Постанова

Іменем України

08 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 501/1972/17

провадження № 61-7414св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

Яремка В. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Чорноморська міська рада Одеської області, виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеської області,

треті особи: Комунальне підприємство «Іллічівське бюро технічної інвентаризації», виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеської області в особі Управління державної реєстрації прав та правового забезпечення виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 вересня 2019 року у складі судді Смирнова В. В. та постанову Одеського апеляційного суду від 17 березня 2021 року у складі колегії суддів Драгомерецького М. М., Громіка Р. Д., Дрішлюка І. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , Чорноморської міської ради Одеської області, виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області, треті особи: Комунальне підприємство «Іллічівське бюро технічної інвентаризації», виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеської області в особі Управління державної реєстрації прав та правового забезпечення виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області, про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, визнання недійсними державних актів про право власності на земельну ділянку, визнання недійсним договорів купівлі-продажу, скасування запису про реєстрацію права власності, визнання права на отримання державного акта про право власності на земельну ділянку.

На обґрунтування позовних вимог зазначали, що 29 серпня 1996 року виконавчим комітетом Малодолинської сільської ради прийнято рішення №75, яким визнано право власності на самовільно збудоване домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 за померлим ОСОБА_7 , затверджено акти здачі в експлуатацію домоволодіння загальною площею 30,3 кв. м, житловою площею 12,00 кв. м, видачу свідоцтва про право власності на вказане домоволодіння на ім`я померлого ОСОБА_7

29 серпня 1996 року на підставі вказаного вище рішення, на ім`я ОСОБА_7 видано свідоцтво про право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

25 жовтня 1996 року державним нотаріусом Стрижак З. І. видані свідоцтва про право власності ОСОБА_8 на 1/2 частину в спільному майні подружжя, та про право на спадщину за законом на 1/2 частину вищевказаного будинку після смерті чоловіка ОСОБА_7 . Таким чином, ОСОБА_8 належали житловий будинок житловою площею 12 кв.м з господарчими спорудами: «Б» - навіс, «В», «Г», «Д», «Ж» - сараї, «З» - підвал, «И» - вбиральня, « 1-3» - дворові споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням виконкому Малодолинської сільської ради за №22 від 16 лютого1998 року ОСОБА_8 передано у приватну власність раніше виділену в постійне безкоштовне користування земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських споруд розміром 0,10 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з рішенням виконкому Іллічівської міської ради за №107 від 28 лютого 2008 року впорядковано нумерацію об`єктів, розташованих по АДРЕСА_1 , внаслідок чого адреса будинку ОСОБА_8 змінена на АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла.

Після смерті ОСОБА_8 спадщина, що складалася з квартири АДРЕСА_3 , господарчих будівель та побутових будівель і споруд, земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , грошей у сумі 136 350,00 грн, була прийнята у встановленому законом порядку її спадкоємцями - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 22 жовтня 2009 року задоволений позов ОСОБА_3 до Іллічівської міської ради Одеської області, визнано дійсним договір довічного утримання від 03 серпня 2008 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , визнано за ОСОБА_3 право власності на об`єкти нерухомості, які розташовані на земельній ділянці площею 0,2019 га за адресою: АДРЕСА_2 .

09 листопада 2009 року на підставі зазначеного судового рішення видано реєстраційне посвідчення та прийнято рішення виконкому Іллічівської міської ради за №737 від 29 листопада 2012 року «Про видачу ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на житлові будинки садибного типу з прибудовами, господарчими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_2 ».

27 листопада 2009 року Іллічівською міською радою Одеської області прийнято рішення №25/80-У, яким безоплатно передано ОСОБА_3 у власність земельну ділянку площею 0,2019 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд присадибна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 . На підставі вказаного рішення ОСОБА_3 видано державний акт серії ЯЛ № 269922 на право власності на земельну ділянку площею 0,2019 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Іллічівської міської ради від 27 листопада 2009 року №625/80-V, земельна ділянка площею 0,2019 га була поділена на дві земельні ділянки, на які ОСОБА_3 видано державні акти про право власності: на земельну ділянку, площею 0,0694 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , серії ЯЛ № 211524, та на земельну ділянку площею 0,1325 га, розташовану за цією ж адресою, серії ЯЛ № 211523.

29 серпня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_4 земельну ділянку, кадастровий номер :05:001:0074, площею 0,0694 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

24 листопада 2011 року виконавчим комітетом Іллічівської міської ради прийнято рішення № 803 про затвердження поділу житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 на окремі з наданням відповідних адрес:

- домоволодінню, яке належить ОСОБА_3 залишити адресу: АДРЕСА_2 ;

- земельній ділянці площею 0,0694 га, що належить на праві власності ОСОБА_4 надати адресу: АДРЕСА_4 .

11 березня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,1325 га, у тому числі за земельними угіддями: багаторічні насадження 0,0811 га, та під капітальними забудовами 0,0514 га, у межах, які визначені в натурі (на місцевості), і зазначені в державному акті на право власності на земельну ділянку, надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 . На зазначеній земельній ділянці розташовані будинки, що належать продавцю на підставі свідоцтва про право власності на житлові будинки, виданого виконавчим комітетом Іллічівської міської ради в Одеській області від 11 грудня 2012 року, зареєстрованого КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Іллічівська 11 грудня 2012 року, та відчужується за окремим договором.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15 січня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, скасовано рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22 жовтня 2009 року про визнання дійсним договору довічного утримання від 03 серпня 2008 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , та про визнання за ОСОБА_3 права власності на об`єкти нерухомості, які розташовані на земельній ділянці площею 0,2019 га за адресою: АДРЕСА_4 , ухвалено у справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до Іллічівської міської ради про визнання договору дійсним та визнання права власності на житлові будинки з господарчими будівлями та спорудами відмовлено.

Посилаючись на наведене, позивачі просили:

- визнати незаконним та скасувати рішення Іллічівської міської ради Одеської області від 27 листопада 2009 року № 625/80-У про передачу ОСОБА_3 у власність земельної ділянки площею 0,2019 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_4 ;

- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 30 березня 2010 року серії ЯЛ № 269922, виданий ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,2019 га, кадастровий номер :05:001:0071, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , та скасувати його державну реєстрацію;

- визнати недійсним державний акт від 23 липня 2010 року серії ЯЛ № 211523, виданий ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 0,1325 га, кадастровий номер :05:001:0075, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд за розташовану адресою: АДРЕСА_4 , та скасувати його державну реєстрацію;

- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 23 липня 2010 року серії ЯЛ № 211524, виданий ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0694 га, кадастровий номер :05:001:0074, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , та скасувати його державну реєстрацію;

- визнати незаконним та скасовувати рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 24 листопада 2011 року № 803 про затвердження поділу житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_4 , в окремі, з наданням відповідних адрес: житловому будинку із господарськими будівлями та спорудами, що належать ОСОБА_3 - АДРЕСА_2 , земельній ділянці, що належить ОСОБА_4 - АДРЕСА_4 ;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 29 серпня 2011 року № 3377, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 11 березня 2013 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І. І., зареєстрований в реєстрі за № 1104;

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,1325 га, кадастровий номер :05:001:0075, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ;

- визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право на отримання державного акта про право власності на земельну ділянку розміром 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 21 травня 2019 року у зв`язку зі смертю ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд у порядку процесуального правонаступництва (стаття 55 ЦПК України) залучив до участі у справі його правонаступника - ОСОБА_5 .

Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 19 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 17 березня 2021 року, позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Іллічівської міської ради Одеської області від 27 листопада 2009 року № 625/80-У про передачу ОСОБА_3 у власність земельної ділянки площею 0,2019 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_4 .

Визнано недійсним державний акт на право власності від 30 березня 2010 року серії ЯЛ № 269922, виданий ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,2019 га, кадастровий номер :05:001:0071, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , та скасовано його державну реєстрацію.

Визнано недійсним державний акт на право власності від 23 липня 2010 року серії ЯЛ № 211523, виданий ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,1325 га, кадастровий номер :05:001:0075, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , та скасовано його державну реєстрацію.

Визнано недійсним державний акт на право власності від 23 липня 2010 року серії ЯЛ № 211524, виданий ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0694 га, кадастровий номер :05:001:0074, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , та скасовано його державну реєстрацію.

Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 24 листопада 2011 року № 803 про затвердження поділу житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_4 , в окремі, з наданням відповідних адрес: житловим будинкам із господарськими будівлями та спорудами, що належать ОСОБА_3 - АДРЕСА_2 , земельній ділянці, що належить ОСОБА_4 - АДРЕСА_4 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 29 серпня 2011 року № 3377, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 11 березня 2013 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І. І., зареєстрований в реєстрі за № 1104.

Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,1325 га, кадастровий номер :05:001:0075, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право на отримання державного акта про право власності на земельну ділянку розміром 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, мотивовано тим, що позивачі надали належні та допустимі докази на підтвердження того, що після смерті ОСОБА_8 вони в установленому законом порядку та строки прийняли спадщину, до складу якої також увійшли належна спадкодавцю земельна ділянка розміром 10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 . Установивши, що передача земельної ділянки у власність ОСОБА_3 відбулася з порушенням вимог закону та прав спадкоємців ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що видані ОСОБА_3 державні акти на право власності земельні ділянки та укладені ним у подальшому договори купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки підлягають визнанню недійсними, а записи про реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на земельну ділянку скасуванню, та відповідно наявність підстав для визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права на отримання державного акта про право власності на спірну земельну ділянку.

Рух справи у суді касаційної інстанції. Узагальнені доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та аргументи інших учасників справи

У травні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_5 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 вересня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17 березня 2021 року, яка ухвалою Верховного Суду від 17 травня 2021 року була залишена без руху.

У травні 2021 року на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 17 травня 2021 року, надійшла заява ОСОБА_5 про усунення недоліків та касаційна скарга в новій редакції.

Як на підставу касаційного оскарження судових рішень, у поданій на усунення недоліків касаційній скарзі, заявник посилається на порушення апеляційним судом норм процесуального права, зокрема вказував на те, що справу розглянуто за його відсутності, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання (пункт 5 частини першої статті 411 ЦПК України).

Ухвалою Верховного Суду від 07 червня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 вересня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17 березня 2021 року на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК Українита витребувано матеріали справи.

Справа надійшла на адресу суду касаційної інстанції 19 липня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 30 листопада 2021року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

29 серпня 1996 року виконавчим комітетом Малодолинської сільської ради прийнято рішення №75, яким визнано право власності на самовільно збудоване домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 за померлим ОСОБА_7 , затверджено акти здачі в експлуатацію домоволодіння загальною площею 30,3 кв. м, житловою площею 12,00 кв. м, та видачу свідоцтва про право власності на вказане домоволодіння на ім`я ОСОБА_7

29 серпня 1996 року на підставі вказаного вище рішення органу місцевого самоврядування, на ім`я ОСОБА_7 видано свідоцтво про право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

25 жовтня 1996 року державним нотаріусом Стрижак З. І. видані свідоцтва про право власності ОСОБА_8 на 1/2 частину в спільному майні подружжя, та про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку, в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_7 . Таким чином, ОСОБА_8 належали: житловий будинок житловою площею 12 кв.м з господарчими спорудами: «Б» - навіс, «В», «Г», «Д», «Ж» - сараї, «З» - підвал, «И» - вбиральня, « 1-3» - дворові споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Виконкому Малодолинської сільської ради за №22 від 16 лютого1998 року, ОСОБА_8 передано у приватну власність раніше виділену в постійне безкоштовне користування земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських споруд розміром 0,10 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Виконкому Іллічівської міської ради за №107 від 28 лютого 2008 року впорядковано нумерацію об`єктів, розташованих по АДРЕСА_4 , за результатами якої була змінена адреса будинку ОСОБА_8 - на АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8 .

Після смерті ОСОБА_8 , спадкоємці ОСОБА_2 та ОСОБА_1 прийняли у встановленому законом порядку спадщину, що складалася з квартири АДРЕСА_3 , господарчих будівель та побутових будівель та споруд, земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , та грошей у сумі 136 350,00 грн.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 22 жовтня 2009 року позов ОСОБА_3 до Іллічівської міської ради Одеської області задоволено, визнано дійсним договір довічного утримання від 03 серпня 2008 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , визнано за ОСОБА_3 право власності на об`єкти нерухомості, які розташовані на земельній ділянці площею 0,2019 га за адресою: АДРЕСА_4 .

09 листопада 2009 року на підставі зазначеного вище судового рішення видано реєстраційне посвідчення, та прийнято рішення виконкому Іллічівської міської ради за №737 від 29 листопада 2012 року «Про видачу ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на житлові будинки садибного типу з прибудовами, господарчими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_4 ».

27 листопада 2009 року Іллічівською міською радою Одеської області прийнято рішення №25/80-У, яким безоплатно передано ОСОБА_3 у власність земельну ділянку площею 0,2019 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_4 .

На підставі вказаного рішення органу місцевого самоврядування, ОСОБА_3 видано державний акт серії ЯЛ № 269922 на право власності на земельну ділянку площею 0,2019 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішенням Іллічівської міської ради від 27 листопада 2009 року №625/80-V, земельна ділянка площею 0,2019 га поділена на дві земельні ділянки, на які ОСОБА_3 видано державні акти про право власності: на земельну ділянку, площею 0,0694 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , серії ЯЛ № 211524, та на земельну ділянку площею 0,1325 га, що розташована за цією ж адресою, серії ЯЛ № 211523.

29 серпня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_4 , а остання прийняла земельну ділянку, кадастровий номер :05:001:0074, площею 0,0694 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 .

24 листопада 2011 року виконавчим комітетом Іллічівської міської ради прийнято рішення № 803 про затвердження поділу житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_4 на окремі з наданням відповідних адрес:

- домоволодінню, що належить ОСОБА_3 залишити адресу: АДРЕСА_4 ;

- земельній ділянці площею 0,0694 га, яка належить ОСОБА_4 надати адресу: АДРЕСА_4 .

11 березня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,1325 га, у тому числі під земельними угіддями: багаторічні насадження 0,0811 га, та під капітальними забудовами 0,0514 га, у межах, які визначені в натурі (на місцевості), зазначені в державному акті на право власності на земельну ділянку, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_4 . На зазначеній земельній ділянці розташовані будинки, що належать продавцю на підставі свідоцтва про право власності на житлові будинки, виданого виконавчим комітетом Іллічівської міської ради в Одеській області від 11 грудня 2012 року, зареєстрованого КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Іллічівська 11 грудня 2012 року, та відчужується за окремим договором.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 15 січня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, скасовано рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22 жовтня 2009 року про визнання дійсним договору довічного утримання від 03 серпня 2008 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , та про визнання за ОСОБА_3 права власності на об`єкти нерухомості, які розташовані на земельній ділянці площею 0,2019 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , ухвалено у справі нове судове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 до Іллічівської міської ради про визнання договору дійсним та визнання права власності на житлові будинки з господарчими будівлями та спорудами.

Рішенням Іллічівського суду Одеської області від 21 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 виконавчого комітету Іллічівської міської ради Одеської області, треті особи КП Іллічівське бюро технічної інвентаризації, Іллічівське міське управління юстиції про визнання недійсним реєстраційного посвідчення, про визнання незаконним рішення виконавчого комітету, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житлові будинки, визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності в порядку спадкування за законом, витребування майна, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 травня 2014 року, позов задоволено частково.

Визнано недійсним реєстраційне посвідчення від 09 листопада 2009 року, видане КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Іллічівська за реєстровим номером 429 реєстрової книги №М6 сторінка № 284. Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради Одеської області № 737 від 29 листопада 2012 року «Про видачу ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на житлові будинки садибного типу з прибудовами, господарчими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_4 ». Визнано недійсним свідоцтво про право власності на житлові будинки, видане 11 грудня 2012 року виконавчим комітетом Іллічівської міської ради за №36698. Визнаний недійсним договір купівлі-продажу від 11 березня 2013 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І. за реєстровим номером 1104. Припинено право власності ОСОБА_6 на житлові будинки, господарчі будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_4 . Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на житлові будинки, господарчі будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_4 .

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обґрунтування

Вивчивши матеріали справи, доводи касаційної скарги та відзиву на неї, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_5 підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Складовою частиною визначеного статтею 6 Конвенції права на справедливий суд є принцип рівності сторін, який передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

У справі «Скорик проти України» від 08 січня 2008 року Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені статтею 6 Конвенції. Мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.

У рішеннях від 27 червня 2017 року у справі «Лазаренко та інші проти України» і від 03 жовтня 2017 року у справі «Віктор Назаренко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що національне законодавство містить спеціальні норми щодо забезпечення інформування сторін про ключові процесуальні дії і дотримання, таким чином, принципу рівності сторін, та зберігання відповідної інформації. Відповідні норми вимагають, щоб у випадку надсилання судових документів поштою вони надсилались рекомендованою кореспонденцією. Більше того, особа, яка вручає документ, має повернути до суду розписку про одержання, а національне законодавство чітко вимагає, щоб таку розписку було долучено до матеріалів справи.

Згідно з частиною першою, третьою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу .

Цивільним процесуальним законодавством передбачено право учасників справи на участь у судових засіданнях, що відповідає основним засадам цивільного судочинства, таким як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та диспозитивність.

Згідно з частиною шостою статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними (частина перша статті 372 ЦПК України).

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки є порушенням статті 129 Конституції України, статті 6 Конвенції, порушенням права на справедливий суд та вимог статей 128-130, 223, 372 ЦПК України.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 вересня 2019 року та розпочато підготовчі дії для призначення справи до розгляду в апеляційному суді.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25 березня 2020 року закінчено проведення підготовчих дій та призначено справу до апеляційного розгляду на 10.00 год 16 вересня 2020 року. Судова повістка про виклик у судове засідання на 16 вересня 2020 року повернулася без її вручення адресату - ОСОБА_5 з вказівкою причини повернення - «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення».

У зв`язку з неявкою у судове засідання 16 вересня 2020 року представників відповідачів та третіх осіб розгляд справи було відкладено на 15.00 год 19 листопада 2020 року.

У судове засідання 19 листопада 2020 року представники позивача, відповідачів, та третіх осіб не з`явилися, у зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання 19 листопада 2020 року, розгляд справи було відкладено на 11.30 год 17 березня 2021 року.

17 березня 2021 року в судове засідання з`явився представник позивачів - ОСОБА_10 , представники відповідачів та третіх осіб не з`явилися, за результатами розгляду апеляційним судом ухвалено постанову по суті вирішення апеляційної скарги ОСОБА_2 .

Згідно наявного в матеріалах справи довідкового листа про направлення судових повісток на 17 березня 2021 року, судова повістка на адресу ОСОБА_5 не направлялася, офіційна електронна адреса у ОСОБА_5 відсутня.

Наведене свідчить про те, що відповідач ОСОБА_5 не був належним чином повідомлений про дату та час та місце розгляду справи. Суд апеляційної інстанції причини його неявки у судове засідання не з`ясував, та за відсутності відомостей про належне повідомлення про дату, час та місце судового розгляду, розглянув справу за відсутності відповідача, чим порушив його конституційне право на участь у судовому розгляді, та вимоги статті 6 Конвенції щодо права особи на справедливий судовий розгляд.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Узагальнюючи наведене, Верховний суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов до висновку, що апеляційний суд в порушення норм процесуального права розглянув справу за відсутності відповідача ОСОБА_5 , який не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Щодо вирішення питання про розподілу судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У частинах першій, тринадцятій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року у справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблений висновок, що: «У разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом з тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Ураховуючи, що за наслідками перегляду справи Верховним Судом, касаційна скарга ОСОБА_5 задоволена, оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до цього суду, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, належить здійснити суду, який ухвалить остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного суду від 17 березня 2021 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний

Г. І. Усик

В. В. Яремко