Провадження № 2/522/2479/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі судового засідання Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 01 березня 2016 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В позовній заяві позивач зазначає, що подружнє життя з ОСОБА_4 не склалось у зв`язку з повною відсутністю взаєморозуміння та кардинальних різниць у світогляді, принципах сімейного та соціального життя. З 2020 року шлюбні стосунки та спільне господарство припинено. На даний час дитина проживає разом з відповідачкою.

Ухвалою суду від 09 листопада 2020 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 16 лютого 2021 року.

У судове засідання 16 лютого 2021 року учасники справи не з`явились, від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримує у повному обсязі, відповідач позовні визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 та актовим записом Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області № 15 від 01 березня 2016 року.

Подружнє життя позивача з відповідачем не склалось у зв`язку з повною відсутністю взаєморозуміння та кардинальні різниці у світогляді, принципах сімейного та соціального життя. В результаті вищевказаного вони припинили шлюбні стосунки та спільне господарство.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 . Дитина, на даний час, проживає з матір`ю.

Кожен з них живе своїм життям, не турбуючись проблемами один одного. Сторони разом не проживають. Примирення між ними неможливе, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Майнового спору та спору з приводу проживання та утримання дітей немає.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 01 березня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 15 від 01 березня 2016 року укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 01 березня 2016 року.

Подружнє життя у сторін не склалось у зв`язку з повною відсутністю взаєморозуміння та кардинальні різниці у світогляді, принципах сімейного та соціального життя. З 2020 року шлюбні стосунки та спільне господарство припинено. На даний час дитина проживає разом з відповідачкою.

Кожен з них живе своїм життям, не турбуючись проблемами один одного. Примирення між ними неможливе, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Майнового спору між сторонами немає.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 119 ЦПК повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування.

Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення, тому його слід розірвати.

Керуючись ст. 51 Конституції України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 76-81, 206, 258, 263, 265, 266 ЦПК України, ст. ст. 110, 112, 113, 114 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , паспорт серія НОМЕР_7 ) зареєстрований 01 березня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 15 від 01 березня 2016 року.

Неповнолітню дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на утриманні матері ОСОБА_5 .

Відповідно ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до Приморського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Повний текст судового рішення 22 лютого 2021 року.

Суддя: Ю.Б. Свячена