справа № 489/2271/19 провадження №2/489/76/21
РІШЕННЯ

Іменем України

22 лютого 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Долгорученко Т.С.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Горобченко Сніжана Георгіївна, про усунення від права на спадкування,

встановив:

У квітні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом про усунення відповідача від права на спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син та батько відповідача ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилась спадщина на частку квартири АДРЕСА_1 , яка належала йому на праві спільної сумісної власності разом з позивачем. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є позивач, як мати спадкодавця та його донька ОСОБА_4 відповідач по справі.

Посилаючись на те, що відповідач достеменно знала, що спадкодавець за життя півтора роки пролежав в стаціонарному відділенні протитуберкульозного диспансеру з відкритою формою туберкульоза, переніс інфаркти та інсульти, а з вересня 2018 року лежав прикований до ліжка, тобто перебував у безпорадному стані, проте відповідач, перебуваючи за кордоном, жодного разу не надала батьку матеріальної допомоги, позивач просить усунути відповідача від прийняття спадщини за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України.

Представник відповідача 16.07.2019 надала відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволені позовних вимог відмовити, оскільки відповідачу лише після подання позову стало відомо про те, що її батько за життя хворів на туберкульоз, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, що спадкодавець з вересня 2018 року знаходився у безпорадному стані. Відповідачу про такий стан було невідомо, батько самостійно пересувався, отримував пенсію та працював, її про допомогу не просив, в суд з позовом про стягнення аліментів не звертався, а тому відсутні підстави вважати, що вона свідомо ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві та що він такої потребував.

У відповіді на відзив від 24.07.2019 позивач, посилаючись на недостеменність та перекрученість фактів з боку представника позивача, вважаючи, що обставинами, викладеними у відзиві підтверджені її позовні вимоги, просить ухвалити рішення про їх задоволення.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 10.06.2019 відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено її розгляд у підготовчому судовому засіданні на 08.10.2019.

Ухвалою від 25.02.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні, позивач та її представник ОСОБА_2 вимоги позову підтримали, просили його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог просив відмовити за необґрунтованістю.

Заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який є сином позивача та батьком відповідача (а.с.7, 13, 64).

Згідно довідки про причину смерті № 346 від 30.01.2019 причиною смерті ОСОБА_5 стала серцево-судинна недостатність, післяінфарктний кардіосклероз, хронічна ішемічна хвороба серця, туберкульоз лівої легені, інсульт (а.с.12)

Після його смерті відкрилась спадщина на частку квартири, яка належала ОСОБА_5 разом з позивачем на праві спільної сумісної власності згідно свідоцтва про право власності на житло, видане Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду 10.11.1993, зареєстрованого в Миколаївському МБТІ 07.08. (а.с.74).

22.02.2019 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Горобченко С.Г. за заявою ОСОБА_4 заведено спадкову справу № 23/2019 після смерті ОСОБА_5 (а.с.57-75), а 12.04.2019 заяву про прийняття спадщини подано і ОСОБА_1 (а.с.9). Тобто сторони в передбачений законом строк прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 .

Відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

В пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець перебував у безпорадному стані та потребував допомоги відповідача, а останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, на думку суду, слід враховувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення одночасне існування сукупності обставин: 1) ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; 2) перебування спадкодавця в безпорадному стані; 3) потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Суд, вважає, що позивачем не надано доказів, які підтверджують сукупність зазначених обставин, хоча в силу статті 81 ЦПК України, це є її обов`язком.

Так, згідно наданої позивачем виписки з амбулаторної картки ОСОБА_5 вбачається, що за життя він перебував на Д-обліку в міському протитуберкульозному диспансері м. Миколаєві з 06.09.2016, коли йому вперше був встановлений діагноз туберкульоз легень. (а.с.98). Згідно виписки № 111/40 в період з 06.06.3017 по 27.03.2018 проходив стаціонарне лікування в Миколаївському обласному протитуберкульозному диспансері з діагнозом РРТБ обох легень та виписаний за вимогою хворого у зв`язку з переведенням на паліативне лікування з 21.03.2018 з причин малоефективності схеми лікування (зберігається порожнина розпаду, бацилловиділення за посівом) та відмови від міжнародної програми лікування (а.с.99).

Крім того, згідно наданого на адвокатський запит листа Територіального медичного об`єднання МВС України по Миколаївській області № 33/35-3-01/АЗ від 22.05.2019 ОСОБА_5 як пенсіонер МВС з 2003 року звертався 30.08.2016 в поліклініку ДУ «ТМО МВС України по Миколаївській області» та був направлений на електрокардіограму, флюрограму. Медичної картки в нього не було (а.с.100).

Проте жодні з цих документів не підтверджують, що в період з вересня 2018 року до часу смерті спадкодавець знаходився в безпорадному стані.

Спростовуються вказані доводи позивача і показами, допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_6 , яка пояснила, що знає сторони по справі, за життя ОСОБА_5 товаришував з її зятем. В 2018 році проходив до неї у гості, коли приїхали її діти, які також живуть у Іспанії як і відповідач. Часто бачила ОСОБА_5 , коли той йшов на роботу, оскільки живе поряд. Востаннє розмовляла з ним у жовтні-листопаді 2018 року, він пересувався самостійно, був радісний, про хворобу не розповідав.

Вказані показання свідка в сукупності із вищенаведеними письмовими доказами щодо стану здоров`я спадкодавця не дозволяють суду дійти висновку про те, що ОСОБА_5 , який хоч і мав певні хвороби, перебував у безпорадному стані, не міг самостійно пересуватися і забезпечити умови свого життя.

При цьому до суду не було надано доказів того, що спадкодавець будь-коли просив свою доньку про матеріальну або іншу допомогу.

Покази інших свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 також не підтверджують факту знаходження ОСОБА_5 у безпорадному стані.

Доводи позивача про те, що у вказаній справі підлягають застосуванню правові висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 04.07.2018 у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18), є безпідставними, оскільки такі викладені в конкретній справі за інших обставин, де спадкодавець хворів на рак з метостазами і після хіміотерапії у нього стався перелом головки стегна, внаслідок чого він став безпорадним, що не є тотожними із тим, що досліджуються у даній справі.

Також, суд вважає безпідставними доводи позивача з посиланням лист відповідача датований 18.05.2009 (як пояснила позивач, на час написання листа відповідачу було 18,5 років), який адресований її батьку ОСОБА_5 , зміст якого характеризує відносини між відповідачем та батьком, оскільки даний лист жодним чином не підтверджує факт ухилення відповідача від участі в утриманні батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також не підтверджує погіршення його стану здоров`я після його отримання.

Крім того, як пояснив представник відповідача, саме після цього листа померлий почав спілкуватися з дочкою.

Не є підставою від усунення від спадщини відповідача і її стосунки з позивачем, якій та є онукою, оскільки спадщина стосується частки, яка належала її батьку.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Так як у задоволенні позову відмовлено, то відповідно до положень частини другої статті 141 ЦПК України підстави для стягнення судових витрат з відповідача відсутні.

Керуючись статтями 12, 13, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Ленінський районний суд м. Миколаєва або безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

третя особа: приватний нотаріус ММНО Горобченко Сніжана Георгіївна місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст судового рішення складено 23.02.2021.

Суддя І.В.Коваленко