Справа № 6-502/11
Провадження № 6/461/189/21
20.12.2021 року місто Львів
Галицькийрайонний суд м. Львова в складі:
головуючого судді Стрельбицького В.В.,
за участю секретаря судового засідання Скрутень Х.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Львові заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,
Фактичні обставини справи, суть заяви та дані про особу, яка її заявила, суть питання, яке вирішується судом.
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 28.10.2021р. у справі №6-502/11 та зняти з нього тимчасове обмеження у праві виїзду за межі У країни.
Заяву мотивує тим, що Галицький районний суд м. Львова за поданням Головного державного виконавця Личаківського ВДВС у м. Львові виніс ухвалу від 28.10.2021 у справі №6-502/11, якою задовольнив подання та тимчасово обмежив ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа до сплати заборгованості, згідно виконавчих листів №2-4835, виданого 28.01.2011 року Личаківським районним судом м.Львова, судового наказу №2н-4569/08, виданого 04.12.2008 року Личаківським районним судом м.Львова, виконавчого листа №2-1240/10, виданого 16.11.2010 року Дарницьким районним судом м.Києва, судового наказу №2н-5080/10, виданого 02.09.2010 року Личаківським районним судом м.Львова.
Зазначає, що на сьогоднішній день, ним сплачено більшість коштів по вищевказаних виконавчих листах. Зокрема, по судовому наказу №2н-5080/10, виданому 02.09.2010р. Личаківським районним судом м.Львова ним повністю сплачено всі кошти.
Звертає увагу суду, що він має постійну роботу та регулярно із заробітної плати сплачує витрати по заборгованості.
Заявник у судовому засіданні заяву підтримав, просив її задовольнити.
Головний державний виконавець Личаківського ВДВС у м. Львові ЗМУМЮ Олег Сидій подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.
Мотиви та висновки суду, а також положення закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.
Відповідно до ч. 5 ст.441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.
Судом встановлено, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 28.10.2011 року подання головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Сидій О.В. задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 , без вилучення паспортного документа до сплати заборгованості, згідно виконавчих листів №2-4835, виданого 28.01.2011 року Личаківським районним судом м.Львова, судового наказу №2н-4569/08, виданого 04.12.2008 року Личаківським районним судом м.Львова, виконавчого листа №2-1240/10, виданого 16.11.2010 року Дарницьким районним судом м.Києва, судового наказу №2н-5080/10, виданого 02.09.2010 року Личаківським районним судом м.Львова.
Відповідно до листа Личаківського відділу ДВС у м. Львові ЗМУМЮ (м. Львів), у відділі на виконанні перебувають наступні виконавчі провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 як з боржника:
-АСВП 52161980 з виконання виконавчого листа № 2-1240/10, виданого 08.05.2010р. Дарницьким районним судом м.Києва, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Центр Фінансових послуг» заборгованості у розмірі 5590,38 грн. Дата відкриття виконавчого провадження 12.09.2016 р.;
-АСВП 58263335 з виконання Вимоги про сплату боргу № Ф-3788-23У, виданої 12.11.2018р. ГУ ДФС у Львівській області, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь держави заборгованості у розмірі 2457,18 грн. Дата відкриття виконавчого провадження 04.02.2019 р.
Довідкою з місця проживання про склад сім`ї та приписку та копією пенсійного посвідчення, підтверджується той факт що заявник ОСОБА_1 проживає разом зі своєю бабусею ОСОБА_2 , 1944 року народження, яка є пенсіонером.
Згідно наведеного вище листа Личаківського відділу ДВС у м. Львові ЗМУМЮ (м. Львів) стягнення заборгованості, за вищенаведеними виконавчими документами проводиться у розмірі 20% від отриманого боржником доходу та розподіляється між стягувачами, в порядку визначену ЗУ «Про виконавче провадження».
Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням, може полягати як в активних діях (нез`явлення на виклики державного виконавця, приховування майна, доходів тощо), так і в пасивних діях (невжиття будь-яких заходів для виконання обов`язку сплатити кошти).
Закон України "Про виконавче провадження" є спеціальною нормою права, якою врегульовано умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню. Тобто вказаним Законом врегульовано права та обов`язки осіб, на правовідносини яких розповсюджується дія такої норми права.
Частини 1-3 статті 441 ЦПК встановлюють, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.
Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Також, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.
Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду.
Беручи до уваги, що ОСОБА_1 вживаються заходи щодо сплати заборгованості, враховуючи прагнення заявника якнайшвидше виконати наявні у нього зобов`язання для погашення заборгованості, яка залишилася, та наявність даних про фактичні дії стосовно її погашення, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення.
Керуючись ст.441 ЦПК України, суд
Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі території України, застосоване щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 28 жовтня 2011 року у справі № 6-502/11.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.