ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2864/21 Справа № 212/4922/20 Суддя у 1-й інстанції - Пустовіт О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач-Комунальне підприємство «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради»

треті особи: Дніпропетровська обласна рада, Національна служба здоров`я України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 грудня 2020 року, ухваленого суддею Пустовітом О.Г. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 10 грудня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», треті особи: Дніпропетровська обласна рада, Національна служба здоров`я України про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Просила суд скасувати накази Комунального підприємства «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради" №268 ос від 16.06.2020р. та №147 ос від 09.04.2020 р., № 182 ос від 07.05.2020 р.; поновити її на роботі на посаді сестри медичної стаціонару 5-го психіатричного відділення Комунального підприємства «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради"; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, що станом на 09.07.2020 р. складає 6596,64 грн., а також витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу в сумі 6000 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що 01.08.2005 р. на підставі наказу №188 к від 29.07.2005 року її було прийнято на посаду сестри медичної стаціонару (процедурної) 6-го психіатричного відділення ОКЗ «ПНД» м.Кривий Ріг (в теперішній час Комунальне підприємство «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради"), а з 23.06.2012р. вона була переведена на посаду сестри медичної стаціонару 5-го психіатричного відділення.

Наказом №268 ос від 16.06.2020р. її звільнено від займаної посади у зв`язку з скороченням штату згідно п.1 ч.1 ст.40 Кзпп України 16.06.2020р. з виплатою компенсації за невикористану частину щорічної відпустки в кількості 5 к.д. за робочий рік з 01.08.2019 р. по 16.06.2020р. 10 к.д. додаткової відпустки як матері 2-х дітей віком до 15 років за 2020 рік загалом 15 к.д. та виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної шати відповідно до ст.44 Кзпп України.

Підставою для скорочення штату підприємства є наказ КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» №147 ос від 09.04.2020р. «Про скорочення штату та затвердження штатного розпису», згідно якого (п.2.9) виведено зі штатного розпису психіатричного відділення №5: 5,0 ставок сестри медичної стаціонару; 1,0 ставок сестри медичної стаціонару (процедурної); 1,0 ставку сестри-господині; 1,0 ставку молодшої медичної сестри буфетниці; 0,5 ставки медичної сестри з догляду за хворими.

Разом з цим, п.2.21 цього ж наказу в психіатричне відділення №5 введено 5 ліжок.

Крім того, п.4 наказу вирішено змінити з 17.06.2020 р. назву структурних підрозділів, а саме з «психіатричне відділення №5» на «психіатричне відділений №1».

07.05.2020р., наказом №182 ос «Про внесення змін та доповнень до наказу №147 ос від 09.04.2020р.».

Пункт 2.9 наказу №147 ос від 09.04.2020р. викладено у наступній редакції: «вивести зі штатного розпису психіатричного відділення №5: 4,0 ставок сестри медичної стаціонару; 1,0 ставок сестри медичної стаціонару (процедурної); 1,0 ставку сестри-господині; 1,0 ставку молодшої медичної сестри буфетниці. Ввести до штатного розпису психіатричного відділення 5: 1,5 ставки молодшої медичної сестри з догляду».

Необхідність скорочення штату наказом №147 ос від 09.04.2020р. обґрунтовується обмеженими умовами фінансування підприємства з 01.04.2020 р. НСЗУ за програмою медичних гарантій 2020, яка запроваджена на виконання Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення», з метою оптимального використання коштів та кадрового потенціалу підприємства у відповідності до мінімальних потреб, необхідних для виконання умов договору з НСЗУ, враховуючи, що сума за програмою медичних гарантій» складає лише 26300336,00 гри., що дорівнює 53% від фактичних видатків підприємства за 9 місяців 2019р., дефіцит коштів на утримання підприємства (відповідно до існуючих потужностей), складає мінімум 17.5 млн.грн.

При цьому КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» з метою збільшення фінансування медичного закладу з пропозицією розширити перелік медичних послуг у договорі до НСЗУ не зверталося, як не зверталося і до місцевих органів влади, тобто Дніпропетровської обласної ради та Криворізької міської ради з проханнями надання субвенцій, тобто фінансування медичного закладу.

Також адміністрація закладу не зверталася до профспілкового комітету КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» з письмовим зверненням про надання згоди на скорочення штатів, це питання на засіданні профкому не розглядалося і письмову відповідь профком головному лікарю КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» не надавав.

Вказала, що в 2005 році вона закінчила Криворізький медичний коледж за спеціальністю «Сестринська справа» і здобула кваліфікацію медичної сестри та у 2016 році пройшла підвищення кваліфікації молодших медичних і фармацевтичних спеціалістів за циклом «Психіатрія», медсестри психіатричних установ». 08.06.2017 р. вона пройшла атестацію при Департаменті охорони здоров`я Дніпропетровської облдержадміністрації і наказом №672-0 від 13.06.2017 р. їй вчергове підтверджено вищу кваліфікаційну категорію зі спеціальності сестринська справа.

Вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , тобто є сімейною особою, і на її утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На момент її звільнення з займаної посади її чоловік, ОСОБА_2 , не працював і самостійного заробітку не мав, що підтверджується записами у трудовій книжці. На виконання наказу №147 ос від 09.04.2020р., з метою визначення кола осіб, яких заборонено звільняти відповідно до ст.184 Кзпп України, працівників підприємства з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, які мають переважне право на залишення на роботі згідно ч.1 ст.42 Кзпп України та осіб, які мають перевагу в залишенні на роботі при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації згідно з ч.2 ст.42 Кзпп України наказом №148ос від 09.04.2020р. було створено відповідну комісію, однак в порушення вимог п.1, п.2 ч.1 ст.42 Кзпп України її до таких працівників зараховано не було.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 грудня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог до Комунального підприємства «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», треті особи: Дніпропетровська обласна рада, Національна служба здоров`я України про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодною з ухваленим судовим рішенням подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість оскаржуваного рішення, ставить питання про його скасування через невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, з ухваленням нового рішення про повне задоволення її позовних вимог.

Позивач вважає своє звільнення незаконним. При цьому, посилаючись на пункти Статуту, вказує на те, що в її випадку, на час прийняття Відповідачем рішення про скорочення штату і її звільнення фінансовий план підприємства, який би був погоджений в установленому порядку і затверджений органом управляння майном був взагалі відсутній. Зазначає, що Відповідач на протязі 2019-2020р.р. неодноразово надсилав до департаменту охорони здоровя Дніпропетровської обласної державної адміністрації фінансовий план підприємства на 2020 рік на погодження та затвердження, але жодного разу фінансовий план не був погоджений та затверджений і повертався на доопрацювання через невідповідність даних. Позивач вказує, зо Відповідач не надав суду належним чином погоджений фінансовий план підприємства, який став підставою для скорочення штату, ні навіть його проект. Скражник зазначає, що наказом №147 ос від 09.04.2020р. фактично змінено структуру підприємства, а саме психіатричне відділення №5 перейменовано на психіатричне відділення №1, а попереднє відділення №1 розформовано. Але будь яких попередніх погоджень з цього приводу управлінням з питань гуманітарної, соціально-культурної сфери та освіти виконавчого апарату обласної ради, як то передбачено п.8.1 Статуту, відповідач суду не надав. Отже, за відсутності погодженого і затвердженого Фінансового плану підприємства, підстав, які б давали право керівнику відповідача для прийняття рішення щодо скорочення штату, чисельності працівників підприємства не було, тому вважає накази№ 147 ос від 09.04.2020р. №182 ос від 07.05.2020, якими прийнято рішення щодо скорочення штату та зміну структури підприємства такими, що прийняті з порушенням вимог Статуту (п.8.1, 8.3, 7.3.3), такими, що не ґрунтуються на вимогах Закону.

Окрім того, позивач, посилаючись на Протокол №1 від 09.04.2020р., яким було визначено осіб, яких заборонено звільняти та які мають переважне право на залишення на роботі, та які мають обмеження на звільнення згідно законодавства України у зв`язку з скороченням штату, вказує на те, що члени комісії в першу чергу визначили працівників підприємства, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці, серед яких 16 сестер медичних стаціонару (з №23 по №38 включно), який не містить інформації за вказаними критеріями щодо кваліфікації визначених працівників, а також жодної уяви про продуктивність праці працівників не дає і Порівняльна таблиця сестер медичних стаціонару психіатричного відділення №5 станом на 10.04.2020 р., так як такого критерію не містить. При цьому, позивач стверджує, що сестри медичні стаціонару мають абсолютно однакове навантаження (продуктивність праці) яка визначається виключно кількістю пацієнтів, що під час чергування знаходяться на стаціонарному лікуванні у закладі. Вказує, що її до списку осіб, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці, комісією не було влючено, не зважаючи на її освіту, стаж роботи, проходження підвищення кваліфікації, проходження атестації, відсутність дисциплінарних стягнень.

Також позивач вказує і на те, що вана одружена і має двох неповнолітніх дітей, на час звільнення з роботи її чоловік не працював, що не було враховано Відповідачем при звільненні і судом не надано оцінки.

Окремо, позивач зазначає, що висновку першої інстанції про законність її звільнення в аспекті того, що їй тричі пропонувались вакантні посади від яких вона відмовилась, оскільки вони істотно відрізнялись від умов попередньої роботи, то вказані обставини не мають правового значення в контексті даного конкретного спору.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача, відповідач Комунальне підприємство «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради", просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу позивача, третьої особи, Національної служби здоров`я України, надісланий засобами поштового зв`язку 03.02.2021 до суду апеляційної інстанції, колегія суддів не бере до уваги, оскільки його подано з порушенням норм ч.4 ст.360 ЦПК України, без надання доказів надіслання копії відзиву іншій стороні по справі.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч. 1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 згідно наказу Обласного комунального закладу "Психоневрологічний диспансер м.Кривий Ріг" №188к від 29.07.2005р. була прийнята сестрою медичною стаціонару (процедурна) у психіатричне відділення №6, 09.09.2005р. переведена до психіатричного відділення №5 сестрою медичною стаціонару (процедурна), а з 23.06.2012р. згідно наказу №85ос від 22.06.2012р. переведена на посаду сестри медичної стаціонару психіатричного відділення №5. (ОКЗ "Психоневрологічний диспансер м.Кривий Ріг" на теперішній час перейменовано в Комунальне підприємство «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради»).

Згідно наказу від 16.06.2020 року №268 ос звільнена в зв`язку із скороченням штату, згідно п.1 ст.40 Кзпп України.

У зв`язку з обмеженими умовами фінансування підприємства з 01.04.2020 року НСЗУ за програмою медичних гарантій 2020, яка запроваджена на виконання Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення», з метою оптимального використання коштів та кадрового потенціалу підприємства у відповідності до мінімальних потреб, необхідних для виконання умов договору з НСЗУ, враховуючи, що сума за договором з НСЗУ №1403-Е420-Р000 «Про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій» складає лише 26300336,00грн., що дорівнює 53% від фактичних видатків підприємства за 9 місяців 2019 року, дефіцит коштів на утримання підприємства (відповідно до існуючих потужностей) складає мінімум 17,5 млн. грн. 09.04.2020 року в.о. генерального директора Комунального підприємства «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» видано наказ №147 ос "Про скорочення штату та затвердження штатного розпису".

Вказаним наказом зобов`язано заступника головного директора з економічних питань Головко К.М. з 17.06.2020р. зробити відповідні зміни в штатному розписі підприємства.

07.05.2020 року в.о. генерального директора Комунального підприємства «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» видано наказ №182ОС "Про скорочення внесення змін та доповнення до наказу №147ОС від 09.04.2020р.".

Згідно наказу №147 ос "Про скорочення штату та затвердження штатного розпису" зі штатного розпису психіатричного відділення №5 необхідно вивести 8,5 одиниць.

Наказом в.о. генерального директора Комунального підприємства «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» від 09.04.2020 року №148 ос "Про створення комісії щодо скорочення штату" було створено комісію по розгляду кандидатур, що мають переважне право на залишення на роботі.

Зазначеною комісією 09.04.2020 було проведено засідання, на якому розглядалося питання щодо визначення працівників, яких заборонено звільніти, які мають переважне право на залишення на роботі та тих які мають обмеження на звільнення згідно законодавства України, в зв`язку зі скороченням штату. Позивач не була визначена, як особа, яка має переважне право залишитись на роботі.

Суд першої інстанції, відмовляючи позивачу ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог на підставі досліджених доказів наданих сторонами виходив з того, що стороною позивача не надано доказів про те, що вона мала переважне право на залишення на роботі перед іншими працівниками, які створеною адміністрацієюКомунального підприємства „Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги Дніпропетровської обласної ради комісією визначені як такі, що мають переважне право на залишення на роботі, що є її обов`язком, крім того при звільненні позивача не було порушено норм трудового законодавства, оскільки відповідач звільнив позивача на підставі і відповідно до вимог чинного законодавства, тому відсутні правові підстави для поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі вважає, що суд першої інстанції у повній мірі з`ясував всі обставини, які мають значення для справи, та виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі є законним і належним чином обґрунтованим.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 Кзпп України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Отже, під змінами в організації виробництва і праці слід розуміти, зокрема, ліквідацію, реорганізацію, банкрутство або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з цієї підстави допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу (частина друга ст.40 Кодексу законів про працю України).

За вимогами статті 43 Кзпп України розірвання трудового договору з підстав, передбачених, крім іншого, пунктом 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації - ст. 43-1 Кзпп України) ст.40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

В абзацах 1, 3 п.19 постанови "Про практику розгляду судам трудових спорів» від 06.11.1992 №9 Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або, що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

При ліквідації підприємства (установи, організації) правила п.1 ст.40 КЗпП можуть застосовуватись і в тих випадках, коли після припинення його діяльності одночасно утворюється нове підприємство. В цих випадках працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку.

Положеннями ст.42 Кзпп України законодавець закріпив, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Перелік категорій працівників, яким надається перевага в залишенні на роботі при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації, визначений у частині другій статті 42 Кзпп України, який не є вичерпним. Тобто, допускається встановлення законодавством таких переваг й іншим категоріям працівників. Зокрема така перевага може надаватися і громадянам, які віднесені до 1-ї категорії потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи (п.7 ст.20 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

При визначенні категорій працівників, які мають переважне право на залишення на роботі, належить враховувати, що черговість їх перелічення, яка надається в ч.2 ст.42 Кзпп України юридичного значення не має. Водночас, якщо працівник користується переважним правом на залишення на роботі на підставі трьох пунктів ч.2 ст.42 Кзпп України, то він може бути визнаний таким, що має переважне право на залишенні на роботі перед працівником, що користується таким же правом за одним чи двома пунктами, хоча тут також можливі винятки.

Пункт 3 ч.2 ст.42 Кзпп України надає переважне право на залишення на роботі працівникам з тривалим безперервним стажем на даному підприємстві.

Частина 3 ст.49-2 Кзпп України встановлює, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Судом першої інстанції під час судового розгляду було встановлено, що на підприємстві Відповідача мало місце обмеження умов фінансування підприємства з 01 квітня 2020 року НСЗУ за програмою медичних гарантій 2020, яка запроваджена на виконання Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення», з метою оптимального використання коштів та кадрового потенціалу підприємства у відповідності до мінімальних потреб, необхідних для виконання умов договору з НСЗУ, оскільки сума за договором з НСЗУ №1403-Е420-Р000 «Про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій» складає лише 26300336,00грн., що дорівнює 53% від фактичних видатків підприємства за 9 місяців 2019 року, дефіцит коштів на утримання підприємства (відповідно до існуючих потужностей) складає мінімум 17,5 млн. грн., у зв`язку з чим 09.04.2020 року в.о. генерального директора Комунального підприємства «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» було видано наказ №147 ос "Про скорочення штату та затвердження штатного розпису".

Наказом в.о. генерального директора Комунального підприємства «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» від 09.04.2020 року №148 ос "Про створення комісії щодо скорочення штату" було створено комісію по розгляду кандидатур, що мають переважне право на залишення на роботі.

Комісією 09.04.2020 було проведено засідання, на якому розглядалося питання щодо визначення працівників, яких заборонено звільніти, які мають переважне право на залишення на роботі та тих які мають обмеження на звільнення згідно законодавства України, в зв`язку зі скороченням штату. Позивач не була визначена, як особа, яка має переважне право залишитись на роботі.

З додатку №13 до наказу №148с від 10.04.2020 року про повідомлення працівників про заплановане вивільнення та ознайомлення з цим наказом «Про попередження про заплановане вивільнення» вбачається, що позивач ОСОБА_1 була особисто під розпис ознайомлена 10 квітня 2020 року (а.с.14).

З наявних у справі повідомлень про наявність вакантних посад (а.с.62-64) вбачається, що позивач тричі відмовлялась від запропонованих останній вакантних посад, зокрема перша і друга відмова датована 02.06.2020 р. (а.с.62-63), третя відмова датована 12.06.2020 (а.с.64).

У першому Повідомленні Відповідач вказував на наявність 0,5 ставки сестри медичної стаціонару психіатричного відділення №6 та 0,25 ставки сестри медичної денного стаціонару дитячого (а.с.62), у другому Повідомленні мова шла про 1,0 ставки сестри медичної поліклініки (дільнична) диспансерного відділення №2 (станом на 16.06.2020 року (а.сю63), у третьому Повідомленні пропонувалися наступні вакантні посади:0,5 ставки сестри медичної стаціонару наркологічного відділення №2, 0,5 ставки сестри медичної стаціонару наркологічного відділення №2, 0,5 ставки сестри медичної стаціонару психіатричного відділення №1, 0,5 ставки сестри медичної стаціонару психіатричного відділення №1 (а.с.64).

Наведені вище письмові докази вказують на те, що Відповідачем тричі Позивачу були запропоновані вакантні посади, які були на підприємстві до часу звільнення ОСОБА_1 , однак остання тричі відмовлялась від запропонованих їй вакантних посад.

Окрім того, на виконання вимог ст.42-1 Кзпп України, адміністрація Відповідача листом №4730 від 17.07.2020р. повідомила ОСОБА_1 про наявність вакантних посад (сестра медична поліклініки (дільнична) диспансерного відділення №2 -1,0 ставки; сестра медична приймального відділення (0,5 ставки); сестра медична стаціонару дитячого денного стаціонару (0,25 ставки), який позивач отримала 23.07.2020р., що підтверджено роздруківкою із офіційного сайту Укрпошти (а.с.74-75).

Окрім того матеріали справи містять Акт від 30.07.2020 року, з якого вбачається, що в кабінеті начальника відділу кадрів в присутноств головної медичної сестри ОСОБА_5 , секретаря ОСОБА_6 , сестра медична старша психіатричного відділення №1 ОСОБА_7 о 08.52 год. зателефонувала на особистий номер ОСОБА_1 та повідомила останню про наявність вакантної посади -1,0 ставки сестри медичної стаціонару у відділенні №1, де раніше працювала позивач, однак остання повідомила, що працювати у відділенні вана хоче, але повернеться на роботу лише на підставі рішення суду, при цьому ОСОБА_7 надала ОСОБА_1 строк на роздуми до 03 серпня 2020 року (а.с.76).

Отже доводи позивача про те, що обставини пропонування вакантних посад не мають правового значення колегія суддів вважає безпідставними, оскільки Відповідачем були виконані вимоги закону, встановленого нормами ст.49-2 КЗпП України.

Окрім того, з порівняльної таблиці сестер медичних стаціонару психіатричного відділення №5 станом на 10.04.2020 року вбачається, що у ній зазначена інформація щодо кваліфікації працівників, стажу роботи по спеціальності, дати зарахування до закладу та належність до осіб, які мають переважне право на залишення на роботі або щодо яких встановлено обмеження на звільнення (а.с.19-20). Зокрема у цій таблиці під №19 зазначено, що ОСОБА_1 сестра медична стаціонару має стаж по спеціальності 14 років, зарахована до закладу 01.08.2005 року, у колонці де відображено переважне право на залишення на роботі відомості відсутні.

З цієї таблиці видно стаж кожного працівника, у багатьох працівників він набагато більше ніж у позивача, наприклад під №12 зазначена ОСОБА_8 сестра медична стаціонару, яка має стаж 42 роки, під №13 вказана сестра медична стаціонару ОСОБА_9 , яка має стаж 44 роки, під №14 вказана ОСОБА_10 , яка має стаж роботи 35 років. Окремо слід зазначити, що з цього списку також видно, що сестри медичні стаціонару з №13 по №18, починаючи із ОСОБА_9 і закінчуючи ОСОБА_11 , мають набагато більший стаж роботи ніж у позивача (14 років) (окрім ОСОБА_11 -15 років), також не мали переважного права на залишення на роботі, тому твердження позивача про те, що Порівняльна таблиця сестер медичних стаціонару психіатричного відділення №5 станом на 10.04.2020 р не містить необхідної інформації щодо кваліфікації працівників, а також жодної уяви про продуктивність праці працівників не відповідають дійсності і є надуманими. (а.с.20).

Доводи позивача про те, що вона, маючи двох малолітніх дітей та не працюючого чоловіка мала переважне право на залишенні на роботі були предметом розгляду судом першої інстанції, і як встановлено судом позивачем до відділу кадрів не було надано копію трудової книжки її чоловіка на підтвердження цих обставин та які б надавали їй переважне право на залишення на роботі.

Судом було встановлено, що саме обмеження умов фінансування з 01.04.2020 року і стало підставою для скорочення штату працівників, а фінансовий план на відсутність, якого у Відповідача у скарзі посилається позивач, як на підставу для скорочення штату, не має значення для вирішення цього спору по суті, оскільки фінансовий план підприємства це документ, в якому підприємство відображає свої планові доходи та видатки на відповідний період і він ніяким чином не впливає на скорочення штату.

З огляду на вищезазначене суд першої інстанції дійшов вірного висновку що адміністрацією Відповідача було дотримано процедуру попередження працівника про подальше звільнення, запропоновано наявні вакантні посади і лише після відмови позивача від вакантних посад, звільнено за п.1 ст.40 КЗПП України, а її переважне право на залишення на роботі перед іншими працівниками позивачем належними та допустимими доказами не доведено.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 23 лютого 2021 року.

Головуючий:

Судді: