справа № 489/5615/14-ц
провадження №4-с/489/33/21
УХВАЛА

22 грудня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретар судового засідання Єлишева А.В.,

за участю:

представника стягувача Губницької-Степанової А.О.

державного виконавця Бабенко Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Бабенко Євгенії Миколаївни (далі державний виконавець) щодо не зняття арешту з майна боржника та зобов`язання вчинити певні дії

встановив:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця в якій просив визнати неправомірними дії державного виконавця щодо ненадання відповіді на заяву та не проведення в межах виконавчого провадження № 62917147 процедури звання арешту з майна скаржника та зобов`язання вчинити дії із зняти арешту з нерухомого майна боржника.

На обґрунтування скарги вказав, що на виконанні Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) знаходиться виконавче провадження № 62917147 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини всіх заробітків (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 04.08.2014.

Боржник з моменту відкриття провадження у справі та по цей час справно виконує обов`язки в межах виконавчого провадження, та сплачує аліменти в межах встановлених законом. В результаті перерахунку заборгованості по аліментам, проведеного на державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якому спочатку перебувало виконавче провадження, 06.01.2021 було накладено арешт на майно боржника в межах суми 60490,47 грн. Станом на 12.01.2021 заборгованість була погашена, у зв`язку із чим державним виконавцем вказаного відділу 12.01.2021 винесені постанови про зняття арешту з коштів, про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про скасування тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю, про скасування тимчасового обмеження боржника у праві полювання та про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, за винятком скасування арешту з нерухомого майна.

Після передачі виконавчого провадження до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) представник скаржника 15.02.2021 звернувся до державного виконавця із заявою про зняття арешту з майна боржника, але арешт знятий не був. При цьому отримав 14.04.2021 і 21.04.2021 отримав повідомлення державного виконавця про переплату по аліментам.

Посилаючись на наведені обставини представник скаржника звернувся до суду з вказаною скаргою на дії державного виконавця.

Від Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 26.11.2021 до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю спору, оскільки відповідно до пункту 7 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» постановою від 22.10.2021 знято арешт з майна боржника ОСОБА_1 та припинено відповідні обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У судове засідання скаржник та його представник не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином, що відповідно частини другої статті 450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги за їх відсутності.

Державний виконавець просила закрити провадження за скаргою у зв`язку із відсутністю предмету спору, так як арешт з майна боржника знятий постановою від 22.10.2021.

Представник стягувача проти задоволення клопотання державного виконавця не заперечувала.

Вислухавши пояснення присутніх учасників процесу та дослідивши матеріали скарги та цивільної справи, суд встановив наступне.

Із матеріалів скарги встановлено, що на виконанні в Інгульському відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебувало виконавче провадження № 62917147 з примусового виконання виконавчого листа Ленінського районного суду міста Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей.

У зв`язку із заборгованістю державним виконавцем вказаного відділу було накладено арешт на майно боржника та встановлено тимчасові обмеження прав боржника, передбачені частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Після погашення заборгованості, державним виконавцем було знято арешт з коштів боржника, за винятком арешту майна боржника, та скасовано тимчасові обмеження його прав.

19.01.2021 виконавче поводження передано за місцезнаходженням нерухомого майна боржника до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) для подальшого виконання.

Із наданих державним виконавцем доказів вбачається, що 06.07.2021 представник боржника звернувся до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) із заявою про перерахунок заборгованості зі сплати аліментів та врахування квитанцій про сплату аліментів.

13.10.2021 державним виконавцем повторно розрахунок заборгованості по сплаті аліментів та встановлено відсутність заборгованості та станом 30.09.2021 переплата складала 26310,34 грн.

22.10.2021 державним виконавцем на підставі пункту 7 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 та припинено відповідні обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 7 частини четвертої 59 Закон № 1404-VIII підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як встановлено судом, через відсутність у боржника заборгованості по аліментам державним виконавцем 22.10.2021 на підставі пункту 7 частини четвертої 59 Закон № 1404-VIII винесено постанову про зняття арешту з майна боржника та припинено відповідні обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, станом на 22.10.2021 предмет спору за скаргою відсутній, оскільки державним виконавцем поновлено права боржника. У зв`язку із цим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги.

Щодо клопотання державного виконавця про закриття провадження за скаргою через відсутність спору підстави для цього відсутні, так як закрити провадження можливо лише в тому разі, якщо воно було відкрито в порядку позовного, окремого чи наказного провадження, а не з процесуальних питань, з розгляду яких провадження судом не відкривається, що передбачено розділом VIІ ЦПК України.

Керуючись статями 447 - 451 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Бабенко Євгенії Миколаївни щодо не зняття арешту з майна боржника та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 22.12.2021.

Суддя І.В. Коваленко