"17" грудня 2021 р. м.Харків
Київський районний суд м.Харкова у складі:
головуючої судді Лисиченко С.М.
за участю секретаря судових засідань Кот Я.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення та зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні квартирою, -
ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі-відповідач), у якій прохає суд усунути йому перешкоди у користуванні та володінні 40/100 частинами квартири АДРЕСА_1 шляхом його вселення та зобов`язання відповідача не чинити йому перешкоди у користуванні квартирою.
Разом з цим, позивач зазначає, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21.08.1995 року по справі №2-2418/9 про зміну умов договору найму житлового приміщення, ОСОБА_3 виділено у користування ізольовану житлову кімнату, житловою площею 11.7 м.кв., а іншому- відповідачу ОСОБА_2 виділено у користування ізольовану житлову кімнату житловою площею 16,7 м.кв. та зобов`язано Київський райвиконком м. Харкова укласти з кожним з них окремі договори найму. На вказані житлові приміщення цієї квартири було відкрито окремі особові рахунки на сплату комунальних послуг. Відповідно до вказаного порядку користування, 10.01.2007ця квартира була приватизована ОСОБА_3 (40/100 частки) і ОСОБА_2 (60/100 частки) та виготовлено окремі технічні паспорти. З огляду на зазначене, позивач вважає, що ОСОБА_2 достеменно відомо, що з 1995 року встановлено конкретний порядок користування вищезгаданою квартирою, а його дії щодо перешкоджання йому, ОСОБА_1 у здійсненні його права вільного користування та розпорядження належним майном, є протиправними, що зумовило звернутися до суду за захистом його житлових прав.
Позивач в судове засідання не з`явився, про час, день та місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, 29.11.2021 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, прохає позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано.
З огляду на неявку в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а також згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно частині 2 статті 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх системному взаємозв`язку, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить 40/100 часток у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Зазначений факт підтверджується: свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 30.07.2021, посвідчене приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алтуніною Т.П., спадкова справа №24/2020, зареєстровано в реєстрі за №642; Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний помер витягу:260038496 від 03.08.2021, (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна:207403526.3101).
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №269173554 від 05.08.2021, право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 (40/100) та за ОСОБА_2 (60/100) на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 . 05.12.1995 ХМЦПДЖФ.
Відповідно до даних, які містяться у довідці про зареєстрованих у житловому приміщенні (про склад сім`ї) від 06.08.2021 № 93Ь9Ьа55-9с18е-4с149-а5се-сІЗґ8841 80а90, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована одна особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно даних, які містяться у технічному паспорті на квартиру АДРЕСА_1 , квартира є двокімнатна, загальною площею 51.3 кв.м. житловою 28.4 кв.м. та складається з наступних приміщень: 1 - коридор площею 6.9 кв.м., 2 - житлова кімната площею 1 1.7 кв.м.. З - житлова кімната площею 1 6.7 кв.м. 4.5.6 - вбудована шафи 0.7:06:06 кв.м., 7 - кухня площею 8.3 кв.м.. вбиральні площею 1.2 кв.м. 8 - ванна кімната площею 2.8 кв.м., 9 вбиральня площею 1.2 кв.м. а також квартира обладнана балконом площею 3.6 кв. м.
З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово зверталася до ХРУП №1 ГУНП в Харківській області з приводу конфліктної ситуації, яка виникали між ним та відповідачем через неможливість йому користуватися 40/100 частини квартири, яка залишилася йому в спадщину після смерті матері, зокрема у зв`язку заміною замків на вхідних дверях квартири.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України).
За змістом частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Права власника жилого будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За змістом даної норми закону звернення до суду з позовом застосовується для захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, коли право власності може бути порушено без безпосереднього вилучення майна у власника.
Положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню у випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору.
Аналіз даних норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
В пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно частини 1статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частиною 2 статті 77 ЦПК України.
Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З огляду на зазначене, те, що відповідачем не спростовано обставини, зазначені в позовній заяві, зокрема вчинення ним перешкод позиву у користуванні 40/100 частини спірної квартири, які належать йому на праві власності, суд приходить до висновку про необхідність поновлення прав ОСОБА_1 шляхом його вселення у вказане житлове приміщення та зобов`язання відповідача не чинити перешкоди позивачу у здійсненні права користування житлом.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12,13, 76, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 273, 274, 275, 430 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення та зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні квартирою - задовольнити.
Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом його вселення до вказаної квартири.
Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у здійсненні права користування та володіння 40/100 частинами квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення відповідно до вимог статей 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості щодо учасників справи:
Позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: не відомий, адреса: АДРЕСА_4 .
Суддя С.М. Лисиченко