Справа № 713/2440/21
Провадження №2/713/647/21
РІШЕННЯ

іменем України

14.12.2021 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кибич І.А., з участю секретаря судових засідань Андрюк О.Д., за участю представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вижниця в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , інтереси якого представляє ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, визначених за рішенням суду, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача

Позивач ОСОБА_2 , звернувся в суд з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання дітей, визначених за рішенням суду до відповідачки ОСОБА_3 .

Просить змінити розмір аліментів, які стягувались з ОСОБА_2 згідно рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 26.02.2015 року по справі №713/25/15-ц, та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/8 частки всіх видів його заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення нею повноліття. Виконавчий лист - відкликати.

Свої позовні вимоги обґрунтував наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_4 . 26.02.2015 року було винесено Вижницьким районним судом Чернівецької області рішення №713/205/15-ц, згідно якого стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.02.2015 року і до досягнення нею повноліття та аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 10.02.2015 року і до досягнення дитиною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 трирічного віку.

23.03.2015 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №713/205/15-ц, який виданий Вижницьким районним судом Чернівецької області від 16.03.2015 року. Згідно вищезазначеного рішення суду в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 офіційно працював на лісопереробному підприємстві в смт.Берегомет у приватного підприємця і його заробіток на той час становив близько 1200,00 грн. на місяць. На той час ОСОБА_2 працював, і розмір аліментів, які з нього стягували були для нього посильні.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за 2020-2021 рр. він протягом цього часу не працює і для розрахунку аліментів береться розмір доходу/середня заробітна плата працівника для цієї місцевості, яка становить станом на вересень 2021 року 11163, 00 грн. І з нього, щомісячно стягують аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку від суми 11163,00 грн., що становить - 2790,00 грн.

На даний час він не працює, доходів не отримує, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків. Сплата аліментів у вищезазначеному розмірі для нього непосильні. У випадку одержання стабільної та достойної заробітної плати не проти виплачувати аліменти в такому розмірі. З 2009 року хворіє, коли на роботі отримав травму - удар в живіт металевою рамкою. Оперований -проведено лапаратомію; ушивання розриву худої кишки; санація і дренування черевної порожнини. Отримував стаціонарне і амбулаторне лікування. В даний час стан здоров`я погіршився, в період з 30.09 по 08.10.2021 року знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КНП «ВБЛІЛ» Вижницької міської ради з діагнозом основним: злукова хвороба, часткова кишкова непрохідність, діагноз супутній: СКХ камневивідник. Зазначені обставини свідчать про погіршення його стану здоров`я та матеріального стану, так як весь час потрібні власні гроші на оперування та ліки. У зв`язку з погіршенням стану здоров`я та його тяжке матеріальне становище, сплата аліментів в зазначеному розмірі є неможливою.

Заяви (клопотання) учасників справи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник позовні вимоги та відповідь на відзив підтримали, посилались на обставини викладені у позові, просили задовольнити.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, підтримала відзив, де зазначила, що ОСОБА_2 працездатна здорова людина, інших дітей на його утриманні немає, може цілком влаштуватися на роботу чи утримувати підсобне господарство і таким чином покращити своє матеріальне становище. ОСОБА_2 постійно їздить на заробітки за межі України, де працює будівельником, придбав автомобіль, будує будинок. Травма у нього була у 2009 році, на протязі одинадцяти років він не лікувався, немає медичної карти амбулаторного хворого. З дня народження дитини і по даний час вона не припиняла її утримувати та матеріально забезпечувати, постійно приймає участь у вихованні, догляді за дочкою, намагаючись надати їй повноцінне материнське піклування та турботу, щодня прикладає зусилля у вирішенні повсякденних питань та проблем. ОСОБА_2 , обґрунтовуючи у такий спосіб свої вимоги, вкотре намагається безпідставно, у своїх корисливих цілях та заради свого майнового інтереси завдати їй шкоди та надати суду недостовірні відомості, щоб не виконувати своїх обов`язків з утримання неповнолітньої дитини. Протягом досить тривалого часу, вони не можуть досягнути домовленості щодо способу виконання ним обов`язку з утримання неповнолітньої дочки. Зазначила, що дочка постійно хворіє, в неї вроджені вади серця, діагноз малі аномалії розвитку ПМК, ТН, ДК АШ метаболічна кардіоміопатія. Крім того у дочки багато супутніх діагнозів. Зазначила, що вона на даний час не працює за станом здоров`я, іноді працює по найму. Доходи, які вона отримувала є незначними в не дають можливості утримувати дочку та оплачувати її постійне лікування. Кілька років тому вона потрапила в дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого отримала струс мозку та переломи кісток тазу. У 2017 році їй було проведено гайморотомію з приводу кісти лівої гайморової пазухи. Крім того, в даний час вона продовжує лікуватися амбулаторно, з приводу лікування вказаних захворювань, через які вона не має можливості ефективно працювати та отримувати доходи, оскільки більшість часу витрачає на лікування та курси профілактичних заходів з метою попередження та недопущення ускладнення чи прогресування захворювань. Просила відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_1 , відповідачку ОСОБА_3 , вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_2 необхідно відмовити.

В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 з відповідачкою ОСОБА_3 з 21 вересня 2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 26.02.2015 року - розірвано, що підтверджується копією рішення.

Від шлюбу є одна неповнолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 від 01.10.2012 року.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 26.02.2015 року вирішено стягувати із ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% (тридцяти відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.02.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підтвердження позивачем ОСОБА_2 позовних вимог щодо зменшення розміру аліментів на утримання дітей, визначених за рішенням суду, надано наступні докази:

Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів з даних якого вбачається, що з ОСОБА_2 стягуються аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, що в період з липня 2021 року по вересень 2021 року становить 2790,75 гривень.

Копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків ОСОБА_2 з даних якої вбачається, що за період з І кварталу 2021 року по 2 квартал 2021 року інформація про доходи відсутня.

Копію заяви ОСОБА_3 від 20.10.2021 року адресовану в.о. начальнику Вижницької ДВС Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Нистерюк О.М. з даних якої вбачається, що ОСОБА_3 просить припинити обмеження до ОСОБА_2 , аліменти отримані, станом на 01 листопада 2021 року претензій по сплаті не має.

Позивач звертаючись з даним позовом посилається на те, що у нього змінився матеріальний стан, погіршився стан здоров`я, оскільки з 2009 року хворіє в результаті отриманої травми - удар в живіт металевою рамкою, в період з 30.09.2021 року по 08.10.2021 року знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КНП «ВБЛІЛ» Вижницької міської ради, потребує диспансерного нагляду, що підтверджується копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого №37916, довідкою КНП «ВБЛІЛ» Вижницької міської ради, копією епікризу №1646.

Довідка Берегометської селищної ради №5154 від 03.12.2021 року з даних якої вбачається, що ОСОБА_2 з 30.12.2015 року не працює. (підстава: трудова книжка Серії НОМЕР_2 ).

Копія закордонного паспорту ОСОБА_5 . Серія ЕS278768 з даних якого вбачається, що ОСОБА_6 востаннє перетинав кордон України 26.11.2018 року.

На спростування позовних вимог та на підтвердження заперечень проти позову відповідачкою ОСОБА_3 , надано наступні докази:

Довідка КНП «Берегометський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 17.11.2021 року з даних якої вбачається, що ОСОБА_4 , 15.09.2012 року з 15.02.2018 року по 25.02.2018 року, з 10.05.2020 року по 25.05.2020 року, з 10.10.2020 року по 20.10.2020 року, з 05.09.2021 року по 15.09.2021 року надавалось лікування згідно встановлених діагнозів.

Довідка КНП «Берегометський центр первинної медико-санітарної допомоги» №86 з даних якої вбачається, що ОСОБА_4 має діагноз малі аномалії розвитку ПМК, ТН, ДК АШ метаболічна кардіоміопатія.

Довідка КНП «Берегометський центр первинної медико-санітарної допомоги» №86 з даних якої вбачається, що ОСОБА_3 отримувала лікування згідно встановленог7о діагнозу.

Акт обстеження матеріально-побутових умов №2-336 від 16.11.2021 року з даних якого вбачається, що ОСОБА_3 із дочкою проживає у житловому будинку батьків за адресою АДРЕСА_1 , власного житла немає. ОСОБА_3 ніде не працює, хворіє. Дочка теж хворіє, потребує постійного лікування. На утриманні неповнолітня дочка.

При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права.

Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 ч.1, ч.2 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1). стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2). стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3). Наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1). наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2). Доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4). Інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року (справа №143 цс13) Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

08 липня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», а тому розмір стягуваних аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 (шести) років; дітей віком від 6 (шести) до 18 (вісімнадцяти) років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет у 2021 році», у 2021 році встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень; працездатних осіб: з 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами: з 1 січня - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури: з 1 січня - 1600 гривень; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні..

Відповідно до ст.3 ч.1 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.7 ч.7, ч.8 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При зверненні з даним позовом позивачем має бути доведено, що його матеріальний або сімейний стан з моменту встановлення судовим рішенням розміру аліментів до моменту звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів змінився настільки, що унеможливлює сплату ним аліментів у раніше визначеному розмірі.

Обґрунтовуючи підстави звернення з позовом до суду, позивач ОСОБА_2 посилається на те, що офіційно не працює, стан здоров`я погіршився, в зв`язку з отриманою травмою у 2009 році, потребує лікування.

Позивачем не надано доказів зміни його матеріального чи сімейного стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 отримав травму у 2009 році. Рішення щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 було ухвалено у 2015 році, тобто коли існували обставини на які посилається позивач як на підставу зменшення розміру аліментів. При винесенні рішення 26.02.2015 року ОСОБА_2 не заперечував щодо стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу).

Законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого

СК України та згідно Закону України «Про виконавчепровадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України.

З досліджених доказів, зокрема розрахунку заборгованості Вижницького районного відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) вбачається, що розмір аліментів, які позивач сплачує за рішенням суду на утримання неповнолітньої дитини становить 1/4 його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому визначений розмір аліментів відповідає як нормам чинного законодавства, так і встановленим обставинам справи, та не порушує гарантоване право позивача на отримання ним його заробітку.

Враховуючи наявні обставини справи, суд вважає існуючий розмір аліментів не завищеним, обґрунтованим та таким, що відповідає ст.182 СК України, а зміна розміру аліментів на утримання дитини в сторону зменшення необґрунтовано та безпідставно погіршить матеріальне становище дитини та унеможливить забезпечення належного рівня життя, необхідного для розвитку дитини.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, визначених за рішенням суду, необхідно відмовити.

На підставі ст.ст.180, 181, 182, ч.1, 2 ст.184 СК України, п.3 п.17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» керуючись ст.ст. 4, 12, 13, ст.76, 77, 81, 274, 279, 258-265, 354 ЦПК України, Суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволені позову ОСОБА_2 , інтереси якого представляє ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, визначених за рішенням суду, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 908,00 (Дев`ятсот вісім) гривень в дохід держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .

Відповідачка: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_4 ), зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Суддя Іван КИБИЧ