Ухвала

Іменем України

22 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 497/831/20

провадження № 61-2066ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 07 липня 2020 року у складі судді Кравцової А. В. та постанову Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року у складі колегії суддів: Заїкіна А. П., Князюка О. В., Таварткіладзе О. М., у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

На обгрунтування вимог заяви зазначав, що він звернувся до Болградського районного суду Одеської області з позовом про визнання незаконним рішення та скасування запису про реєстрацію права власності. Заочним рішенням Болградського районного суду Одеської області від 31 березня 2020 року у справі № 497/1459/19 визнано незаконним рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області Виноградової В. Ю. про реєстрацію права власності від 07 грудня 2016 року; скасовано запис про державну реєстрацію права власності № 17882158 про реєстрацію права власності на предмет іпотеки - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Не погоджуючись з указаним судовим рішенням Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося з апеляційною скаргою. 10 червня 2020 року відповідачем розміщено оголошення про продаж спірної квартири, у зв`язку з чим він змушений був звернутись до апеляційного суду з заявою про забезпечення позову, яку ухвалою Одеського апеляційного суду від 22 червня 2020 року задоволено. У подальшому ухвалою Одеського апеляційного суду від 30 червня 2020 року апеляційне провадження у справі № 497/1459/19 закрито, як помилково відкрите, з підстав того, що заочне рішення не переглядалось за письмовою заявою відповідача, та скасовано вжиті заходи забезпечення позову.

Посилаючись на те, що він має намір протягом 10 днів звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення, а також на наявність можливості повторного розміщення банком оголошення про продаж спірного нерухомого майна, заявник просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо квартири, загальною площею 64,50 кв. м, житловою площею 42,20 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст ухвалених судових рішень судів попередніх інстанцій

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 07 липня 2020 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Заборонено вчиняти реєстраційні дії щодо квартири, загальною площею 64,50 кв. м, житловою площею 42,20 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, урахувавши відсутність обставин, які б підтверджували настання у відповідачів збитків від задоволення чи незадоволення позову, а також те, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може утруднити та зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, співмірність вимог заяви з вимогами позову, з яким заявник має намір звернутися, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог заявника про забезпечення позову у обраний ним спосіб.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У лютому 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк», у якій заявник просив скасувати ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 07 липня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року, і ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, мотивоване тим, що повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду заявник отримав 08 січня 2021 року.

За змістом частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Ураховуючи, що причини пропуску строку на касаційне оскарження, наведені заявником є поважними, підтверджені належними доказами, касаційну скаргу подано протягом тридцяти днів з дня отримання заявником копії оскаржуваної постанови апеляційного суду, а тому клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню, а строк поновленню.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди, вирішуючи питання про забезпечення позову, мають брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Заявник звертав увагу на тому, що він не отримував заяву про забезпечення позову, як і не отримував копію оскаржуваної ухвали місцевого суду про забезпечення позову. Банк, як законний власник майна, правомірно здійснював заходи направлені на продаж спірної квартири, та переможцем на прилюдних торгах стала ОСОБА_2 . Ураховуючи, що АТ КБ «ПриватБанк» є державним банком, а продаж спірної квартири здійснювався у формі торгів на офіційному сайті Державного підприємства «СЕТАМ», чинне законодавство забороняє застосування заходів забезпечення позову, які полягають у втручанні в проведення конкурсу, аукціону. Суди наведеного не урахували та дійшли помилкового висновку про наявність правових підстав для забезпечення позову.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необгрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необгрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 2 частини першої та частини третьої статті 150 ЦПК Українипозов забезпечується забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Достатньо обгрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обгрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі

№ 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказала, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.»

Урахувавши вимоги співмірності обраного заявником заходу забезпечення позову щодо позовних вимог,з яким заявник має намір звернутися, суди попередніх інстанцій дійшли обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для забезпечення позову в обраний заявником спосіб, оскільки незастосування заходів забезпечення позову може значно ускладнити чи зробити неможливим виконання можливого судового рішення про задоволення позову.

Доводи заявника про те, що АТ КБ «ПриватБанк» є державним банком, а тому чинне законодавство забороняє застосування заходів забезпечення позову, які полягають у втручанні в проведення конкурсу, аукціону є необгрунтованими. Надаючи оцінку зазначеним твердженням заявника, апеляційний суд правильно зауважив, що АТ КБ «ПриватБанк» не є тим суб`єктом державного управління, що відповідно до частини одинадцятої статті 150 ЦПК України проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру. До того ж забезпечення позову у спосіб заборони вчиняти реєстраційні дії не є втручанням у проведення конкурсу (аукціону) з продажу майна.

Інші аргументи касаційної скарги є ідентичними доводам, що були викладені заявником в апеляційній скарзі, містять посилання на обставини, що були предметом перевірки апеляційного суду, яким була надана належна оцінка. У силу повноважень, визначених статтею 400 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та здійснювати переоцінку доказів.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи наведене, ухвала Болградського районного суду Одеської області

від 07 липня 2020 року та постанова Одеського апеляційного суду

від 26 листопада 2020 року, ухвалені з дотриманням норм процесуального права. Доводи касаційної скарги щодо порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необгрунтованість скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтею 390, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити Акціонерному товариству Комерційний Банк «ПриватБанк» строк на касаційне оскарження ухвали Болградського районного суду Одеської області

від 07 липня 2020 року та постанови Одеського апеляційного суду

від 26 листопада 2020 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 07 липня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак