РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/835/16-ц

Провадження №2/568/65/21

14 грудня 2021 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Троцюк В.О.

секретаря судових засідань Гуменюк Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Радивилів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра і гарантія» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ПАТ «Кредобанк» звернувся до суду з позовом, у якому просить звернути стягнення на нерухоме майно, а саме комплекс, який складається з будівель автопарку (адмінбудівля, ремонтна майстерня, гараж) загальною площею 1877,8 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 в межах суми стягнення 176695,52 грн. на користь ПАТ «Кредобанк» шляхом проведення прилюдних торгів із початковою ціною, що визначена договором іпотеки.

В обґрунтуваннія своїх позовних вимог, позивач зазначає, що 06.11.2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк», був укладений кредитний договір №991, відповідно якого банк надав останній кредитні кошти в розмірі 300000 гривень на термін до 05.11.2014 року. При цьому, ОСОБА_2 зобов`язалася здійснювати погашення кредиту, відсотків і винагороди в порядку і терміни згідно умов договору.

В забезпечення виконання своїх зобов`язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, за умовами якого остання передала в іпотеку належне їй на праві приватної власності майно, а саме комплекс, який складається з будівель автопарку (адмінбудівля, ремонтна майстерня, гараж) загальною площею 1877,8 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Договором іпотеки сторонами було погоджено заставну вартість майна в розмірі 447592,48 грн.

Боржник систематично порушувала умови кредитного договору внаслідок чого утворилася заборгованість.

Згідно рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 12.08.2014 року у справі №568/722/14-ц, яке набрало законної сили, позовні вимоги банку задоволено повністю та стягнуто з боржника заборгованість за кредитними договором в сумі 176695,52 гривень. На виконання вказаного рішення суду, 03.03.2015 року виконавчий лист №568/722/14-ц було пред`явлено до примусового виконання рішення суду. На даний час у Радивилівському ДВС ГТУЮ у Рівненській області перебуває виконавче провадження з №50567912 з примусового виконання рішення суду. Рішення суду на даний час не виконане, заборгованість за виконавчим листом не стягнута.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна, 26.10.2009 року на предмет іпотеки зареєстровано право власності за ОСОБА_1 , внаслідок укладення договору купівлі-продажу предмету іпотеки від 21.10.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дякович М.М., хоча іпотекодержателем згода на укладення вказаного договору не надавалась.

Власником іпотечного майна на даний час є ОСОБА_1 . Відповідно до чинного законодавства навіть за умови переходу права власності на іпотечне майно до третьої особи, іпотека в будь-якому разі зберігається.

Таким чином, позивач вважає, що оскільки боржником ОСОБА_2 не виконуються зобов`язання за кредитним договором, який забезпечений договором іпотеки, та наявність судового рішення про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором, не звільняють від виконання зобов`язання, позивач набув права на звернення стягнення на майно, що є предмет іпотеки для першочергового задоволення своїх вимог.

Ухвалою суду від 13 березня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями року справу передано для розгляду судді Радивилівського районного суду Троцюк В.О.

Ухвалою від 27 січня 2021 року справа прийнята до свого провадження, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 06 вересня 2021 року до участі у справі залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра і Гарантія» як правонаступника Публічного акціонерного товариства «Кредобанк».

Ухвалою суду від 08 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засіданні представник позивача не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за відсутності їх представника.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та заперечивши проти задоволення позовних вимог.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Заяв та клопотань до суду не надходило.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до такого.

Судом встановлено, що ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 06.11.2007 року було укладено кредитний договір №991, за умовами якого банк надавав ОСОБА_2 кредитні кошти на строк до 05.11.2014 року включно в розмірі 300000 гривень.

В забезпечення виконання зобов`язань за договором 06.11.2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Кредобанк» був укладений договір іпотеки, за яким ОСОБА_2 передавала в іпотеку належне їх на праві власності нерухоме майно, а саме комплекс, який складається з будівель автопарку (адмінбудівля, ремонтна майстерня, гараж) загальною площею 1877,8 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 12 серпня 2014 року у справі №568/722/14-ц за позовом ПАТ «Кредобанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 стягнуто на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором №991 від 06.11.2007 року в розмірі 174946,06 гривень.

21.10.2009 року між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено договір продажу предмета іпотеки, відповідно до умов якого ВАТ «Кредобанк» як іпотекодержатель майна продав ОСОБА_1 предмет іпотеки, а саме комплекс, який складається з будівель автопарку (адмінбудівля, ремонтна майстерня, гараж) загальною площею 1877,8 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1 за обговорену суму 171300 гривень для виконання зобов`язань ОСОБА_2 та задоволення вимог ВАТ «Кредобанк» за кредитним договором №991 від 06.11.2007 року. Відповідно до умов вказаного договору протягом 1 дня з моменту державного реєстрації цього договору та у зв`язку з припиненням договору іпотеки, ВАТ «Кредобанк» зобов`язується зняти заборону на відчуження об`єкта продажу, накладену відповідно до договору іпотеки та вилучити запис з державного реєстру іпотек. Вказаний договір укладено відповідно до ст.38 Закону України «Про іпотеку».

26.10.2009 року ОСОБА_1 зареєстрував право власності на вказаний об`єкт нерухомості.

Відповідно до договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами №23/06-03 від 23.06.2018 року укладеним між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра і гарантія» ПАТ «Кредобанк» відступає усі права вимоги за кредитними договорами згідно з реєстром передачі права вимоги.

Згідно додатку №1 до договору факторингу №23/06-03 від 23.06.2018 до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і гарантія» перейшло право вимоги за кредитним договором №991 від 06.11.2007 укладеним з ОСОБА_2 .

Відповідно до договору відступленням прав заставодержателя за договорами застави від 23.06.2018 року укладеним між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра і гарантія» ПАТ «Кредобанк» відступає усі права заставодержателя (іпотекодержавтелдя) згідно з реєстром передачі права вимоги.

Згідно додатку №1 до договору відступленням прав заставодержателя за договорами застави від 23.06.2018 до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і гарантія» перейшло право вимоги за договором іпотеки від 07.11.2007 укладеним з ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Таким чином, в даній справі іпотекодержателем ПАТ «Кредобанк» реалізоване вказане нерухоме майно. Продаж іпотечного майна було здійснено за суму 171300,00 грн., які покупець ОСОБА_1 сплатив повністю.

Отже, майно, що перебувало в банку в іпотеці, було іпотекодержателем відчужено в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку».

Договір купівлі - продажу предмету іпотеки від 21.10.2009 року не визнано недійсним, вимоги про застосування правових наслідків недійсності правочину купівлі-продажу предмету іпотеки не заявлено, або інших доказів щодо недійсності укладеного договору купівлі-продажу іпотечного майна представником позивача не надано.

Іпотечне майно реалізовано. Твердження позивача про те, що ПАТ «Кредобанк» згоди на укладення договору не надавало, не підтверджено жодними доказами.

Статтею 204 ЦК України встановлена презумпцію правомірності правочину.

Так, договір купівлі-продажу вказаного майна, укладений 21.10.2009 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 недійсним не визнаний.

Відповідач ОСОБА_1 , який придбав вказане нерухоме майно за договором купівлі-продажу від 21.10.2009 року, укладеного між ним та ПАТ «Кредобанк» на даний час є власником вказаного майна.

Щодо доводів позивача щодо застосування ст. 23 Закону України «Про іпотеку», за якою у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача, то суд не може прийняти ці доводи, оскільки предметом договору купівлі-продажу предмету іпотеки від 21.10.2009 року було майно, а саме комплекс, який складається з будівель автопарку (адмінбудівля, ремонтна майстерня, гараж) загальною площею 1877,8 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який було реалізовано відповідно до ст.38 Закону України «Про іпотеку» для виконання зобов`язань ОСОБА_2 та задоволення вимог ВАТ «Кредрбанк» за кредитним договором №991 від 06.11.2007 року. Відповідно до умов вказаного договору договір іпотеки, укладений між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 припинено.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

З огляду на наведене, оцінюючи докази в сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_1 є добросовісним набувачем спірного майна та не може нести цивільно-правової відповідальності за невиконання ОСОБА_2 зобов`язання перед ПАТ «Кредобанк». Вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки є безпідставними та відповідно, укладеного договору купівлі-продажу, не можуть обмежувати право відповідача на набуте та оформлене у встановлений законом спосіб нерухоме майно. Повторне отримання коштів від реалізації одного ж й того майна, яке буде відбуватися у разі задоволення позовних вимог, суд вважає безпідставними, та, відповідно, позовні вимоги ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра і гарантія» як правонаступника ПАТ «Кредобанк», вважає необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають з викладених вище підстав.

Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмовлення в задоволенні позову - на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 15, 18, 76, 81,82, 89, 263-265, 274-279, 435 ЦПК України, Законом України «Про іпотеку», суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра і гарантія» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра і гарантія», , адреса м.Київ вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса АДРЕСА_2 .

Третя особа, без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса АДРЕСА_3 .

Суддя В.О. Троцюк