази, і як було встановлено у судовому засіданні про вказане йому стало відомо зі слів інших осіб.

Водночас, суд критично ставиться як до показів свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , так і до їх нотаріально посвідчених заяв, які містяться в матеріалах справи, оскільки вказані докази не підтверджують та не спростовують зазначених у позовній заяві обставин.

Крім того, фраза «ОСОБА_1 строят дачи… оплатил акт и появилась дача» за своїм смисловим навантаженням є критичною оцінкою певних фактів, які є вираженням суб`єктивної думки, а не є твердженням про наявність певних фактів, а тому не є недостовірною інформацією, що підлягає судовому захисту шляхом її спростування, згідно визначеного статтею 277 ЦК України порядку.

Також судом було встановлено, що на електронну адресу позивача відповідачкою надіслано лист наступного змісту: «Вчера, 10.03.2021г., ОСОБА_6 - директором подрядной организации ООО «СК «Билдекс», исполняющей работы на объекте, было доведено до моего ведома о сообщенной Вами ему напрямую даты судебного заседания по вопросу, описанному ниже в переписке. ОСОБА_6 сообщил о подготовке им нотариально заверенных свидетельских показаний. Данный показания были составлены со слов ОСОБА_6 под давлением с Вашей стороны при использовании служебного положения. Давление связано с возможностью Вами влиять на оплаты по сервисному обслуживанию ООО «СК «Билдекс», с которой заключен договор на сервисное обслуживание. Прошу Вас разъяснить данную ситуацию. Прошу Вас сообщить о дате судебного заседания, если такая назначена. Никакие уведомления на эту тему до 11.03.21 мной получены не были. Обращаю Ваше внимание, что ниже в переписке мной были предприняты все возможные попытки для урегулирования сложившейся ситуации. Спасибо.»

Позивач стверджує, що інформація з вказаного листа, а саме: « Данный показания были составлены со слов ОСОБА_6 под давлением с Вашей стороны при использовании служебного положения. Давление связано с возможностью Вами влиять на оплаты по сервисному обслуживанию ООО «СК «Билдекс», с которой заключен договор на сервисное обслуживание.» є недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, ганьбить честь, гідність, ділову репутацію позивача.

Крім того, позивач стверджує, що вказаний лист був також надісланий електронну пошту інших осіб, а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , і ОСОБА_6 .

Відповідачка пояснила і суд погоджується з таким твердженням, що вказана фраза не може оцінуватись окремо від змісту самого електронного листа та повинна братись до уваги у сукупності із зазначеним у ньому.

Крім того, враховуючи зміст листа, а саме фразу « ОСОБА_6 сообщил о подготовке им нотариально заверенных свидетельских показаний. Данный показания были составлены со слов ОСОБА_6 под давлением с Вашей стороны при использовании служебного положения. Давление связано с возможностью Вами влиять на оплаты по сервисному обслуживанию ООО «СК «Билдекс», с которой заключен договор на сервисное обслуживание.» вбачається, що зазначена фраза є переказом слів іншої особи - ОСОБА_6 , у ній відсутні будь-які фактичні твердження, а відтак зазначене в листі є оціночним судженням.

Також позивачем не доведено, що вказаний лист був направлений особам, зазначених позивачем у позовній заяві, оскільки ані доказів отримання останніми вказаного листа, ані доказів належності таких особам певних електронних адрес позивачем до матеріалів справи не надано.

Так, за правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Враховуючи зазначену категорію справи, обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права (п. 18 Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи»).

Отже, з огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено того, що відповідачкою розповсюджена будь-яка недостовірна інформація відносно позивача,, що призвело до порушення немайнових прав позивача, а відтак позовні вимог є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Оскільки позивачем не доведено поширення відповідачкою відносно нього недостовірної інформації, то не підлягають задоволенню і вимоги щодо спростування такої інформації відповідачкою.

Виходячи з наведеного, на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3, 32, 34, 40, 68, 129 Конституції України, ст. 16, 200, 201, 277, 297, 299 ЦК України, ст. 14, 30 Закону України «Про інформацію», керуючись ст. 10, 11, 12, 13, 76-81, 89, 209, 263-265, 267, 272, 273,296, 351, 352, 354-355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації та визнання інформації недостовірною, стягнення моральної шкоди.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата виготовлення повного тексту рішення суду 01.10.2021.

Суддя: