Справа № 658/3232/21
(провадження № 2/658/1465/21)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року Каховський міськрайонний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Лященко В.В.

за участю секретаря Яковлєвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Каховці Херсонської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

У вересні 2021 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 25.08.2018 року по цивільній справі №654/2635/15-ц з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04.08.2015 року і до повноліття дитини. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання доньки значно зросли. Змінився й прожитковий мінімум встановлений для дитини відповідного віку. На даний час неповнолітня донька потребує значно більшого догляду та матеріальних витрат, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Тому позивач просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, на тверду грошову суму в розмірі 4 000, 00 грн., щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 04.11.2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

23.11.2021 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Тригубенка Ю.П. надійшов відзив на позовну заяву та 20.12.2021 року доповнення до відзиву відповідно до яких відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що у позовній заяві позивачем жодним чином не вказано щодо поточного стану виконавчого провадження із примусового виконання вказаного рішення суду по справі №654/2635/15-ц. Так, відповідно до відомостей із офіційного сайту «Автоматизована система виконавчого провадження» Міністерства юстиції значиться, що є завершеним виконавче провадження №48711173. Крім того, незважаючи на ту обставину, що виконавче провадження №48711173 є завершеним, відповідач самостійно здійснював і здійснює перерахування грошових коштів у якості аліментів для своєї доньки ОСОБА_4 у розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, із урахуванням існуючих змін прожиткового мінімуму. Разом із цим відповідач звертає увагу на те, що незважаючи на сезонність роботи ОСОБА_2 здійснюється стабільно, тобто регулярно перерахування грошових коштів позивачу. Також, відповідач зазначає, що він має ще одну неповнолітню дитину, та має на утриманні батьків пенсіонерів, мати відповідача має третю групу інвалідності. А в останні роки батьки відповідача потребують, в тому числі, і матеріальної допомоги. У зв`язку із викладеним ОСОБА_2 наполягає на тому, шо для нього посильним є саме сплата аліментів для своєї доньки у розмірі 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, із урахуванням існуючих змін прожиткового мінімуму, а присудження аліментів до сплати у твердій грошовій формі-погіршить матеріальний стан відповідача і спричинить неможливість виконання ним своїх інших зобов`язань перед іншою своєю дитиною, перед батьками-пенсіонерами, а також перед своєю сім`єю.

В судове засідання позивач не з`явилася, заявою від 16.11.2021 року просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, заявою від 20.12.2021 року просив справу розглядати за його відсутності, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 25.08.2018 року по цивільній справі №654/2635/15-ц з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04.08.2015 року і до повноліття дитини.

Стороною відповідача до суду надано копія свідоцтва про народження відповідно до якого ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5 .

Відповідно до Автоматизованою системою виконавчого провадження виконавче провадження №48711173, по якому стягувач ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 , станом на 22.11.2021 року завершене.

Також, відповідачем надано копії пенсійних посвідчень виданих на ім`я ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які суд не приймає до уваги, оскільки не надано підтвердження родинних відносин відповідача з батьками.

ОСОБА_2 також, надано копії квитанцій на підтвердження самостійної сплати грошових коштів в рахунок сплати аліментів на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно частин1-2 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я а матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десяти кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до ч.1ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Враховуючи положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст.141 СК України, батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Згідно § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі Хант проти України зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Олссон проти Швеції (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (п.п. 3, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України).

При визначенні розміру аліментів судом враховується рівність прав та обов`язків батьків щодо дітей, у відповідності до ст. 141 СК України.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, закон надає право платнику аліментів звернутися до суду про зміну розміру аліментів.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів (правова позиція Верховного суду, викладена в постановах від 12.09.2018 року № 459/2181/17 та від 20.06.2019 року № 632/580/17).

Необхідно зауважити, що Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України Про виконавче провадження доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Таким чином, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що позивач не довела, що її матеріальне становище, з часу призначення стягуваних аліментів погіршилося, а відповідача навпаки покращилося. Посилання на покращення майнового стану ОСОБА_2 внаслідок його заняття з підприємницькою діяльністю, суд вважає безпідставним, оскільки позивачем не було надано жодного доказу, який би підтверджував вказані факти, тому суд дійшов висновку, що раніше визначений судовим рішенням розмір аліментів є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За таких обставин, суд приходить до висновку про недоведеність і необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , у зв`язку з чим вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до Херсонського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. В. Лященко