Справа № 473/3534/20
РІШЕННЯ

іменем України

"12" лютого 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання Багрін І.А.,

за участю: позивачки ОСОБА_1

представника позивачки адвоката Вуїв О.В.,

представника відповідача Баланенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області, комунального підприємства «Єдність», комунального підприємства «Регспод» про визнання членом сім`ї наймача, визнання права користування жилим приміщенням, визнання наймачем за договором найму жилого приміщення,

ВСТАНОВИВ:

в жовтні 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, поданим в її інтересах адвокатом Вуїв О.В., до виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області, комунального підприємства «Єдність», в якому зазначала, що її батьку ОСОБА_2 , як особі, яка перебувала на квартирному обліку, була надана квартира АДРЕСА_1 , в якій останній зареєстрував своє місце проживання та проживав до часу своєї смерті (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ). З квітня 2018 року в вказаній квартирі також проживає без реєстрації позивачка (зареєстрована: АДРЕСА_2 ), факт проживання якої було зумовлено необхідністю виконання ремонтних робіт, надання допомоги батьку, який за станом здоров`я потребував такої допомоги. Після його смерті позивачка продовжує проживати в обумовленій квартирі.

14.08.2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області з заявою про внесення змін до договору найму жилого приміщення (змінити особу наймача з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 ), проте отримала відмову через те, що ні ОСОБА_2 , ні вона не зверталися до виконавчого комітету з питанням вселення позивачки до спірної квартири, а також наявною реєстрацією місця проживання останньої за іншою адресою.

Посилаючись на наведені обставини, вказуючи на те, що з часу вселення її до спірної квартири не лише як дочки наймача, а й як особи, яка піклувалася про наймача, спільно з ним проживала, вела з ним спільне господарство, позивачка просила визнати її членом сім`ї наймача, визнати за нею право користування жилим приміщенням, зобов`язати КП «Єдність» внести зміни до раніше укладеного договору найму квартири АДРЕСА_1 , в частині вибулого в зв`язку зі смертю наймача ОСОБА_2 , визнавши її наймачем обумовленого нерухомого майна, про що внести зміни до особового рахунку на квартиру.

Ухвалою суду від 26.10.2020 року було відкрито провадження по вказаній справі, призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження.

12.11.2020 року від відповідача виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області надійшов відзив, відповідно до якого останній у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просив відмовити з огляду на їх необґрунтованість. Зокрема зазначав, що за життя батька позивачка не виявила бажання здійснити реєстрацію місця проживання в спірній квартирі, разом з тим, доказів щодо наявності об`єктивних перешкод для здійснення відповідної дії, позивачкою надано не було. Разом з тим, з огляду на наявні в справі докази (листи Управління соціального захисту населення Вознесенської міської ради, КП «СОМ», довіреність, посвідчена приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу, за місцем проживання ОСОБА_2 ) ОСОБА_2 фактично проживав за адресою: АДРЕСА_3 , в зв`язку з чим позивачка не могла з ним проживати в спірній квартирі, отже набути право користування нею.

В свою чергу, 16.11.2020 року представником позивачки адвокатом Вуїв О.В. була подана відповідь на відзив, у якій остання зазначала на достатність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . При цьому вказувала на те, що доводи представника відповідача стосовно визначення місця проживання особи виключно на підставі офіційної реєстрації місця проживання, є неспроможними внаслідок гарантованого кожній особі права на свободу пересування. Водночас здійснення реєстрації позивачки за спірною адресою не було для неї принциповим питанням, оскільки для неї в пріоритеті була турбота за здоров`ям батька, його лікування, в зв`язку з чим вона була змушена неодноразово їздити на заробітки за кордон. Що стосується відсутності квитанцій по оплаті комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_4 , представник позивачки вказувала на те, що ОСОБА_2 був 100 % пільговиком, тому був звільнений від оплати комунальних послуг. Тоді, як проживання останнього на час смерті в іншій квартирі, в якій він прожив майже 14 років, було зумовлено його бажанням у зв`язку з погіршенням стану здоров`я.

В подальшому, відповідно до ухвали суду від 21.12.2020 року, до участі в справі в якості співвідповідача було залучено КП «Регспод», на балансі якого перебуває спірна квартира. В зв`язку з чим, позивачка просила обов`язок щодо внесення змін до раніше укладеного договору найму квартири АДРЕСА_1 , в частині наймача, який вибув у зв`язку зі смертю, визнання її наймачем обумовленого нерухомого майна, з внесенням змін до особового рахунку на квартиру, покласти на КП «Регспод».

Ухвалою суду від 27.01.2021 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучено ОСББ «Алдан».

В судовому засіданні позивачка, її представник адвокат Вуїв О.В. позовні вимоги підтримали. Надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, відповіді на відзив.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просила відмовити з підстав, викладених у відзиві.

Представник відповідача КП «Єдність» в судове засідання не з`явився, повідомлений про розгляд справи за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Представник відповідача КП «Регспод» в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позицію щодо вирішення справи по суті не висловив.

Представник третьої особи без самостійних вимог ОСББ «Алдан»у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши показання свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Зокрема судом встановлено, що ОСОБА_2 , як особі, що перебувала на квартирному обліку в списку позачерговиків серед осіб учасників бойових дій в Афганістані за № 1 від 11.12.2015 року, було надано ізольовану однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , жилою площею 19,0 кв.м., із зняттям з квартирного обліку, відповідно до рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області за № 137 від 30.03.2018 року.

На підставі вказаного рішення виконавчим комітетом Вознесенської міської ради Миколаївської області 30.03.2018 року ОСОБА_2 був виданий ордер № 243, серія КР, відповідно до якого останній, складом сім`ї з однієї особи, отримав право на зайняття ізольованої однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , жилою площею 19,0 кв.м.

Власником обумовленої квартири є територіальна громада міста Вознесенська (підстава виникнення права власності: договір придбання житла для воїнів-інтернаціоналістів, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу 19.12.2017 року).

Місце проживання ОСОБА_2 за вказаною адресою зареєстровано з 31.05.2018 року.

14.02.2019 року між ОСОБА_2 , як наймачем, та КП «Єдність», як наймодавцем, був укладений договір найму житла, що належить територіальній громаді міста Вознесенська, а саме: квартири АДРЕСА_1 , строком до 14.02.2021 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

ОСОБА_9 є донькою ОСОБА_2 Зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 14.12.2004 року та на час розгляду справи в суді.

В вересні 2020 року позивачка звернулася до Вознесенської міської ради Миколаївської області з заявою про зміну договору найму вищевказаної квартири. Згідно листа виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області за №Р-201 від 14.09.2020 року позивачці було повідомлено про відсутність підстав для зміни такого договору, оскільки за життя батька остання не виявила бажання здійснити реєстрацію місця проживання в спірній квартирі та набути рівного з ним права користування обумовленим майном, водночас позивачка має зареєстроване місце проживання за іншою адресою: АДРЕСА_2 .

Аналізуючи доводи сторін, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки (безспірні члени сім`ї: дружина, чоловік наймача, його діти, в тому числі повнолітні). Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК УРСР).

Згідно ч.ч.1,2 ст. 106 ЖК УРСР повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

При цьому, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням (п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року).

Водночас, наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там

проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст.81, 78 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Недоведеність стороною позивача обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, є підставою для відмови в задоволенні позову повністю або у певній його частині.

Так, як зазначалося вище, позивачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 14.12.2004 року. За поясненнями останньої, наданих нею в судовому засіданні від 12.02.2021 року, частку вказаного житлового будинку вона успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , її оформила в передбаченому законом порядку, право власності на нерухоме майно зареєстроване в КП «Лубенське МБТІ». Проживала за вказаною адресою.

Обґрунтовуючи свій переїзд до м. Вознесенська Миколаївської області, за місцем проживання батька, остання посилалася на необхідність надання йому допомоги, яку за станом здоров`я він потребував, а також проведенні ремонтних робіт у квартирі, що отримав ОСОБА_2 (квартира АДРЕСА_1 ), з прийняттям в подальшому рішення щодо постійного проживання разом з батьком.

Реєстрацію місця проживання за цією адресою позивачкою здійснено не було. Водночас доказів, що ОСОБА_2 з питанням про вселення, реєстрацію позивачки звертався до власника житла, також, що ОСОБА_1 ініціювала зазначене питання за життя батька або були наявні об`єктивні перешкоди для вчинення відповідної дії, матеріали справи не місять.

Разом з тим, належними та допустимими доказами не доведено, що спірна квартира була тривалим постійним місцем проживання вказаних осіб, ведення ними спільного господарства за вказаною адресою, а також, що проживання позивачки було обумовлене її правом користування жилим приміщенням.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебував на персоніфікованому обліку осіб, які мають право на пільги та був включений до Єдиного державного автоматизованого реєстру з 18.09.2003 року. З 14.12.2004 року останній користувався пільгами на житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_3 . За вказаною адресою проживав один. Був знятий з обліку 11.07.2019 року в зв`язку зі смертю (довідка, видана 10.11.2020 року Управлінням соціального захисту населення Вознесенської міської ради).

За вказаною адресою КП «Санітарна очистка міста» за період з квітня 2018 року по липень 2019 року нараховувалася плата за комунальну послугу щодо вивезення твердих побутових відходів, з розрахунку на одну особу. В зв`язку з наявними пільгами щодо сплати комунальних послуг (100 %), остання не здійснювалася. Нарахування плати за обумовлену комунальну послугу за адресою: АДРЕСА_4 , не здійснювалося в зв`язку з відсутністю факту проживання (довідка, видана КП «Санітарна очистка міста» за № 467 від 09.11.2020 року).

Згідно довідки, виданої головою правління ОСББ «Комфорт-1» 05.09.2018 року, станом на вказану дату ОСОБА_2 проживав в квартирі АДРЕСА_5 , в зв`язку з підготовкою та проведенням ремонтних робіт в квартирі АДРЕСА_1 .

АДРЕСА_3 , як адреса проживання ОСОБА_2 , зазначена в виписному епікризі з медичної картки стаціонарного хворого кардіологічного відділення № 1754 (Миколаївський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Миколаївської обласної ради), в якому останній перебував на стаціонарному лікуванні з 24.05.2019 року по 26.06.2019 року.

Саме за вказаною адресою, приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Омельчук І.М. 08.07.2019 року була посвідчена довіреність, відповідно до якої ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1 представляти його інтереси в компетентних органах з питань передачі йому в приватну власність спірної квартири. Посвідчення довіреності за місцем проживання довірителя здійснено в зв`язку з його хворобою.

Згідно повідомлення, наданого КП «Водопостачання м. Вознесенська», за № 155 від 01.12.2020 року, на ім`я ОСОБА_2 зареєстровано два особових рахунки:

-за адресою: АДРЕСА_3 ; згідно виписки з особового рахунку, зафіксовано споживання обумовленої комунальної послуги, що надавало підприємство за вказаною адресою за період з квітня 2018 року по липень 2019 року, здійснено нарахування її вартості, вказано кількість проживаючих осіб одна особа;

-за адресою: АДРЕСА_4 ; згідно виписки з особового рахунку, зафіксовано споживання обумовленої комунальної послуги, що надавало підприємство за вказаною адресою за період з лютого 2019 року по листопад 2020 року, здійснено нарахування її вартості, вказано кількість проживаючих осіб одна особа з січня 2020 року (до цього часу проживаючих осіб не зафіксовано).

Також, як вбачається з матеріалів справи, позивачка протягом спірного періоду двічі перебувала за кордоном: з 31.08.2018 року по 26.11.2018 року, з 17.01.2019 року по 14.04.2019 року.

Крім того, допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що надавала первинну медико-санітарну допомогу ОСОБА_2 , періодично, в тому числі протягом 2018 2019 років, відвідувала його за місцем проживання: АДРЕСА_3 . ОСОБА_2 проживав один. Вперше позивачку ОСОБА_1 побачила приблизно в квітні 2019 року, коли вона звернулася до неї з приводу лікування батька.

Остання, на підтвердження своїх доводів щодо постійного проживання разом з батьком в спірній квартирі посилалася, зокрема на довідку від 04.08.2020 року, акт голови вуличного комітету вулиці Плютенці 2 в місті Лубни, показань свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 . Проте, довідка від 04.08.2020 року не може бути прийнята судом до уваги, оскільки не містить вказівку щодо особи, яка її підписала, в зв`язку з чим, суд позбавлений можливості перевірити повноваження підписанта щодо її видачі, водночас, зазначені в ній відомості не узгоджуються з встановленими в судовому засіданні обставинами з спірного питання. При цьому, факт непроживання позивача за адресою реєстрації з квітня 2018 року по листопад 2020 року, відповідно до акту голови вуличного комітету, не підтверджує безспірно постійне проживання позивачки безпосередньо в спірній квартирі разом з батьком.

Зокрема, свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 вказували, що ОСОБА_2 після отримання спірної квартири, разом з донькою переїхали до нового місця проживання. Разом з тим, періодично, в зв`язку з проведенням ремонтних робіт тимчасово проживали в квартирі АДРЕСА_5 . Крім того, тимчасове проживання ОСОБА_2 в даній квартирі було зумовлене погіршенням його стану здоров`я, необхідністю надання допомоги позивачці в здійсненні догляду за батьком, яку надавала ОСОБА_4 (що слідує з пояснень останньої), в тому числі в період відсутності позивачки. Водночас, обумовлені покази носять узагальнюючий характер щодо періодів, тривалості проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_1 за кожною з зазначених адрес.

Свідок ОСОБА_7 , пояснив, що з позивачкою по справі з січня 2019 року він перебуває в близьких відносинах, та, починаючи з грудня цього року вони почали проживати разом в спірній квартирі. Зі слів останньої, йому відомо, що раніше в спірній квартирі проживав її батько. Водночас, при встановленні анкетних даних свідка, останній зазначав інше місце проживання.

Таким чином, з огляду на викладене, позивачкою не доведено наявність необхідних умов для позитивного вирішення спірного питання, а саме, що квартира АДРЕСА_1 була постійним місцем проживання ОСОБА_2 разом з ОСОБА_1 , зазначене проживання було триваючим, останні вели спільне господарство за вказаною адресою, а її вселення до спірної квартири відбулося в передбаченому законом порядку, на умовах постійного проживання однією сім`єю з наймачем саме в зазначеній квартирі.

Факт проживання позивачки ОСОБА_1 в спірній квартирі після смерті батька, періодична сплата комунальних послуг за цією адресою, вказані висновки не спростовують.

За такого, підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

Водночас, зважаючи на те, спірна квартира перебуває в комунальній власності територіальної громади, положення ст. 18 ЖК УРСР, КП «Єдність», КП «Регспод» не є належними відповідачами, тому в задоволенні позову до них слід відмовити з цих підстав.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268, 272,273 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області, комунального підприємства «Єдність», комунального підприємства «Регспод» про визнання членом сім`ї наймача, визнання права користування жилим приміщенням, визнання наймачем за договором найму жилого приміщення відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 22.02.2021 року.

Суддя Л.В.Лузан