Провадження № 8/754/29/21
Справа № 754/5288/21
У Х В А Л А

Іменем України

16 грудня 2021 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого-судді Скрипки О.І.,

з участю секретаря Моторенко К.О.,

за участю

представника заявниці ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м.Києві заяву адвоката ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу у справі № 2н-470/21 за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , -

в с т а н о в и в:

Судовим наказом Деснянського районного суду м.Києва від 13.04.2021 року у справі № 754/5288/21 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 31 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття (тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Представник боржника звернулась до суду з заявою про перегляд даного судового наказу за нововиявленими обставинами.

Дану заяву представник боржника мотивує тим, що з моменту народження та після розлучення зі стягувачем спільна дитина проживала разом з матір"ю ОСОБА_2 . Батько дитини безперешкодно міг спілкуватись з нею, в тому числі і за графіком, встановленим Службою у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації, який нею виконувався. Проте, наприкінці грудня 2020 року стягувач без дозволу матері вивіз дитину до Вінницької області та повністю припинив спілкування ОСОБА_2 з дитиною, що відбулось після подання позовної заяви про встановлення місця проживання дитини разом з ОСОБА_2 .. Крім того, 14.11.2019 року було ухвалено рішення Деснянського районного суду м.Києва від 754/6063/19 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини. ОСОБА_3 після того, як незаконно забрав у ОСОБА_2 дитину, подав заяву про перегляд вказаного рішення, але тільки в частині зменшення аліментів і 31.08.2021 року в задоволенні вимог було відмовлено. Під час розгляду даних вимог він не повідомляв про існування судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Представник боржника вважає, що ОСОБА_3 грубо зловживає своїми процесуальними правами та ввів в оману суд, що призвело до ухвалення двох рішень між тими ж сторонами та з того самого предмету. Крім того, 10.09.2021 року Деснянським районним судом м.Києва ухвалено рішення у справі № 754/3411/20, яким визначено місце проживання дитини разом з ОСОБА_2 , а ОСОБА_3 у задоволенні таких вимог було відмовлено.

Посилаючись на викладені обставини, представник боржника просила переглянути вищевказаний судовий наказ за нововиявленими обставинами та закрити провадження у справі.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 18.11.2021 року відкрито провадження у справі за даною заявою та призначено підготовче судове засідання.

В судовому засіданні представник боржника ОСОБА_1 заяву підтримала та просила про її задоволення.

Стягувач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути заяву у відсутність стягувача на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення представника боржника та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Судовим наказом Деснянського районного суду м.Києва від 13.04.2021 року у справі № 754/5288/21 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 31 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття (тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Норми ч. 1 ст. 160 ЦПК України вказують, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Як вбачається із рішення Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), заява №69529/01, пп. 27-28, та рішення від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» №2 (Popov v. Moldova №2), заява №19960/04, п. 46), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Частинами 7, 8 ст. 170 ЦПК України передбачено, що у разі видачі судового наказу відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

У разі видачі судового наказу відповідно до п. 4 і 5 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу 5 цього Кодексу.

Судовий наказ від 13.04.2021 року видано відповідно до п. 4 ч.1 ст. 161 ЦПК України, а тому його може бути переглянуто за нововиявленими обставинами.

До заяви предстаник боржника не надала доказів на підтвердження новововиявлених обставин, які на думку боржника є підставою для скасування судового наказу за нововиявленими обставинами.

На думку суду істотних обставин, які могли б унеможливити виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по сплаті аліментів щомісячно, суд не вбачає, виходячи з наступного.

Щодо норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, то обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Такий обов`язок також передбачений ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках і своїх повнолітніх дітей. Отримання аліментів на дитину не залежить від того перебувають батьки у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного. Чинним законодавством України передбачено декілька способів стягнення аліментів.

Виконання батьками обов`язку утримувати дитину може здійснюватися за домовленістю між ними.

Так, за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні, в грошовій і (або) натуральній формі. Також батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права.

При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно ч. 1, ч.2 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК України, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Отже, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 423, п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК України, нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, а строк звернення з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами починає відлік із дня, коли заявник дізнався або міг дізнатися про існування цих нововиявлених обставин, які йому не були відомі на час розгляду справи.

Водночас, заява про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, яку подала представник ОСОБА_2 , не містить відомостей про нововиявлені обставини у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України.

Так, обґрунтовуючи дану заяву, представник боржника посилалась на судові рішення у справі № 754/6063/19 про стягнення аліментів від 31.08.2021 року та у справі № 754/3411/20 про визначення місця проживання дитини від 10.09.2021 року. Проте, вказані рішення на час винесення судового наказу 13.04.2021 року не існували, відтак, вони не можуть бути враховані, як нововиявлені обставини.

Посилання представника боржника на те, що рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 14.11.2019 року у справі № 754/6063/19 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дитини також не є нововиявленою обставиною та не дає підстав для скасування судового наказу з огляду на таке.

Відповідно ч. 3 ст. 184 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З аналізу даної норми та Розділу ІІЦПК України слідує, що стягнення аліментів на двох дітей у розмірі 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно також здійснюється у безспірному порядку шляхом видачі судового наказу, який згідно ч. 1 ст. 170 ЦПК України, не може бути скасований.

Тобто стягнення аліментів у такому розмірі фактично є державною гарантією та згідно судового рішення, з боржника стягуються аліменти на сина, щомісячно, що відповідає засадам справедливості та розумності.

У заяві про перегляд судового наказу представник боржника визнає факт проживання дитини разом з батьком з грудня 2020 року, не оспорює довідку Піщанської селищної ради Вінницької області від 26.02.2021 року № 1357, якою також підтверджено даний факт і яка була подана разом з заявою про видачу судового наказу. Дослідження ж питання законності чи незаконності такого проживання виходить за межі предметів розгляду як заяви про видачу судового наказу, так і перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Таким чином, жоден із наданих представником боржника доказів не підтверджує наявність підстав для звільнення боржника від обов`язку утримувати свою дитину, визначеному судовим наказом.

Посилання ж представника боржника у заяві на наявність двох судових рішень між тими ж сторонами та з того самого предмету також не дають підстав для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами, оскільки предметом спору є стягнення аліментних платежів за різні періоди. Крім того, як СК України, так і ЦПК України визначено чіткі та дієві механізми правового регулювання в разі змін обставин, що були підставою для стягнення аліментів на момент постановлення судового рішення про їх стягнення.

Відповідно п. 1 ч. 3 ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Виходячи з того, що обставини, на які посилається представник боржника у своїй заяві, не є нововиявленими обставинами, підстав для скасування судового наказу не вбачається.

Крім того, вказані обставини не мають істотного значення для розгляду заяви про видачу судового наказу, оскільки не містять підстав для відмови у видачі судового наказу, передбачених статтею 165 ЦПК України.

Оскільки підставами для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами, відповідно до ч. 2 ст. 423 ЦПК України є виключно такі істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, належить відмовити у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259-261, 423-429 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу у справі № 2н-470/21 за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 17 грудня 2021 року.

Суддя