ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення суми боргу,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення суми боргу.

25 березня 2021 року до суду позивачем було подано заяву про забезпечення позову, у якій остання просить суд накласти арешт на майно ОСОБА_1 в межах суми 93000 доларів США. В обґрунтування зазначеної заяви позивач зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2021 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено; до набрання законної сили рішенням у цивільній справі № 201/13103/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення суми боргу, вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_1 в межах суми 93000 доларів США.

Ухвала суду мотивована тим, що існує реальна загроза невиконання судового рішення, тому заявлені вимоги про забезпечення позову шляхом накладення арешту є співмірними заявленим позовним вимогам, а тому невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача, а відтак й порушить її права на судовий захист.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, районний суд виходив з того, що існує реальна загроза невиконання судового рішення, тому заявлені вимоги про забезпечення позову шляхом накладення арешту є співмірними заявленим позовним вимогам, а тому невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача, а відтак й порушить її права на судовий захист.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до положень статей 149, 150 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду з вказаною заявою ОСОБА_2 просив накласти арешт на майно ОСОБА_1 в межах суми 93000 доларів США, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Дійшовши висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції не здійснив оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, не з`ясував співмірність виду забезпечення позову, який просив застосувати позивач, не оцінив рівноцінність заходів забезпечення позову змісту позовних вимог, жодним чином не обґрунтував необхідність вжиття таких заходів, пославшись лише на загальні норми процесуального права.

Судом першої інстанції залишено поза увагою, що заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому. В ній не наведено посилань на те, що існують обставини, які свідчать про реальну можливість відчуження майна відповідачів на користь третіх осіб.

За таких обставин та порушення судом норм процесуального права, оскаржувана ухвала не може вважатися законною та обґрунтованою, а тому колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу необхідно скасувати та у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2021 року - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко