Головуючий суду 1 інстанції - Юзефович І.О.
Доповідач -Коновалова В.А.
Справа № 428/8993/19
Провадження № 22-ц/810/63/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Іменем України
22 лютого 2021 року м. Сєвєродонецьк
Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Карташова О.Ю., Луганської В.М.,
учасники справи:
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_3
на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 грудня 2020 року, ухвалене у складі судді Юзефовича І.О. в м. Сєвєродонецьк Луганської області,
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину,
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину, в обґрунтування якого вказав, що 20 березня 2019 року, приблизно о 17 год. 30 хв., між позивачем та відповідачем виник словесний конфлікт, внаслідок якого ОСОБА_2 умисно завдав ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді удару ножем в грудну клітину. В результаті злочинних дій ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_1 , згідно висновку судово-медичного експерта № 223 від 24 квітня 2019 року, спричинені тілесні ушкодження, а саме: проникаюче колото-різане поранення грудної клітини справа з ушкодженням попередкового відростку 9-го ребра, поранення міжреберної артерії, наскрізне поранення нижньої долі правої легені, дотичне поранення діафрагми, великий травматичний гемоторакс справа, геморагічний шок другого ступеню.
Вироком Сєвєродонецького міського суду від 22 травня 2019 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК У країни.

Позивач зазначає, що на відновлення свого здоров`я витратив і до теперішнього часу витрачає багато коштів. Заподіяна матеріальна шкода складає 2800,56 грн. Крім того, в результаті нападу у позивача з`явилися і спостерігаються до теперішнього часу психотравматичні розлади, які стали причиною негативних емоцій, моральних, душевних страждань, переживань, у зв`язку з чим втрачено душевний спокій, з`явилися: безсоння, почуття тривоги, занепокоєння, оскільки не можливо змиритися з цим нападом, що стався. Він продовжує лікуватися, більшість з вказаних симптомів і погіршень здоров`я, спостерігаються досі: постійно болить та німіє права рука, з`явилися головні болі, особливо при розумових навантаженнях, запаморочення, потемніння в очах, забудькуватість, зниження концентрації уваги і реагування на те, що відбувається навкруги. Все це викликає пригнічений настрій, апатію, близьку до депресії, стало неможливо вести активний, повноцінний спосіб життя здорових людей.

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заподіяну внаслідок злочину матеріальну шкоду у розмірі 2800,56 грн та моральну шкоду у розмірі 50000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину, в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 2800,56 грн залишено без розгляду.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 грудня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок злочину, задоволено.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що спричинення позивачу моральної шкоди знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з злочинними діями ОСОБА_2 у виді нанесення потерпілому ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач у зв`язку з ушкодженням здоров`я та протиправною поведінкою щодо нього відповідача, характер немайнових втрат (їх тривалість і можливість відновлення), тяжкість вимушених змін у його особистому житті у зв`язку з лікуванням та відновленням своїх порушених прав після нанесення йому тілесних ушкоджень, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, суд першої інстації вважав, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 50000 грн, підлягають задоволенню, оскільки на думку суду саме такий розмір моральної шкоди відповідає ступеню моральних страждань, завданих відповідачем ОСОБА_2 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , просить рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 грудня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду завдану внаслідок злочину у розмірі 10000 грн, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували ступінь моральних страждань, зазначених в позовній заяві.

Відповідач вважає, що стягнута судом моральна шкода є надмірною і не відповідає конкретним обставинам справи, достатнім відшкодуванням моральної шкоди є сума 10000 грн.

При визначенні розміру відшкодування судом не враховано, що позивач сам спровокував відповідача на вчинення злочину та не враховано спроможність відповідача відшкодувати таку шкоду у зв`язку з відбуванням покарання в виправній колонії, та відсутністю рухомого та нерухомого майна.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 22 січня 2021 року позивачу роз`яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 отримали копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі та апеляційну скаргу 26 січня 2021 року, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 127,129).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_4 зазначає, що в результаті злочинних дій відповідача потерпілому ОСОБА_1 спричені телесні ушкодження, які за ступенем тяжкості кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. До теперішнього часу позивач продовжує лікування, йому боляче дихати, піднімати вагу, здійснювати фізичні навантаження.

Вказує, що нормами цивільного законодавства не передбачено обов`язку позивача звернення до спеціальних експертних та проведення психологічних експертиз для визначення ступеню моральних страждань.

Посилання відповідача на те, що при визначенні розміру відшкодування судом не враховано, що позивач сам спровокував відповідача на вчинення злочину, суперечить вироку Сєвєродонецького міського суду від 22 травня 2019 року.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження представник відповідача ОСОБА_3 отримав 26 січня 2021 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 128).

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок злочину в у розмірі 50000 грн, тобто ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921 * 100 = 192100 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст.8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд першої інстанції виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач у зв`язку з ушкодженням здоров`я та протиправною поведінкою щодо нього відповідача, характер немайнових втрат (їх тривалість і можливість відновлення), тяжкість вимушених змін у його особистому житті у зв`язку з лікуванням та відновленням своїх порушених прав після нанесення йому тілесних ушкоджень, завданих злочином, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану вважав, що позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 50000 грн, підлягають задоволенню,

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі апеляційний суд вважає, що рішення суду відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Предметом позову у справі є відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок злочину.

Вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 травня 2019 року в кримінальному провадженні № 1-кп/428/363/2019 затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 16 травня 2019 року між прокурором Сєвєродонецької місцевої прокуратури Кулік А.В. та обвинуваченим ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000472 від 20 березня 2019 року, відносно ОСОБА_2 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно призначено покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

Вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 травня 2019 року встановлено, що в результаті злочинних дій ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_1 , згідно висновку судово-медичного експерта № 223 від 24 квітня 2019 року, спричинені тілесні ушкодження, а саме: проникаюче колото-різане поранення грудної клітини справа з ушкодженням попередкового відростку 9-го ребра, поранення міжреберної артерії, наскрізне поранення нижньої долі правої легені, дотичне поранення діафрагми, великий травматичний гемоторакс справа, геморагічний шок другого ступеню.

За ступеням тяжкості встановлені тілесні ушкодження кваліфікуються як: проникаюче колото-різане поранення грудної клітини справа з ушкодженням поперекового відростку 9-го ребра, поранення міжреберної артерії, наскрізне поранення нижньої долі правої легені, дотичне поранення діафрагми, великий травматичний гемоторакс справа, геморагічний шок другого ступеню, як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Частиною шостою статті 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, обставини заподіяння ОСОБА_1 тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, які мали місце 20 березня 2019 року з вини ОСОБА_2 , підтверджені вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 травня 2019 року, і не підлягають доказуванню відповідно до ст. 82 ЦПК України

Судом встановлено, що в кримінальному провадженні ОСОБА_1 , який був потерпілим, не звертався з цивільним позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пункту 3 частини другої ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені статтями 23, 1167 ЦК України.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із роз`ясненнями, які містяться у пунктах 3,9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 25 травня 2001 року № 5 під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд

визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до виписного епікризу №18368 із медичної картки стаціонарного хворого багатопрофільної лікарні м. Сєвєродонецька, ОСОБА_1 з 20 березня 2019 року по 28 березня 2019 року перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: проникаюче колото-різане поранення грудної клітини справа з ушкодженням попередкового відростку 9-го ребра, поранення міжреберної артерії, наскрізне поранення нижньої долі правої легені, дотичне поранення діафрагми, великий травматичний гемоторакс справа, геморагічний шок другого ступеню. 20 березня 2019 року терміново була проведена операція: ПХО рани грудної клітини праворуч, передньо-бічна торакотомія праворуч. Ревізія органів плевральної порожнини. Ушивання ран легені, діафрагми. Лігування міжреберної артерії. Санація і дренування плевральної порожнини справа по Бюлау.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, та врахувавши висновок судово-медичного експерта № 223 від 24 квітня 2019 року, згідно якого позивачу заподіяні тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, характер, обсяг та ступінь завданих душевних стражданьпозивачу, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для покладення на ОСОБА_2 обов`язку з відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкодив сумі 50000 грн суд також вірно виходив із вимог розумності і справедливості.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що стягнута судом моральна шкода є надмірною і не відповідає конкретним обставинам справи, а достатнім відшкодуванням моральної шкоди є сума 10000 грн, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи, моральні страждання позивача виникли у зв`язку з діями відповідача, який скоїв злочин, внаслідок якого позивачу заподіяні тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, тяжкість вимушених змін у його особистому житті у зв`язку з лікуванням та відновленням своїх порушених прав після нанесення йому тілесних ушкоджень,що у свою чергу, потягнуло за собою душевні страждання, переживання, фізичний біль, погіршення здоров`я, з`явились головні болі, запаморочення, та негативно вплинуло на його душевний спокій, з`явились безсоння, почуття тривоги, занепокоєння, страх і боязнь за своє життя.

Отже, враховуючи обставини справи, оцінюючи тривалість, глибину моральних переживань позивача, їх характер, апеляційний суд вважає, що відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 гривень є справедливою компенсацією.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом при визначенні розміру відшкодування не враховано, що позивач сам спровокував відповідача на вчинення злочину є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 травня 2019 року.

Безпідставними є посилання відповідача на те, що судом не враховано спроможність відповідача відшкодувати таку шкоду в зв`язку з відбуванням покарання в виправній колонії, та відсутністю рухомого та нерухомого майна, оскільки положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування шкоди особою, залежно від її матеріального становища, не розповсюджуються на правовідносини сторін, оскільки шкоди завдано вчиненням злочину.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди не заслуговують на увагу, оскільки через заподіяння позивачу тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, останній переніс значний фізичній біль та страждання.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, додержуючись норм матеріального та процесуального права, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач у зв`язку з ушкодженням здоров`я та протиправною поведінкою щодо нього відповідача, характер немайнових втрат (їх тривалість і можливість відновлення), тяжкість вимушених змін у його особистому житті у зв`язку з лікуванням та відновленням своїх порушених прав після нанесення йому тілесних ушкоджень, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2021 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді В.М. Луганська

О.Ю. Карташов