Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2021 Справа №607/21562/20

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

з участю секретаря судового засідання Киреньки Г. Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 . Після смерті останнього відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема 1/2 частину чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1 . На іншу 1/2 частину зазначеної квартири право власності визнано за ОСОБА_3 , яка розірвала шлюбу із померлим в 1994 році. В порядку спадкування за законом позивач звернувся до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Фіголь Н. Б. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частини вищезазначеної квартири. 05 червня 2018 року ОСОБА_1 отримав Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій за №421/0231. Підставою відмови державного нотаріуса стала та обставина, що право власності на вищезазначене майно не оформлене.

З огляду на зазначене, позивач просить суд визнати за ним у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частину квартири за АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 15 грудня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно. Постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити. Пояснював, що після батька залишилась у спадок Ѕ частини квартири за вищевказаною адресою, яку він має намір успадкувати, але через відсутність документів про право власності на майно позбавлений такої можливості. Сестра позивача ОСОБА_2 спадкувати майно після смерті батька не бажає, а інших спадкоємців не має.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, подали суду заяви, в яких просили суд розгляд справи продовжувати у їх відсутності. На попередніх судових засіданнях позовні вимоги визнали, не заперечували щодо задоволення.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будьякій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві, а також у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 09 вересня 2008 року ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_3 .

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 20 жовтня 2017 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Тернопільській області ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ордер на житлове приміщення в домі житловобудівельного кооперативу серії МК № 522 від 06 жовтня 1989 року виданий ОСОБА_3 з сім`єю з 4 осіб на право зайняття житлового приміщення житловою площею 45,43 кв.м., що складається з 4 кімнат за адресою АДРЕСА_2 . Склад сім`ї ОСОБА_4 (чоловік), ОСОБА_5 (дочка), ОСОБА_1 (син).

У 1991 році вул. Енергетичну у м. Тернополі було перейменовано на пр. Злуки.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 20 липня 2000 року у справі №23938/2000р поділено пай в сумі 14 129,29 грн, визнавши за ОСОБА_3 прав власності на 7 064,64 грн паю та за ОСОБА_4 7 064, 64 грн паю. Встановлено порядок користування квартирою, що по АДРЕСА_3 , виділивши в користування ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 жилі кімнати, розмірами 16, 2 кв.м., 11.4, кв.м., 7,6 кв.м., в користування ОСОБА_4 кімнату, розміром 9,7 кв.м., а кухню, коридор, ванну, туалет, кладові залишити в їх спільному користуванні. Судом встановлено, що пайовий внесок за вищевказану квартиру повністю сплачений в сумі 14 129,29 грн.

Довідкою № 65, виданою ПП «Люкс» 27 лютого 2007 року засвідчено, що ОСОБА_3 дійсно прописана і проживає в АДРЕСА_3 , склад сім`ї: ОСОБА_1 (син), ОСОБА_2 (донька), ОСОБА_7 (зять), ОСОБА_6 (внучка).

Довідка від 27 лютого 2007 року видана ПП «Люкс» ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що вони проживають в АДРЕСА_3 . Станом на 27 лютого 2007 року повністю оплачено пайовий внесок.

Відповідно до довідки № 221, виданої 02 серпня 2007 року ДП «Люкс-1» ПП «Люкс», власником особового рахунку житлової площі по АДРЕСА_3 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яким належить по 1/2 частині.

05 липня 2007 року товариством з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» складено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 , де власника цього нерухомого майна вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Постановою приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н. Б. від 05 червня 2018 року № 216/0231 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , оскільки право власності на вказане нерухоме майно не оформлене.

Згідно висновку Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертноконсалтингова компанія «Роміс» від 09 липня 2020 року оціночна вартість чотирьохкімнатної квартири, загальною площею 73,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_3 становить 841 016,00 грн.

Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України).

За свого життя ОСОБА_4 не складав заповітних розпоряджень на 1/2 частку квартири за АДРЕСА_1 , відтак, у даному випадку має місце спадкування за законом.

Як слідує зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відтак, спадкове майно 1/2 частка квартири за АДРЕСА_1 розподіляється по 1/2 між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 , яка є донькою померлого.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

ОСОБА_2 в судовому засіданні визнала позовні вимоги та зазначила, що не бажає реалізовувати спадкові права на 1/2 частку квартири за АДРЕСА_1 .

Зі змісту ст. 328 ЦК України слідує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно з положеннями статті 112 ЦК Української РСР (який діяв на час постановлення рішення у справі № 23938/2000) майно може належати на праві спільної власності двом або кільком громадянам.

Частинами першою та третьою статті 15 Закону України «Про власність» (діяв на момент постановлення рішення у справі, в якому встановлено, що пайовий внесок за квартиру повністю сплачений в сумі 141 929 грн у 2000 році) визначено, що член житлового, житловобудівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

У підпункті «б» пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житловобудівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз`яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього, слід враховувати, що при повному внесенні пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житловобудівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі смерті члена житловобудівельного, дачнобудівельного, гаражнобудівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Як встановлено судом, батько позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1 . На вказану квартиру ОСОБА_3 був виданий ордер серії МК № 522 від 06 жовтня 1989 року на житлове приміщення в будинку ЖБК, затверджений рішенням виконкому Тернопільської міської ради народних депутатів № 77 від 19 серпня 1989 року. На підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду зазначене нерухоме майно належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/2 частин, встановлено, що пайовий внесок повністю сплачено. Заповіту за життя спадкодавець не залишив, а тому після його смерті відкрилась спадщина в порядку спадкування за законом. Спадкоємцями першої черги після смерті батька є позивач та відповідачка ОСОБА_2 , яка прийняти спадщину відмовилася. ОСОБА_1 прийняв спадщину фактично шляхом вступу в управління та володіння спадком, оскільки до дня смерті батька проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , однак не може оформити свої спадкові права через відсутність документів про право власності спадкодавця на Ѕ частину квартири за вже вказаною адресою, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

В силу статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 37 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень ч. 1 ст.15 та ст. 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Суд, дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають задоволенню у повному обсязі, а тому за ОСОБА_1 слід визнати право власності на Ѕ частину квартири за АДРЕСА_1 .

У позовній заяві позивач просив суд судові витрати залишити за ним, а тому суд не здійснює розподіл судових витрати на підставі ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 7678, 83, 206, 258268, 273, 352355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири за АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1 ,РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач 1: ОСОБА_2 ,РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 ;

Відповідач 2: ОСОБА_3 ,РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .

Головуючий суддяО. Я. Герчаківська