ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року

м. Харків

Справа № 623/3244/20

Провадження № 22-ц/818/ 1569/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

Суддів Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

Учасники справи :

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

Відповідачі: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 листопада 2020 року, ухвалене суддею Одарюком М.П.,

в с т а н о в и в :

18 вересня 2020 року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивований тим, що відповідно до договору № б/н від 09.02.2007 року ОСОБА_1 отримала у вигляді встановленого кредитного ліміту 1 600,00 грн на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та щомісячної комісії 1% . Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, " Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим має заборгованість за кредитним договором, яка станом на 30.06.2020 року становить 556 874,36 грн та складається з 12 830,25 грн.- заборгованість за кредитом; 544 044,11 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь - яку частину суму заборгованості за кредитом, а тому просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 137 030,82 грн, яка складається з: 12 830,25 грн - заборгованість за кредитом; 124 200,57 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом з 09.02.2007 року по 31.08.2017 року та судові витрати у розмірі 2 102,00 грн.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що із розрахунку заборгованості, наданому позивачем до позовної заяви, вбачається що за період з 09.02.2007 року по 30.06.2020 року відповідачем кредитні кошти на погашення кредиту не вносилися. Із виписки за договором б/н станом на 21.07.2020 року вбачається, що відповідачем були здійснені періодичні виплати по заборгованості за весь період її нарахування. Останнє погашення заборгованості було здійснено відповідачем 10.06.2016 року, строк дії картки до останнього дня 06.2016 року, а з позовом до суду позивач звернувся 18.09.2020 року. Отже, до моменту звернення позивача до суду з позовом 18.09.2020 року строк позовної давності сплив.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права. Зазначає, що висновок суду про пропуск позивачем строку позовної давності є помилковим, враховуючи те, що договір не припинений і останнє погашення відповідачем заборгованості відбулося 07.07.2019 року, що є перериванням строку позовної давності відповідно до ст.264 ЦК України, і саме з цієї дати перебіг позовної давності за вимогами про стягнення тіла кредиту, відсотків за користування, комісії, починається заново. Банк звернувся до суду з позовом у 2020 році, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивований тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга не спростовує фактичних обставин, що були встановлені під час розгляду справи. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази вчинення дій, які свідчать про визнання відповідачем свого боргу та, відповідно, переривання строку позовної давності. Відповідач не давала згоди позивачу на списання (зарахування) коштів з метою погашення кредитної заборгованості. Вказані дії вчинені банком з власної ініціативи, тому не можуть бути підставою для переривання строку позовної давності. В матеріалах справи відсутні докази, що відповідач ознайомилася та погодилася на умови та правила надання кредиту, які додані АТ КБ «ПриватБанк» до позовної заяви.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 09.02.2007 року ОСОБА_1 підписала анкету заяву. У заяві зазначено прізвище відповідача, її паспортні та анкетні дані. Зазначено, що ОСОБА_1 виявила бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна» у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячна комісія 1% ( а.с.25).

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Пам`яткою клієнта", «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами» складає між нею і Банком договір про надання банківських послуг.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість ОСОБА_1 станом на 30.06.2020 року становить 556 874,36 грн та складається з 12 830,25 грн - заборгованість за кредитом; 544 044,11 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Позивач просить стягнути частину заборгованості за кредитом в сумі 137 030,82 грн, яка складається з: 12 830,25 грн - заборгованість за кредитом; 124 200,57 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом з 09.02.2007 року по 31.08.2017 року.

Матеріали справи містять виписку по рахунку за період з 09.02.2007 по 17.07.2020 року (а.с. 14-24).

Строк дії картки встановлено до 06/16 (а.с. 13).

16 жовтня 2020 року від відповідача до суду першої інстанції надійшло клопотання про застосування строків позовної давності у спірних правовідносинах (а.с.58).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей: забезпечувати юридичну визначеність та остаточність, а також захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в тому випадку, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що відбувалися в далекому минулому, спираючись на докази, які вже могли втратити достовірність та повноту із плином часу.

Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість цивільних відносин.

Оскільки умовами договору встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15.

У відповідності до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що відповідач порушила умови кредитного договору та допустила кредитну заборгованість, проте позивач пропустив позовну давність.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, із урахуванням вказаних норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про те, що строк дії картки закінчився 30 червня 2016 року, а із позовом до суду банк звернувся 18 вересня 2020 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності, про застосування наслідків якої заявила сторона спору.

Доводи апеляційної скарги про здійснення 07.07.2019 року переказу коштів у розмірі 1 000 грн не можуть свідчити про переривання строку позовної давності, оскільки строк дії картки встановлено до 06/16. Доказів про продовження строку дії картки НОМЕР_1 або про її перевипущення матеріали справи не містять.

Проаналізувавши встановлені обставини справи, та надавши їм правову оцінку, з урахуванням зазначених вище положень діючого законодавства, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 89, 351, 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду в порядку ст.389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова