Провадження22- ц /812/2070/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Бондаренко Т.З.,

суддів Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участю: представника банку Боровської К.А., представників відповідачів: Куценка Ю.О., Мірошніченко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №487/4327/16-ц за апеляційною скаргою

Акціонерного товариства «Правекс-Банк»

на рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 27 липня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Павлової Ж.П. в приміщенні того ж суду, за позовом

Акціонерного товариства «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Правекс-Банк» за участі третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання припиненими договорів поруки та кредитного договору,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2021 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Правекс-Банк» (правонаступником, якого є Акціонерне товариство «Правекс-Банк» -далі АТ «Правекс-Банк», Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 05 липня 2006 року між банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за яким останній було надано кредит в іноземній валюті в розмірі 28 800 доларів США на строк до 05 липня 2031 року з виплатою 12% річних. В якості забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, між Банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки. Відповідачі в порушення умов кредитного договору та чинного законодавства не виконували належним чином взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість, яка станом на 21 червня 2015 року становить 35 073,85 доларів США, з яких кредит 20 958,00 доларів США та проценти 14 115,85 доларів США.

Посилаючись на вказане Банк просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 35 073,85 доларів США.

19 листопада 2019 року ОСОБА_2 подав до суду зустрічну позовну заяву до АТ «Правекс-Банк» за участі третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання припиненим договору поруки та кредитного договору.

ОСОБА_2 посилався на те, що 05 липня 2006 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1696-016/06Р за яким остання отримала кредитні кошти для споживчих цілей, а також з метою оплати страхових платежів відповідно до договору страхування нерухомого майна. Кредитний договір укладеного терміном з 05 липня 2006 року до 05 липня 2031 року з виплатою 12% річних. Відповідно до п.4.1 Кредитного договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість по кредиту рівними частками в сумі 96 доларів США щомісячно до 10 числа наступного місяця. За для забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором між Банком та ним укладено договір Поруки № 1696-016/06Р від 05 липня 2006 року, відповідно до якого він зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов`язань ОСОБА_4 за кредитним договором. Щомісячні платежі здійснювалися лише з 2006 року по вересень 2010 року, в зв`язку з чим кредитний договір припинив свою дію відповідно до п.п. 4.4, 9.4, 9.7 Кредитного договору, а тому і припинив свою дію договір поруки.

Посилаючись на вищезазначене просив визнати припиненим Кредитний договір № 1696-016/06Р від 05 липня 2006 року укладений між ОСОБА_5 та АТ «Правекс-Банк» та договір поруки № 1696-016/06Р від 05 липня 2006 року укладений між ОСОБА_2 , як поручителем та АТ «Правекс-Банк».

Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 27 липня 2021 року в задоволенні позову АТ «ПравексБанк» відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано договір поруки № 1696-016/06Р від 05 липня 2006 року укладений між ОСОБА_2 , як поручителем та Акціонерним товариством комерційний банк «Правекс-Банк» припиненим. В задоволенні зустрічної позовної заяви про визнання кредитного договору припиненим відмовлено. Розподілені судові витрати.

Вказане рішення мотивовано тим, що строк користування кредитом припинився достроково 10 жовтня 2010 року, відповідно до п. 4.4.Кредитного договору, а тому банк після спливу строку кредитування позбавлений права як кредитор нараховувати відсотки й пеню, передбачені кредитним договором. Оскільки банк, пред`явив позов до суду 30 серпня 2016 року, тобто поза межами позовної давності, тому відсутні підстави для захисту порушеного права банку. В зв`язку з цим, суд вважав, припиненим і договір поруки, оскільки позивачем порушено шестимісячний строк предявлення вимоги, встановлений положеннями ст. 559 ЦК України.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач АТ «Правекс Банк» подав апеляційну скаргу в якій зазначив про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та хвалити нове в частині незадоволених позовних вимог Банку, та в частині задоволених вимог зустрічного позову щодо визнання договору поруки припиненим.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд дійшов помилкового висновку про те, що строк виконання зобов`язання за кредитним договором настав в жовтні 2010 року, оскільки банк не повідомляв про таке боржника, як то передбачено умовами договору. За такого і висновок суду щодо порушення позовної давності є безпідставним.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частин 1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення не відповідає вказаним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи що 05 липня 2006 року між АТ «Правекс-Банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 1696-016/06Р, за умовами якого остання отримала кредит в іноземній валюті в розмірі 28 800 доларів США строком до 05 липня 2031 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12% річних.

Відповідно до свідоцтва про зміну імені виданого 28 листопада 2008 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актова запис № 57, відбулася зміна прізвища відповідача з ОСОБА_4 на ОСОБА_3 .

Згідно з пунктом 1.3 кредитного договору у кожному випадку невиконання (неналежного виконання) позичальником своїх зобов`язань за цим договором (відносно строків сплати відсотків і повернення кредиту та/або сплати відсотків та/або повернення кредиту не в повному обсязі), розмір процентної ставки збільшується на 1 % річних, починаючи від розміру, встановленого в пункті 1.2 цього договору.

Відповідно до пункту 2.1 кредитного договору видача кредиту здійснюється шляхом видачі готівки з каси Банку.

Згідно з пунктом 3.1 кредитного договору для забезпечення зобов`язань щодо погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування грошовими коштами, пені за несвоєчасну сплату відсотків, а також відшкодування збитків у зв`язку з порушенням умов даного договору, позичальник протягом 30 календарних днів з моменту підписання даного договору передає в іпотеку Банку належне йому на праві власності нерухоме майно.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 кредитного договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом рівними частинами в сумі 96, 00 дол. США щомісяця, до 10 числа наступного місяця. Відсотки за користування кредитом підлягають сплаті щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у строк до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також у момент повернення кредиту.

Згідно з підпунктом 4.3.1 кредитного договору при внесенні платежів (заборгованості за кредитом і відсотками) у розмірі, що перевищує суму, зазначену в пунктах 4.1, 4.2, сума перевищення направляється на часткове погашення заборгованості за кредитом.

Відповідно до пункту 4.4 кредитного договору сторони дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений у пункті 1.2 цього договору, припиняється достроково, на 10-ий день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом Банк письмово повідомляє позичальника.

Згідно з підпунктами 6.1.2, 6.1.5 кредитного договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками і пеню у валюті кредиту; кошти для погашення заборгованості в першу чергу направляти на сплату витрат Банку, пов`язаних з виконанням зобов`язань по даному договору, у другу чергу на погашення заборгованості за відсотками та неустойки за порушення строків сплати відсотків, в третю чергу на погашення заборгованості по кредиту та неустойки за порушення строків сплати кредиту, потім на погашення іншої заборгованості (штраф, пеня та інша заборгованість по даному договору).

Відповідно до підпункту 6.1.7 кредитного договору позичальник зобов`язується у разі виникнення подій, зазначених у пунктах 4.4, 9.3, 9.4, 9.7 цього договору, достроково погасити заборгованість за кредитом та відсотками у повному обсязі, а також сплатити пеню і штраф.

Пунктом 9.1 кредитного договору передбачено, що за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування грошовими коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної в пункті 1.2 цього договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення.

Згідно з пунктом 10.1 кредитного договору відсотки нараховуються Банком протягом строку користування кредитом відповідно до пункту 1.2 цього договору.

Кредитний договір набуває чинності з дня його підписання і до повного виконання зобов`язань за ним (пункт 10.5 кредитного договору).

Відповідно до пункту 10.8 кредитного договору шляхом укладення та підписання позичальником цього договору позичальник підтверджує факт письмового повідомлення його про умови надання кредиту, а також про всі збори, відсотки, тарифи, комісії та інші елементи вартості кредиту по даному договору згідно з пунктом 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» Банком.

Згідно з пунктом 10.9 кредитного договору шляхом укладення та підписання позичальником цього договору позичальник бере на себе зобов`язання сплачувати всі збори, відсотки, тарифи, комісії та інші елементи вартості кредиту по даному договору. Детальний розпис загальної вартості кредиту для позичальника вказано у цьому договорі, додатку № 1 та додатку № 2 до цього договору, які є невід`ємними частинами цього договору.

Відповідно до пункту 10.10 кредитного договору шляхом укладення та підписання даного договору позичальник підтверджує факт ознайомлення зі статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

У прикінцевих положеннях до кредитного договору міститься напис, зроблений ОСОБА_1 про те, що цей договір підписано нею, ОСОБА_1 власноруч. Своїм підписом вона підтверджує факт ознайомлення з усіма зборами, відсотками, тарифами, комісіями або іншими елементами вартості кредиту, які вона повинна сплатити по даному договору згідно зі статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Один із оригіналів цього договору нею отримано особисто.

Як встановлено судом, відповідно до виписки банку, що не оспорюється сторонами, ОСОБА_1 на підставі вказаного кредитного договору отримала готівку в розмірі 28800 дол. США відповідно до розпорядження від 5 липня 2006 року за договором від 05 липня 2006 року № 1696-016/06Р, укладеного з останньою (т.3 а.с.4).

Також, 05 липня 2006 року між АТ «Правекс-Банк» та ОСОБА_6 було укладено договір поруки №1696-016/06Р, з метою забезпечення належного виконання зобов`язання та захисту майнових інтересів позивача як кредитодавця на випадок порушення зобов`язання ОСОБА_3 (т.1 а.с. 13).

За умовами вказаного договору поруки, у порядку та на умовах, передбачених цим договором, поручитель зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором у строк до 05 липня 2031 року у розмірі 28 000,00 дол. США та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості. Строк дії договору до 05 липня 2034 року.

ОСОБА_1 із моменту укладення кредитного договору 05 липня 2006 року здійснювала щомісячні погашення заборгованості за кредитом. Судом першої інстанції встановлено, що: останній платіж здійснений відповідачем ОСОБА_1 09 вересня 2010 року , в сумі 254,00 дол. США., що підтверджується наданим банком розрахунком та рухом коштів по рахунку.

Таким чином, взяті на себе зобов`язання та свої обов`язки за вищезазначеним договором ОСОБА_3 не виконала належним чином.

Згідно наданого Банком розрахунку заборгованість за кредитним договором станом на 21 червня 2015 року № 1696-016 /06Р від 05 липня 2006 року становить 35 073,85 доларів США, з яких 20 958,00 доларів США заборгованість за кредитом та 14 115,85 доларів США заборгованість за відсотками (т. 1 а.а.5-8, т. 3 а.с. 1-3, т. 4 а.с. 26-28).

Відповідачем ОСОБА_1 у запереченнях проти позову було заявлено клопотання про застосування позовної давності до вимог Банку .

До суду із позовом АТ «Правекс-Банк» звернулось 30 серпня 2016 року (позов направлений до суду поштою 25 серпня 2016 року).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 553, частин першої та другої статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до умов кредитного договору сторони встановили строк дії договору (пункт 1.2 договору) тобто строк кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, проте такі вимоги Банком не заявлялися.

Вказаний висновок узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Районний суд, надаючи оцінку встановленим фактичним данним дійшов правильного висновку, що відповідачка ОСОБА_1 не належним чином виконувала взяті на себе зобов`язання згідно з умовами кредитного договору, а саме в строки, встановлені кредитним договором кошти не повертала та проценти не сплачувала починаючи з 09 жовтня 2010 року.

Однак, районний суд відмовляючи в задоволенні позову про стягнення кредитної заборгованості, вважав, що відповідно до пункту 4.4 кредитного договору, достроково припинено кредитування внаслідок неналежного виконання позичальником зобов`язань, в жовтні 2010 року. Проте такий висновок не грунтується на доказах у справі.

Так, пунктом 4.4 кредитного договору передбачено, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений у пункті 1.2 цього договору, припиняється достроково, на 10-ий день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом Банк письмово повідомляє позичальника.

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення кредиту, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення.

При цьому кредитним договором передбачена наявність одночасно двох умов для зміни строку виконання основного зобов`язання: виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості та письмове повідомлення його Банком про припинення строку користування кредитом.

Проте, районний суд не звернув належної уваги вказаним положенням договору кредиту, та не врахував, що будь-які данні про те, що позивач направляв, а відповідачі отримували письмову вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором №1696-016/06Р від 05 липня 2006 року суду надано не було.

Зазначені умови договору взаємопов`язані з іншими умовами кредитного договору в підпунктах 6.1.7, 7.1.4, згідно з якими у разі виникнення подій, зазначених у підпунктах 4.4, 9.3, 9.4, 9.7 цього договору, позичальник зобов`язується достроково погасити заборгованість за кредитом та відсотками у повному обсязі, а також сплатити пеню і штраф, а Банк має право достроково стягнути заборгованість у повному обсязі за рахунок переданого в іпотеку майна або звернути стягнення на грошові кошти та майно, що належать позичальнику.

Отже, строк користування кредитом за пунктом 4.4 кредитного договору вважається припиненим, у випадку прострочення погашення заборгованості за кредитом або/та сплати процентів за користування кредитом та за наявності письмового повідомлення Банком позичальника про припинення такого строку.

Так, підпункт 6.1.7 кредитного договору, покладає на позичальника обов`язок достроково погасити заборгованість за кредитом та процентами у повному обсязі, а також сплатити пеню та штраф, у випадку настання подій, вказаних в пункті 4.4 кредитного договору, який серед іншого передбачає наявність письмового повідомлення Банку позичальнику про припинення строку користування кредитом.

Таким чином, хоча сторони кредитних правовідносин і врегулювали у кредитному договорі (пункт 4.4) питання зміни строку виконання основного зобов`язання, однак умова настання такої зміни письмове повідомлення Банком позичальника про припинення строку користування кредитом не була виконана. За такого відсутні підстави вважати, що строк виконання зобов`язання за кредитним договором настав достроково.

Така вимога щодо дострокового погашення заборгованості заявлена шляхом зверненя до суду з даним позовом. Оскільки позовні вимоги заявлені в межах строку кредитування, оскільки відповідно до умов кредитного договору він становить до червня 2031 року, то підстави для застосування позовної давності відсутні, тому висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову є помилковим.

Так, враховуючи, що ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором виконувалися неналежно, внаслідок чого станом на 21 червня 2015 року виникла вказана вище заборгованість, більш детальний розрахунок заборгованості наданий представником АТ «Правекс Банк», який детально досліджено в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, зауважень щодо розрахунку представниками відповідачів не заявлялося, альтернативного розрахунку не пропонувалося.

Також районний суд в оскаржваному рішенні, дійшов висновку про те, що, оскільки відповідно до п. 1.1 Договору поруки, передбачено, що Кредитний договір є невідємною частиною даного договору, за яким заборгованість, за висновком районного суду, не підлягає стягненню, в зв`язку із сплином позовної давності, то суд також дійшов висновку, що і до поручителя сплинув строк пред`явлення вимоги, встановленний ст. 559 ЦК України, а тому районний суд вважав, що договір поруки є припиненим.

Такий висновок суду також не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до вимог ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання. Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

За вказаних обставин, наледжним способом захисту є не визнання договору поруки припиненим, оскільки припинення зобов`язання за договором, яке врегульовано Главою 50 ЦК України, відповідно до положень ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано, а за правилами ст. 599 ЦК України припиненню підлягає саме порука, а не договір поруки.

За вказаних обставин, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання договору поруки, укладеного між ним та АТ «Правекс-Банк» припиненим не підлягають задоволенню, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту.

В той же час, вирішуючи питання щодо стягнення кредитної заборгованості, суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення ст.559 ЦК Україхни щодо строку пред`явлення вимоги до поручителя. Враховуючи, що строк дії договору поруки встановлений до липня 2034 року, строк дострокового виконання зобов`язання настав з моменту пред`явлення позову до суду, то підстави вважати пропущеним строк пред`явлення вимоги до поручителя відсутні. Таким чином, відсутні підстави вважати поруку припиненою та застосування строків встановлених ст. 559 ЦК України.

За такого, заборгованість за кредитним договором в визначеному розрахунку позивача розмірі в 35 073,85 доларів США, з яких 20 958,00 доларів США заборгованість за кредитом та 14 115,85 доларів США заборгованість за відсотками, підлягає стягненню в солідарному порядку з ОСОБА_1 та з поручителя ОСОБА_2 .

Відповідно до положень п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення районного суду в оскаржуванній частині, а саме в частині відмови в задоволенні позову АТ «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення крединої заборгованості та в частині задоволення зустрічної позовної вимоги ОСОБА_2 до АТ «Правекс-Банк» про визнання припиненим договору поруки підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового судового рішення, наведеного вище змісту.

В частині вирішення судом зустрічних позовних вимог щодо визнання припиненим кредитного договору в апеляційному порядку не переглядається.

В силу частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

Так, порядок та розміри справляння судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI).

Подана у справі позовна заява містить вимоги майнового характеру про стягнення заборгованості у розмірі 35073,85 дол.США. Згідно курсу валют НБУ станом на день подачі позову вказана сума еквівалентна 894032,43 грн. (35073,85х25,48). При подачі позову Банком судовий збір не сплачено, тому з відповідочів підлягає стягненню судовий збір 1,5% ціни позову за подачу позову на користь держави у розмірі 13410,48 по 6705, 24 грн. з кожного.

При подачі апеляційної скарги АТ «Правекс-Банк» сплачено судовий збір відповідно до наведеного Закону у розмірі 150% від ціни позову та оскарження рішення ще в частині вимог зустрічного позову. З урахуванням задоволення вимог Банку підлягає стягненню на його користь судовий збір у розмірі 21268,32 грн. з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 по 10634,16 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Правекс-Банк» задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 27 липня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором та в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Правекс-Банк» про визнання припиненим договору поруки та в частині розподілу судового збору скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Правекс-Банк» (місце знаходження м.Київ Кловський узвіз,7а кв.13, ЄДРПОУ 14360920) заборгованість за кредитним договором №1696-016/06Р 35073,85 доларів США, яка складається з 20958 доларів США за тілом кредиту та 14115, 85доларів США відсотків.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 10634,16 грн. судового збору з кожного на користь Акціонерного товариства «Правекс-Банк» та по 6705, 24 грн. на користь держави.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Правекс-Банк» про визнання припиненим договору поруки відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту, 21 грудня 2021 року.

Судді: Т.З. Бондаренко

В.В. Коломієць

Н.О. Шаманська