Дата документу 24.02.2021
Справа № 501/4356/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2021 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Тимко М.Л.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства морський торговельний порт «Чорноморськ», про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (т.1 а.с.1-38), пізніше уточненим (т.3 а.с.66-67, 94), в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ виконуючого обов`язки директора порту Сєчкіна Сергія Анатолійовича від 07.08.2019 №344, про зміну істотних умов праці в частині п.1 та п.2.3;

- визнати незаконним та скасувати наказ першого заступника директора порту Сєчкіна Сергія Анатолійовича від 31.10.2019 №568/О-2 про припинення трудового договору;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника 2 терміналу ДП «МТП «Чорноморськ»;

- стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», на користь ОСОБА_1 (Паспорт НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) середній заробіток за весь час вимушеного прогулу,

- стягнути з відповідача судові витрати, які пов`язані із розглядом справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що наказом начальника порту від 11.03.2013 №133-о, позивача було переведено на посаду начальника 2 терміналу ДП «МТП «Чорноморск».

10 квітня 2017 року наказом №182-к директора ДП «МТП «Чорноморськ» було звільнено позивача з підприємства за п.3 ст.40 КЗпП України.

12 червня 2018 року, рішенням Іллічівського міського суду Одеської області наказ директора ДП «МТП «Чорноморськ» Крижановського С.В. від 10.04.2017 року №182-к визнано незаконним та скасовано (цивільна справа №501/768/17).

13.06.2018 року позивач звернувся із заявою до керівництва ДП «МТП «Чорноморськ» з вимогою поновити його негайно на посаді начальника 2 терміналу згідно з рішенням суду від 12.06.2018 року та допустити на робоче місце.

14.06.2018 року позивач звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області із заявою про видачу виконавчого листа по цивільній справі №501/768/17.

18.06.2018 року позивач звернувся до ЧМВ ГТУЮ в Одеській області із заявою про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання рішення суду по справі №501/768/17.

19.06.2018 року головним державним виконавцем ЧМВ ГТУЮ в Одеській області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП №56630472).

25.06.2018 року позивач повторно звернувся до керівництва ДП «МТП «Чорноморськ» із заявою та вимогою видати наказ яким поновити його негайно на посаді начальника 2 терміналу згідно з рішенням суду від 12.06.2018 року та допустити на робоче місце.

06.07.2018 року позивач звернувся із заявою на ім`я начальника ЧМВ ГТУЮ в Одеській області про невиконання відповідачем рішення суду від 12.06.2018 року по справі №501/768/17 (ВП № 56630472).

Листом від 05.07.2018 року №111/11.2-11 за підписом начальника служби управління персоналом (далі-СУП) ОСОБА_2 , позивача було повідомлено про видання керівництвом ДП «МТП «Чорноморськ» наказу № 312 від 13.06.2018 «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » та запропоновано у стислий термін прибути до відділу кадрів порту.

13.07.2018 року позивача було ознайомлено з наказом від 13.06.2018 року № 312 про поновлення на роботі.

13.07.2018 року ознайомлено позивача з розпорядженням від 13.06.2018 № 16 «Про визначення робочого місця» за підписом тимчасово виконуючого обов`язки директора порту ОСОБА_3 . Після ознайомлення зі змістом розпорядження від 13.06.2018 року № 16, позивачем було зроблено запис, що він не згоден з розпорядженням та додано заперечення до нього.

Службовим листом від 16.07.2018 №122/11.2-11 ознайомлено позивача з його посадовим окладом, який складає: 11673 грн. (середньогодинною тарифною ставкою: 70 гривень 32 копійки).

16.07.2018 року позивач ознайомлений під розпис з наказом №327 від 20 червня 2018 року «Про зміни в організації виробництва і праці», за підписом в.о. директора порту ОСОБА_4 , відповідно до якого у зв`язку з укладанням 13.06.2018 року договору оренди державного нерухомого майна ДП «МТП «Чорноморськ», яке знаходиться на балансі 2 терміналу, з ТОВ «ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН», структурний підрозділ порту другий термінал підлягає ліквідації з 01.09.2018 року з усіма робочими місцями та посадами, що складають його штатний розпис.

19.07.2018 року позивач ознайомлений під розпис з розпорядженням від 18.07.2018 №21 «Про визначення робочого місця та оголошення простою начальнику 2 терміналу ОСОБА_1 ». Позивач зазначив свою незгоду з наказом.

30 липня 2018 року, позивач отримав по пошті листа від ДП «МТП «Чорноморськ», у якому знаходилось Попередження від 16.07.2018 №124/11.2-11, про наступне звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України, за підписом виконуючого обов`язки директора порту ОСОБА_4 . У даному Повідомленні, позивачу було запропоновано переведення на вакантне робоче місце змінного стивідора 4 терміналу з місячним окладом 7503 грн. або інженера з охорони праці 1 кат. портового флоту з місячним окладом 8738 грн. та вимога у строк до 31.07.2018 року письмово проінформувати службу управління персоналом шляхом подання відповідної заяви, про згоду щодо переведення на одне з запропонованих робочих місць.

31 серпня 2018 року, виконуючи умови п.п.1,2 наказу від 20.06.2018 №327, позивачем надіслано заяву на ім`я виконуючого обов`язки директора порту Сєчкіна С.А., про звільнення з ДП «МТП «Чорноморськ» за п.5 ст.36 КЗпП, у зв`язку з переведенням до ТОВ «ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН», а також надіслано заяву на ім`я директора ТОВ «ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН», про прийом на роботу.

03.10.2018 року, позивач отримав листа №187/11.2-11.2611 за підписом в.о директора порту ОСОБА_4 , яким позивача було повідомлено про відмову від переведення до ТОВ «ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН».

23 листопада 2018 року, у відділі кадрів порту, позивач отримав письмове Повідомлення №231/11.2-11, за підписом начальника СУП ОСОБА_2 котрим позивача було проінформовано, що відповідно до наказу в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» від 20.06.2018 №327 «Про зміни в організації виробництва і праці», структурний підрозділ 2 термінал та робоче місце позивача ліквідоване з 01.09.2018р. Попереджено позивача про звільнення за пунктом 1 ст.40 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги у розмірі його середнього місячного заробітку. Одночасно з цим, адміністрація порту пропонує позивачу переведення на одне з вакантних робочих місць: групового механіка портового флоту з місячним посадовим окладом 7888 грн. або провідного інженера-технолога спеціалізованого комплексу з переробки руди з місячним посадовим окладом 9200 грн.

18 липня 2019 року, позивач подав до Іллічівського міського суду Одеської області позовну заяву про визнання незаконними та скасування розпорядження в.о. директора порту Сєчкіна С.А., про оголошення простою, визначення розміру посадового окладу та стягнення боргу по заробітній платі (цивільна справа №501/2342/19).

12 серпня 2019 року, позивача ознайомлено під розпис з наказом №344 від 07 серпня 2019 року «Про зміну істотних умов праці», за підписом в.о. директора державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» Сєчкіна С.А., Згідно з п.п.1;2. наказу «Встановити з 01.11.2019р. працівникам підприємства, посади яких зазначені у додатку 1 до цього наказу, середньорічні годинні ставки (посадові оклади) у розмірах, зазначених у додатку 1 до цього наказу. Здійснити вивільнення працівників підприємства, посади яких зазначені у додатку 1 до цього наказу, у разі їхньої відмови від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці відповідно до п.6 ст.36 КЗпП України».

23 серпня 2019 року, у відділі кадрів порту, позивача було ознайомлено під розпис з Повідомленням вих.№377/1.2-11 від 22.08.2019р., про зміни умов праці відповідно до наказу від 07.08.2019№344.

27 вересня 2019 року, на підставі заяви позивача від 24.09.2019, було видано наказ №6208 про надання щорічної відпустки. З 14.10.2019 року включно по 10.11.2019 року позивач знаходився у відпустці.

31 жовтня 2019 року, державне підприємство «Морський торговельний порт «Чорноморськ» видало наказ №568/О-2 про припинення трудового договору з начальником терміналу ОСОБА_1 за пунктом 6 статті 36 КЗпП України, відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці, за підписом першого заступника директора порту ОСОБА_4 .

Позивач вказує в позові, що з 01.09.2018 р. «Другий термінал», як структурний підрозділ порту, ліквідовано у зв`язку з укладанням договору оренди державного нерухомого майна, що належить до державної власності.

Після 01 вересня 2018 року посада начальник 2 терміналу, яку обіймав позивач, відповідачем фактично була виведена поза штат, а позивач був переміщений без його згоди у структурний підрозділ 2961 (посади, що вивільняються, 2 термінал). У результаті чого, позивач з 01.09.2018 року знаходився на стадії скорочення згідно з Попередженням про наступне звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України від 16.07.2018№124/11.2-11, за підписом виконуючого обов`язки директора порту Сєчкіна С.А. та від 23.11.2018 №231/11.2-11, за підписом начальника СУП Дударя П.П.

Разом з цим, позивач зазначає, що відповідно до наказу №344 від 07.08.2019 року «Про зміну істотних умов праці» з 01.11.2019 йому був встановлений новий посадовий оклад у розмірі 7361 грн., що значно менший ніж передбачено частиною 2 ст.97 КЗпП України та Галузевою Угодою, в частині визначення мінімального розміру посадового окладу керівнику терміналу.

Позивач вказує, що в додатку №1 до Тарифної частини Галузевої угоди (розділ ІІІ Оплата і нормування праці) визначено формулу розрахунку місячної тарифної ставки робітника 1 розряду за підгалузями та видами робіт, та формулу розрахунку місячного посадового окладу керівників, професіоналів, фахівців, за умовами яких місячна тарифна ставка розраховувалась, як мін.з/плата*1,2*Z (коефіцієнт співвідношення по підгалузям та за видами робіт), а місячний посадовий оклад, розраховувався за такою формулою: мін.з/плата*1,2*Z (коефіцієнт співвідношення по підгалузям та за видами робіт)* Х (коефіцієнт співвідношення по професії, посаді).

Разом з цим, позивачем було здійснено розрахунок, згідно якого мінімальний рівень посадового окладу керівника 2 терміналу з 01 листопада 2019 року повинен складати не менше: 8832 грн.

Як зазначає позивач у формулі, що використовувалась відповідачем при розрахунку нового розміру посадового окладу позивачу, невірно визначено коефіцієнт співвідношення по професії, посаді передбачений додатком 1 та мінімальний розмір тарифної ставки робітника першого розряду, передбачений пунктом 3.2 Галузевої угоди (розділ ІІІ. Оплата і нормування праці), згідно якого, тарифна ставку робітника першого розряду (на інших (допоміжних) роботах) за повністю виконану місячну норму часу в нормальних умовах праці у розмірі не менше 120% (тобто коефіцієнт 1,2) розміру заробітної плати некваліфікованого Працівника, встановленого відповідно до вимог пункту 3.1 цієї Угоди».

У результаті чого, відповідач наказом №344 від 07.08.2019 року «Про зміну істотних умов праці» неправомірно зменшив позивачу розмір мінімальної заробітної плати до 7361 гривень, що на 1471 гривень менше, ніж передбачено Галузевою угодою.

Разом з тим, позивач вказував, що згідно з наказом №344 від 07.08.2019 року «Про зміну істотних умов праці» для позивача було сформовано повідомлення про наступну зміну істотних умов працівників - зменшення заробітної плати з 01 листопада 2019 року. Факти порушення своїх прав, обумовлені таким повідомленням, позивач виклав на копії повідомлення під час ознайомлення та повідомив, що не згоден лише зі зменшенням заробітної плати, розмір якої менше ніж передбачено законодавством України (ч.2 ст.97 КЗпП) та порушує ст.43 Конституції України.

Окрім того, позивач зазначає, що після ліквідації з 01.09.2018 року 2 терміналу, позивач постійно усно та письмово повідомляв відповідачу про своє бажання та готовність працювати на підприємстві, що свідчіть про наміри продовжувати трудові відносини з ДП «МТП «Чорноморськ».

До того ж, позивач стверджує, що відповідач не дотримався встановленого законодавством Порядку вивільнення працівників, який передбачений ст.ст.36, 49-2 КЗпП України, оскільки, із змісту наказу від 31 жовтня 2019 року №568/О-2, «Про припинення трудового договору», а також із змісту наказу від 27.09.2019 №6608 про надання щорічної відпустки, вбачається, що роботодавець видав наказ про звільнення позивача з роботи за два тижні до дати звільнення, коли позивач перебував у щорічній відпустці, у зв`язку із чим, позбавив можливості позивачу повідомити роботодавця про прийняте ним рішення, щодо роботи у змінених з 01.11.2019 року, істотних умовах праці.

За таких умов, звільнення з роботи позивача є грубим порушенням Порядку, котрий передбачений п.6 частини першої ст.36 КЗпП України.

Крім того, позивач зазначає, що наказ №568/О-2 від 31.10.2019 про припинення трудового договору був підписаний не уповноваженою на те особою, оскільки 30 вересня 2019 року Міністерством інфраструктури України було видано наказ №3-Ос, про керівника державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», у пункті 1 цього наказу зазначено: «Увільнити ОСОБА_4 , першого заступника директора державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» від виконання обов`язків директора порту з 01 жовтня 2019 року».

При цьому, призначення нового директора у період з 01.10.2019 по 13.11.2019 не було, як і не було погодження з Кабінетом Міністрів України кандидатури ОСОБА_4 , першого заступника директора, на виконання ним обов`язків директора ДП «МТП «Чорноморськ» у період відсутності директора підприємства.

Разом з цим, позивач зазначає, що відповідно до п.87 інструкції з діловодства ДП «ІМТП» від 10 січня 2013р. №27, накази (розпорядження) підписуються начальником порту, а у разі його відсутності - посадовою особою, яка виконує його обов`язки згідно з відповідним наказом.

Згідно до пункту 1.4 (розділ І. Загальні положення) посадової інструкції першого заступника директора ДП «ІМТП» від 16.01.2014 № 32/18.2-22 зазначено, що підчас відсутності директора порту перший заступник директора порту виконує його обов`язки згідно наказу.

Відповідно до п.5.1 (розділу 5. ПРАВА) посадової інструкції першого заступника директора ДП «ІМТП» від 16.01.2014 № 32/18.2-22, перший заступник директора порту має право на період відсутності директора порту виконувати обов`язки директора порту згідно наказу. Відповідний наказ не видався.

Посилаючись на наведені обставини, позивач просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача 23.01.2020 року надала до суду відзив на позов (т.2, а.с.165-173), просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити, мотивуючи тим, що позивач перебував у трудових відносинах з ДП «Іллічівський морський торговельний порт» (нині-ДП «МТП «Чорноморськ») з 1994 року (т.2 а.с.218).

Наказом №182-к від 10 квітня 2017 року директором ДП «МТП «Чорноморськ» було звільнено позивача з підприємства за п.3 ст.40 КЗпП України.

Наказом №312 «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » від 13.06.2018 року позивача було поновлено на посаді начальника 2 терміналу ДП «МТП «Чорноморськ».

Наказом про припинення трудового договору №568/О-2 від 31.10.2019р. ОСОБА_1 начальника терміналу (підрозділ 2961 посади, що вивільняються) було звільнено з 11.11.2019 року за п.6 ст.36 КЗпП України - відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці, причиною звільнення - наказ №344 від 07.08.2019 року «Про зміну істотних умов праці», повідомлення про зміни істотних умов праці №349/11.2-11 від 22.08.2019 року.

Наказом в.о директора порту №344 «Про зміну істотних умов праці» від 07.08.2019 року працівникам підприємства, посади яких зазначені у додатку 1 до цього наказу, в тому числі і позивачу з 01.11.2019 встановлено середньорічні годинні ставки (посадові оклади) у розмірах, зазначених у додатку 1 до цього наказу, позивачу у розмірі 44,32 грн., місячний посадовий оклад 7361 грн.

Відповідач вважає, що з урахуванням презумпції правомірності наказів власника зазначених у преамбулі оскаржуваного наказу №344 від 07.08.2019, зміна істотних умов праці позивача, а саме зміна розміру оплати праці, обумовлена раціоналізацією робочих місць та упорядкування нових форм організації праці на підприємстві (т.2.а.с.165-173,176).

Відповідач зазначає, що з преамбули оскаржуваного наказу №344 від 07.08.2019 року зазначені зміни до штатного розпису з 01.11.2019 внесені у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, що викликані укладанням договорів оренди державного нерухомого майна ДП «МТП «Чорноморськ». При цьому роботодавець керувався ст.64 ГК України, ст.32 та ч.2 ст.97 КЗпП України, додатком 1 до Колективного договору ДП «МТП «Чорноморськ».

Разом з цим, відповідач вказує, що конкретні розміри тарифних ставок («окладів») і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених ч. 2 ст. 97 КЗпП України.

Також, відповідач стверджує, що власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

До того ж, стаття 13 КЗпП вимагає встановлення в колективних договорах умов регулювання фондів оплати праці та встановлення міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень в оплаті праці.

Відповідач зазначає, що в Порту діє з 2001 року Колективний договір ДП «МТП «Чорноморськ» в якому урегульовані всі питання, передбачені ст.13 КЗпП України, в тому числі і стосовно оплати праці, форми і системи оплати праці. Так, згідно додатку 1 до Колективного договору ДП «МТП «Чорноморськ» - рівні посадових окладів та тарифних ставок по основним професійно-кваліфікаційним групам робітників порту, коефіцієнт місячної тарифної ставки професіонала і фахівця (інженера), куди відноситься посада, яку обіймав позивач до звільнення, становить 3,0 від мінімального розміру місячної тарифної ставки (окладу) працівника у розмірі не менше прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно з законодавством України.

Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.07.2019 по 30.11.2019 року встановлено у розмірі 2007,00 гривень.

Отже, мінімальний посадовий оклад позивача враховуючи положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» та положення Колективного договору ДП «МТП «Чорноморськ», становить 2007,00 грн * 3,0 (коефіцієнт) = 6021,00 гривень в місяць. Позивачу штатним розписом встановлено посадовий оклад у розмірі 7361 гривень, що значно перевищує мінімально визначений Колективним договором рівень заробітної плати даної групи працівників та мінімально встановлений державою.

У такому випадку, встановлення розміру посадового окладу позивачу є цілком законним, оскільки новий встановлений розмір посадового окладу не є меншим від законодавчо встановленого, тобто позивачу навіть після зменшення посадового окладу збережено рівень заробітної плати, що перевищує мінімально встановлений та гарантований державою.

Згідно положень КЗпП України трудовий договір - двостороння угода між роботодавцем та працівником щодо істотних умов праці, зміна яких в односторонньому порядку не допускається. У даному випадку Порт, як роботодавець, має потребу у кваліфікованих працівниках, при цьому враховуючи свій фінансовий стан, роботодавець самостійно визначає рівень заробітної плати, яку він готовий віддавати в обмін за виконану працівником роботу або надану відповідну послугу. При цьому виключно від волевиявлення найманого працівника залежить чи погоджуватись на запропоновані умови праці, чи ні.

Також, представник відповідача вказує у відзиві, що згідно п.8.1 Статуту Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» Директор підприємства призначає на посаду та звільняє з посади працівників підприємства відповідно до штатного розпису Підприємства.

Відповідно до п.8.2. Статуту Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на час відсутності Директора його обов`язки виконує перший заступник Директора. Уразі відсутності Директора та першого заступника Директора обов`язки Директора виконує інший заступник Директора.

На час видання наказу про звільнення позивача ОСОБА_4 обіймав посаду першого заступника Директора підприємства згідно наказу №496-О/1 про прийняття на роботу від 05.09.2017р.

Отже, наказ №568/О-2 «Про припинення трудового договору від 31.10.2019р. підписав ОСОБА_4 як перший заступник директора підприємства в межах своїх повноважень.

Тому, доводи позивача про незаконність його звільнення з роботи через те, що наказ, яким був звільнений позивач, підписаний не уповноваженою особою, безпідставні та надумані.

Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що з липня 1994 року позивач перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (далі - ДП «МТП «Чорноморськ»), що підтверджується записом у трудовій книжці серії НОМЕР_3 (т.1,а.с.47-49).

Наказом начальника порту від 11.03.2013 №133-о, позивача було переведено на посаду начальника 2 терміналу ДП «МТП «Чорноморск» (т.1, а.с. 50-52).

10 квітня 2017 року наказом №182-к директором ДП «МТП «Чорноморськ» було звільнено позивача з підприємства за п.3 ст.40 КЗпП України.

12 червня 2018 року, рішенням Іллічівського міського суду Одеської області наказ директора ДП «МТП «Чорноморськ» Крижановського С.В. від 10.04.2017 року № 182-к визнано незаконним та скасовано (цивільна справа №501/768/17) (т.1, а.с. 54-55).

13.06.2018 року позивач звернувся із заявою до керівництва ДП «МТП «Чорноморськ» з вимогою поновити його негайно на посаді начальника 2 терміналу згідно з рішенням суду від 12.06.2018 року та допустити на робоче місце (т.1, а.с.62).

14.06.2018 року позивач звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області із заявою про видачу виконавчого листа по цивільній справі №501/768/17 (т.1. а.с.63).

18.06.2018 року позивач звернувся до ЧМВ ГТУЮ в Одеській області із заявою про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання рішення суду по справі №501/768/17 (т.1, а.с.64).

19.06.2018 року головним державним виконавцем ЧМВ ГТУЮ в Одеській області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП №56630472) (т.1, а.с.65-66).

25.06.2018 року позивач повторно звернувся до керівництва ДП «МТП «Чорноморськ» із заявою та вимогою видати наказ яким поновити його негайно на посаді начальника 2 терміналу згідно з рішенням суду від 12.06.2018 року та допустити на робоче місце (т.1, а.с.67).

06.07.2018 року позивач звернувся із заявою на ім`я начальника ЧМВ ГТУЮ в Одеській області про невиконання відповідачем рішення суду від12.06.2018 року по справі № 501/768/17 (ВП № 56630472) (т.1, а.с.68).

Листом від 05.07.2018 року №111/11.2-11 за підписом начальника служби управління персоналом (далі-СУП) ОСОБА_2 , позивача було повідомлено про видання керівництвом ДП «МТП «Чорноморськ» наказу № 312 від 13.06.2018 «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » та запропоновано у стислий термін прибути до відділу кадрів орту (т.1 а.с.71).

13.07.2018 року позивача було ознайомлено під розпис з наказом від 13.06.2018 року № 312 про поновлення на роботі. При ознайомленні зі змістом наказу № 312 Старюченко зроблено запис про не згоду та додано заперечення до наказу (т.1, а.с.72).

13.07.2018 року ознайомлено позивача під розпис з розпорядженням від 13.06.2018 №16 «Про визначення робочого місця» за підписом тимчасово виконуючого обов`язки директора порту ОСОБА_3 . Після ознайомлення зі змістом розпорядження від 13.06.2018 року № 16, позивачем було зроблено запис, що він не згоден з розпорядженням та додано заперечення до нього (т.1, а.с.73).

Службовим листом від 16.07.2018№122/11.2-11 ознайомлено позивача з його посадовим окладом, який складає: 11673 грн. (середньогодинною тарифною ставкою: 70 гривень 32 копійки) (т.1, а.с.76).

16.07.2018 року ознайомлено позивача під розпис з наказом №327 від 20 червня 2018 року «Про зміни в організації виробництва і праці», за підписом в.о. директора порту ОСОБА_4 , відповідно до якого у зв`язку з укладанням 13.06.2018 року договору оренди державного нерухомого майна ДП «МТП «Чорноморськ», яке знаходиться на балансі 2 терміналу, з ТОВ «ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН», структурний підрозділ порту другий термінал підлягає ліквідації з 01.09.2018 року з усіма робочими місцями та посадами, що складають його штатний розпис (т.1,а.с.74, т.2.а.с.187).

19.07.2018 року ознайомлено позивача під розпис з розпорядженням від 18.07.2018 №21 «Про визначення робочого місця та оголошення простою начальнику 2 терміналу ОСОБА_1 ». Позивач зазначив свою незгоду з наказом (т.1, а.с.79).

Даний наказ позивач оспорив. Постановою Одеського апеляційного суду від 15.10.2020 по справі № 501/2342/19 визнано незаконним розпорядження в.о. директора порту Сєчкіна Сергія Анатолійовича від 18.07.2018 №21 «Про визначення робочого місця та оголошення простою начальнику 2 терміналу ОСОБА_1 в частині п.3 та скасовано. Зобов`язано відповідача Державне підприємство «Морський торговельний порт «Чорноморськ» здійснити перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 відповідно до умов Колективного договору та Галузевої угоди.

30 липня 2018 року, позивач отримав листа від ДП «МТП «Чорноморськ», у якому знаходилось Повідомлення та попередження від 16.07.2018 №124/11.2-11, про наступне звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України. за підписом виконуючого обов`язки директора порту ОСОБА_4 . У даному Попередженні, позивачу було запропоновано переведення на вакантне робоче місце змінного стивідора 4 терміналу з місячним окладом 7503 грн. або інженера з охорони праці 1 кат. портового флоту з місячним окладом 8738 грн. та вимога у строк до 31.07.2018 року письмово проінформувати службу управління персоналом шляхом подання відповідної заяви, про згоду щодо переведення на одне з запропонованих робочих місць.

31 серпня 2018 року, виконуючи умови п.п.1,2 наказу від 20.06.2018 №327, позивачем надіслано заяву на ім`я виконуючого обов`язки директора порту Сєчкіна С.А., про звільнення з ДП «МТП «Чорноморськ» за п.5 ст.36 КЗпП, у зв`язку з переведенням до ТОВ «ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН», а також надіслано заяву на ім`я директора ТОВ «ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН», про прийом на роботу (т.1.а.с.105-107).

03.10.2018 року, позивач отримав листа №187/11.2-11.2611 за підписом в.о директора порту ОСОБА_4 , яким позивача було повідомлено про відмову від переведення до ТОВ «ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН» (т.1,а.с.121).

23 листопада 2018 року, у відділі кадрів порту, позивач отримав письмове Повідомлення №231/11.2-11, за підписом начальника СУП ОСОБА_2 котрим позивача було проінформовано, що відповідно до наказу в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» від 20.06.2018№327 «Про зміни в організації виробництва і праці», структурний підрозділ 2 термінал та робоче місце позивача ліквідоване з 01.09.2018р.

Попереджено позивача про звільнення за пунктом 1 ст.40 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги у розмірі його середнього місячного заробітку. Одночасно з цим, з метою подальшого працевлаштування, адміністрація порту пропонує позивачу переведення на одне з вакантних робочих місць: групового механіка портового флоту з місячним посадовим окладом 7888 грн. або провідного інженера-технолога спеціалізованого комплексу з переробки руди з місячним посадовим окладом 9200 грн. (т.1, а.с.126).

28 листопада 2018 року, позивач письмово звернувся до роботодавця з пропозицією, надати йому роботу відповідно до його фаху та відповідно до його досвіду роботи у порту (т.1.а.с.127).

Листом від 14 грудня 2018р.№1422/06-22.3655 за підписом виконуючого обов`язки заступника директора порту з правових питань Бондарева Р.В., позивача було повідомлено про те, що його пропозиції будуть враховані (т.1,а.с.128).

18 липня 2019 року, позивач подав до Іллічівського міського суду Одеської області позовну заяву про визнання незаконними та скасування розпорядження в.о. директора порту Сєчкіна С.А., про оголошення простою, визначення розміру посадового окладу та стягнення боргу по заробітній платі (цивільна справа №501/2342/19).

12 серпня 2019 року, позивача ознайомлено під розпис з наказом №344 від 07 серпня 2019 року «Про зміну істотних умов праці», за підписом в.о. директора державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» Сєчкіна С.А. Згідно з п.п.1;2. наказу «Встановити з 01.11.2019р. працівникам підприємства, посади яких зазначені у додатку 1 до цього наказу, середньорічні годинні ставки (посадові оклади) у розмірах, зазначених у додатку 1 до цього наказу. Здійснити вивільнення працівників підприємства, посади яких зазначені у додатку 1 до цього наказу, у разі їхньої відмови від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці відповідно до п.6 ст.36 КЗпП України». (т.1,а.с.243, т.2,а.с.176).

23 серпня 2019 року, у відділі кадрів порту, позивача було ознайомлено з Повідомленням вих.№377/1.2-11 від 22.08.2019р., про зміни умов праці відповідно до наказу від 07.08.2019№344. Факти порушення своїх прав, обумовлені таким повідомленням, позивач виклав на копії повідомлення під час ознайомлення з ним (т.1,а.с.244,т.2.а.с.179).

27 вересня 2019 року, на підставі заяви позивача від 24.09.2019, було видано наказ №6208 про надання щорічної відпустки (т.2,а.с.23).

31 жовтня 2019 року, державне підприємство «Морський торговельний порт «Чорноморськ» видало наказ №568/О-2 про припинення трудового договору з начальником терміналу ОСОБА_1 за пунктом 6 статті 36 КЗпП України, відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці, за підписом першого заступника директора порту Сєчкіна С.А. (т.2,а.с.24,т.3,а.с.174).

Також, судом досліджено копії:

- Копія постанови Одеського апеляційного суду від 27.06.2019 у цивільній справі №501/768/17 (т.,а.с.56-61);

- Копія посвідчення ветеран ДП «ІМТП» (т.1,а.с.53)

- Копія посадової інструкції першого заступника директора ДП «ІМТП» (т.3,а.с.18-21)

- Наказ керівника ДП «МТП «Чорноморськ» від 30 вересня 2019р. №3-Ос (т.3,а.с.23)

- Копія звернення від 09 вересня 2019р. до в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» ОСОБА_4 , про визнання незаконним наказу від 07.08.2019№344, про зміну істотних умов праці, про необхідність надання методики розрахунку посадового окладу начальнику терміналу, про необхідність надання тарифної сітки та схеми посадових окладів та інш. (т.2,а.с.5-6)

- Копія звернення позивача від 25 листопада 2019р., до в.о. директора ДП «МТП «Чорномоськ» ОСОБА_5 , з проханням скасувати наказ від 31.10.2019№568/О-2 (т.2,а.с.37-41)

-Копія листа-запиту позивача від 26 листопада 2019р., до Міністра інфраструктури України ОСОБА_6 (т.2,а.с.42)

-Копія наказу Мінінфраструктури України від 11.09.2017»101-О, про покладання обов`язків директора ДП «МТП «Чорноморськ» (т.2,а.с.44-45)

- Копія розпорядження Кабміну України від 6 листопада 2019р.№1034-р., за підписом Прем`єр-міністра України О.Гончарука, про погодження призначення ОСОБА_5 виконуючим обов`язки директора ДП «МТП «Чорноморськ» (т.2,а.с.47)

- Копія наказу від 20.02.2017№93 «Про затвердження та введення в дію Положення 2 термінал» (т.2,а.с.47)

- Копія скарги від 23 вересня 2019р., на адресу: Мінсоцполітики, ДСУ з питань праці, а також ГУ Держпраці в Одеській області, про порушення законодавства України про працю та вчинення перешкоди посадовими особами та керівництвом порту (т.2.а.с.16-18)

- Копія заяви від 24 вересня 2019р., про надання відпустки (т.2.а.с.19)

- Копія наказу від 27.09.2019№6208, про надання відпустки (т.2.а.с.19)

-Копія посадової інструкції начальника терміналу від 30.12.2016№933/11.1-22 затвердженою наказом від 30.12.2016№792 (т.2.а.с68-67)

-Витяг з Статуту ДП «МТП «Чорноморськ» (т.2.а.с.73-77)

-Витяг з Колдоговору ДП «ІМТП» (т.2.а.с.78-82)

-Витяг з правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «ІМТП» затвердженого на Конференції трудового колективу від 16 серпня 2000 року (т.2.а.с.83-84)

-Копія листа Мінсоцполітики від 21.06.2013№3572/18/14-13, про реєстрацію Галузевої Угоди (т.2.а.с.85)

-Витяг з Галузевої угоди (т.2.а.с.86-91)

-Витяг з Класифікатора професій ДК 003-2010, затвердженого наказом Держспоживстандартом 28.07.2010 (т.2.а.с.91-97)

- Витяг з Рекомендацій Мінпраці від 31.03.1994 р. № 44 (т.2,а.с.130-131)

- Витяг з Методичних рекомендацій щодо формування кваліфікаційних характеристик професій працівників (наказ №547/1438 від 16.12.2011) (т.2,а.с.132-135)

- Витяг з Методичних рекомендацій Мінсоцпраці з розробки тарифних умов організації оплати праці працівнику госпрозрахункових підприємств (наказ №348 від 25.12.2013)(т.2,а.с.136-139)

- Витяг з Порядку проведення конкурсного відбору (наказ від 03.09.2008 №777) (т.2,а.с.140-144)

- Службовий лист № 19/11.1-12 від 25.02.2020 в.о. начальника служби управління персоналом ДП «МТП «Чорноморськ» (т.3 а.с.16-17);

- Копія наказу №568/0-2 від 31.10.2019 «Про припинення трудового договору» (т.3 а.с.22);

- Копія наказу МІУ № 3-0с від 30 вересня 2019 року (т.3 а.с.23);

- службові листи №85/11.1-12 від 30.06.2020 та №19/11.-12 від 25.02.2020 (т.3 а.с.86-88);

- Копія наказу МІУ №101-0 від 11 вересня 2019 року (т.3 а.с.89-90)

- копія листа ДП «МТП «Чорноморськ» від 05.03.2020 (т.3 а.с.219).

Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку вільно погоджується.

Статтею 5-1 КЗпП України забезпечено правовий захист громадян від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до частини третьої статті 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Згідно з частиною четвертою статті 32 КЗпП України, якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

У пункті 6 частини першої статті 36 КЗпП України передбачено, що підставами припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.

Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що під змінами в організації виробництва і праці слід розуміти об`єктивно необхідні дії власника або уповноваженого ним органу, обумовлені, за загальним правилом, впровадженням нової техніки, нових технологій, вдосконаленням структури підприємства, установи, організації, режиму робочого часу, управлінської діяльності, що спрямовані на підвищення продуктивності праці, поліпшення економічних і соціальних показників, створення безпечних умов праці, поліпшення її санітарно-гігієнічних умов.

Припинення трудового договору за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо).

Суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, встановив фактичні обставини у справі, від яких залежить правильність вирішення спору, зокрема те, що позивач у визначений законом двомісячний термін не відмовлявся від роботи в нових умовах праці. Позивач висловлював свою незгоду лише в частині зменшеного розміру заробітної плати, а не відмовлявся від подальшої роботи в ДП «МТП «Чорноморськ» та дійшов висновку про те, що відповідачем неправомірно звільнено його з роботи на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що винесенню цього наказу передувала ліквідація з 01.09.2018 року структурного підрозділу «Другий термінал» з усіма робочими місцями та посадами, що складають його штатний розпис згідно з наказом ДП «МТП «Чорноморськ» від 20 червня 2018 року № 327 «Про зміни в організації виробництва і праці», у зв`язку з укладанням 13.06.2018 року договору оренди державного нерухомого майна ДП «МТП «Чорноморськ», яке знаходиться на балансі 2 терміналу, з ТОВ «ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН».

В результаті чого, позивач з 01.09.2018 року знаходився на стадії скорочення згідно Попередженням про наступне звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України від 16.07.2018 №124/11.2-11, за підписом виконуючого обов`язки директора порту Сєчкіна С.А. та від 23.11.2018№231/11.2-11, за підписом начальника СУП Дударя П.П. (т.1,а.с.74, 105-107, 110-115, 122-152, 162-165, 195, 197, 243, т.2 а.с.187-197).

Судом встановлено і це відповідає матеріалам справи, що на підприємстві мало місце скорочення штату, посада, яку займав позивач, була виключена зі штатного розпису, а позивач був виведений поза штат у підрозділ 2961 (посади, що вивільняються) та був двічі ознайомлений з повідомленнями (попередженнями) від 16.07.2018№124/11.2-11 та від 23.11.2018 №231/11.2-11 про звільнення з роботи за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, котрі роботодавцем не скасовані, що також підтверджується представником відповідача під час розгляду справи по суті.

Отже, відповідно до змісту глави ІІІ-А КЗпП України (забезпечення зайнятості вивільнюваних працівників) передбачено, що вивільнення працівників цієї категорії, може застосовуватися тільки у разі припинення трудового договору з підстав, що зазначені у п.1 ст.40 КЗпП України.

Таким чином, у роботодавця були підстави для звільнення позивача за пунктом 1 статті 40.

Пунктом 1 статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником, або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, втому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, передбачених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП України).

За частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, власник, або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж самому підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, при скороченні чисельності або штату вказаною нормою встановлено обов`язок власника підприємства або уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України, роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явились на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Зазначене узгоджується з правовою позицією ВС України викладеною у постанові від 1 квітня 2015 року у справі за №6-40цс15.

Згідно до ст.31 КЗпП України, власник або уповноважений на то орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленою трудовим договором.

Як вбачається з матеріалів справи адміністрація порту пропонувала позивачу переведення на одне з вакантних робочих місць: змінного стивідора 4 терміналу з місячним окладом 7503 грн., інженера з охорони праці 1 кат. портового флоту з місячним окладом 8738 грн. групового механіка портового флоту з місячним посадовим окладом 7888 грн. або провідного інженера-технолога спеціалізованого комплексу з переробки руди з місячним посадовим окладом 9200 грн.

Судом встановлено, що відповідач розпочавши скорочення яке передбачене пунктом 1 статті 40 не закінчив його, при цьому, у діях відповідача вбачається бажання звільнити позивача за «нейтральною» підставою, а не за ініціативою роботодавця. Адже звільнення за пунктом 6 статті 36 КЗпП не є звільненням за ініціативою роботодавця, на відміну від звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП.

При зміні істотних умов праці посада, яку обіймає працівник, залишається у штатному розписі, але змінюються умови трудового договору - розмір оплати праці, тривалість робочого часу, режим роботи тощо.

А зміни в організації виробництва і праці, наслідком яких є скорочення штату або чисельності працівників, означать, що посада, яку раніше обіймав працівник, виводиться із штатного розпису.

До таких висновків дійшов ВС у постанові від 05.09.2018 у справі №641/397/17, переглядаючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами і доповненнями) судам роз`яснено, що припинення трудового договору за пунктом 6 статті 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці, які не супроводжуються скороченням чисельності чи штату працівників.

Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України викладених у п.10 Постанові за №9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» (далі - Постанова), При розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов`язували звільнення. Якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю.

Відповідно до п.19. Постанови, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Пунктом 31 Постанови передбачено, що згідно з ч.3 ст.32 КЗпП України в межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці: систем і розмірів оплати, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміни розрядів і найменування посад та інших - допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці. Якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов`язку поновити працівникові попередні умови праці.

Тому, суд доходить висновку, що звільнення позивача на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України є незаконним.

Крім того, судом встановлено, що наказом в.о директора порту №344 «Про зміну істотних умов праці» від 07.08.2019 року працівникам підприємства, посади яких зазначені у додатку 1 до цього наказу, в тому числі і позивачу з 01.11.2019 встановлено середньорічні годинні ставки (посадові оклади) у розмірах, зазначених у додатку 1 до цього наказу, позивачу у розмірі 44,32 грн., місячний посадовий оклад 7361 грн. (т.1 а.с.243, т.2 а.с.176-177).

Судом встановлено і це відповідає матеріалам справи, що у формулі яка використовувалась при розрахунку нового розміру посадового окладу позивачу, відповідачем не було застосовано коефіцієнт (1,2) відповідно до вимог пункту 3.2 Галузевої угоди (т.2.а.с.86-91).

Водночас посилання відповідача у наказі від 07.08.2019№344 «Про зміни істотних умов праці», на зміст додатку №1 Колективного договору, є не доречним, оскільки у зазначеному додатку, визначаються мінімальні рівні посадових окладів та тарифних ставок по основним професійно-кваліфікаційним групам робітників порту, при цьому, посади позивача (начальник терміналу), серед них не має, що підтверджується наданими сторонами доказами, а саме копією наказу №344 від 07.08.2019 та додатком № 1 Колдоговору ДП «МТП «Чорноморськ» (т.2 а.с.78-82,86-91, 177,219-220).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що у штатному розписі ДП «МТП «Чорноморськ» та у штатному розписі терміналів (комплексів): Першого, Контейнерного, Другого, Четвертого, П`ятого, Спеціалізованого Комплексу з Переробки Руди (далі - СКПР) та Спеціалізованого Комплексу з Переробки Сірки (далі - СКПС), посади керівників ідентифікуються відповідно до розділу 5 Класифікатора професій ДК 003-2010, одним цифровим кодом: «1226,2 - начальники (інші керівники) та майстри виробничих підрозділів на транспорті».

Відповідно до змісту листа Міністерства соціальної політики України від 20.08.2019№968/0/204-19, Підприємства госпрозрахункової сфери згідно із статтею 97 Кодексу законів про працю України та статтею 15 Закону України «Про оплату праці» питання оплати праці своїх працівників вирішують самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими угодами (т.1 а.с.245-247).

Відповідно до вимог статей 96, 97 КЗпП України (в редакції, чинній на момент дії спірних правовідносин), основою організації оплати праці є тарифна система оплати праці, яка включає тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики (довідники). Тарифна система оплати праці використовується для розподілу робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від їх кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою формування та диференціації розмірів заробітної плати. Формування тарифної сітки (схеми посадових окладів) провадиться на основі тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів).

Оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про колективні договори і угоди» від 1 липня 1993 року № 3356-XII (в редакції, на момент дії спірних правовідносин) встановлено, що положення генеральної, галузевої, регіональної угод діють безпосередньо і є обов`язковими для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду.

Стаття 13 КЗпП України вимагає встановлення в колективних договорах умов регулювання фондів оплати праці та встановлення міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень в оплаті праці.

Пунктом 1.2 Колективного договіру ДП «МТП «Чорноморськ» передбачено, що розміри тарифних ставок і схеми посадових окладів працівників встановлюються з урахуванням мінімальних гарантій, визначених галузевою (регіональною) угодою.

Суд встановив, що у липні 2013 року було укладено Галузеву угоду між Міністерством інфраструктури України, Федерацією роботодавців транспорту України і Спільним представницьким органом профспілок у сфері морського транспорту на 2013-2015 роки зареєстрована Міністерством соціальної політики за №23.

Відповідно до пункту 1.4 Галузевої угоди положення Галузевої угоди діють безпосередньо і є обов`язковими для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії Сторін, які її підписали. Ця Угода є основою для розроблення та укладання договорів Підприємств.

Судом встановлено, що пунктом 3.1. Галузевої угоди (розділ ІІІ. Оплата і нормування праці) визначено мінімальну тарифну ставку (оклад) працівника, який виконує роботу, що не вимагає кваліфікації, за повністю виконану місячну норму праці у розмірі не меншому від розміру мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законодавством України (т.2 а.с.86-91).

Пунктом 3.2 Галузевої угоди (розділ ІІІ Оплата і нормування праці)передбачено визначати тарифну ставку робітника першого розряду (на інших (допоміжних) роботах) за повністю виконану місячну норму часу в нормальних умовах праці у розмірі не менше 120% (тобто коефіцієнт 1,2) розміру заробітної плати некваліфікованого Працівника, встановленого відповідно до вимог пункту 3.1 цієї Угоди (т.2 а.с.86-91).

Пунктом 3.3 Галузевої угоди (розділ ІІІ. Оплата і нормування праці) передбачено визначати тарифні ставки (сітки) робітників, схеми посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців і технічних службовців і робітників підприємств, розраховані на основі визначеного у колективному договорі Підприємства розміру мінімальної місячної тарифної ставки (окладу) робітника першого розряду та мінімальних міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів місячних тарифних ставок (окладів) керівників, професіоналів, фахівців і технічних службовців і робітників Підприємств до мінімальної місячної тарифної ставки (окладу) робітника першого розряду (у коефіцієнтах) встановлених у Додатку 1 до цієї Угоди (т.2 а.с.86-91).

В свою чергу, додатком 1 до Галузевої угоди передбачено, що мінімальні міжкваліфікаційні (міжпосадові) співвідношення розмірів місячних тарифних ставок (окладів) керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців і робітників Підприємств до мінімальної місячної тарифної ставки (окладу) робітника першого розряду (у коефіцієнтах) застосовується для керівників основних підрозділів, які визначають технічну та економічну політику Підприємства до якої також належить і посада Позивача не нижче: 3,667 (т.2 а.с.90).

Таким чином, Судом встановлено, що у Галузевій угоді (розділ ІІІ. Оплата і нормування праці) визначено формулу розрахунку місячної тарифної ставки робітника 1 розряду за підгалузями та видами робіт, та формулу розрахунку місячного посадового окладу керівників, професіоналів, фахівців, за умовами яких місячна тарифна ставка розраховувалась, як мін.з/плата*1,2*Z (коефіцієнт співвідношення по підгалузям та за видами робіт), а місячний посадовий оклад, розраховувався за такою формулою: мін. з/плата*1,2*Z (коефіцієнт співвідношення по підгалузям та за видами робіт)* Х (коефіцієнт співвідношення по професії, посаді).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України, якою з 1 липня 2019 року установлено мінімальний прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2007 гривень.

Отже, мінімальний посадовий оклад позивача враховуючи положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» та положення Галузевої угоди, становить 2007,00 грн. * 1,2 (коефіцієнт) * 3,667(коефіцієнт) = 8831,6 гривень в місяць, що на 1471 гривень більше, ніж визначений відповідачем, розмір нового посадового окладу позивачу, котрий згідно додатку 1 до наказу від 07.08.2019№344 складає: 7361 гривень.

Таким чином формула, що використовувалась позивачем при розрахунку мінімального розміру посадового окладу керівника основного виробництва, відповідає умовам Галузевої угоди на 2013-2015 роки.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про колективні договори і угоди» положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства. Положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов`язковими для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду.

Наказом №344 від 07.08.2019 «Про зміну істотних умов праці» з 01.11.2019 було встановлено позивачу новий посадовий оклад, розмір якого був меншим від встановленого у Галузевій угоді мінімального розміру посадового окладу для керівників основного виробництва.

На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що зміст колективного договору ДП «МТП «Чорноморськ» в частині визначення рівня посадового окладу керівникам структурних підрозділів до яких також відноситься посада позивача, взагалі не узгоджується зі змістом Галузевої угоди між Міністерством інфраструктури України, Федерацією роботодавців транспорту і спільним представницьким органом профспілок у сфері морського транспорту (т.2 а.с.78-82, 86-91, 219-220).

Разом з цим, судом встановлено, що відповідач при визначенні позивачу мінімального розміру посадового окладу у своєму розрахунку не застосував пункт 3.2. Галузевої угоди, оскільки зазначена норма у Колективному договорі Підприємства також не дотримана.

Незастосування правил, встановлених у Галузевих угодах на відповідні роки, об`єктивно погіршує становище працівника підприємства, що є недопустимим.

Включивши до умов колективного договору положення про те, що за погодженням сторін можуть поширюватись положення генеральної, галузевої, регіональної угод для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоди, та враховуючи вимоги частин другої та третьої статті 97 КЗпП України про встановлення оплати праці у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами, сторони таким чином погодились, що вимоги додатку № 1 до Галузевої угоди на відповідні роки є для них обов`язковими, а тому у разі їх порушення підлягають захисту, зокрема й у судовому порядку.

Зазначене грубо порушує Законодавство України про працю, в частині визначення мінімального розміру посадового окладу керівнику терміналу, зокрема частину 2 ст.97 КЗпП України, котрою передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

За період з 01 листопада 2019 року до дня фактичного звільнення 11 листопада 2019 року позивачу було встановлено посадовий оклад без дотримання норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами, тобто відповідачем порушено законодавство про оплату праці.

Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Отже, суд приходить до висновку, що наказ від 07.08.2019№344 «Про зміну істотних умов праці» виданий керівництвом ДП «МТП «Чорноморськ» безпідставно та незаконно в частині п.1 та п.2.3, яка стосується начальника 2 терміналу, а тому підлягає скасуванню.

Зазначене також узгоджується з правовою позицією ВС України викладеної у постанові від 15 листопада 2018 року у справі №463/6493/15-ц (провадження №61-32962св18).

Також, судом встановлено, що 30 вересня 2019 року Міністерством інфраструктури України було видано наказ №3-Ос, про керівника державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», у пункті 1 цього наказу зазначено: «Увільнити ОСОБА_4 , першого заступника директора державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» від виконання обов`язків директора порту з 01 жовтня 2019 року» (т.2 а.с.46, т.3 а.с.23).

При цьому, Міністерством інфраструктури України не було вирішено питання щодо призначення керівника державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» чи покладання виконання обов`язків на іншу особу державного підприємства.

Згідно з пунктом 7.3. Статуту ДП «МТП «Чорноморськ» затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 15 грудня 2017 року №443 (далі - Статут), призначення на посаду та звільнення з посади Директора Підприємства здійснюється Уповноваженим органом управління, а після утворення наглядової ради - наглядовою радою Підприємства, шляхом укладання (розірвання) з ним контракту, у порядку, встановленому законодавством України (т.2 а.с.73-77, 180-183).

Судом встановлено, що відповідно до п.87 інструкції з діловодства ДП «ІМТП» від 10 січня 2013р. №27, накази (розпорядження) підписуються начальником порту, а у разі його відсутності - посадовою особою, яка виконує його обов`язки згідно з відповідним наказом. (т.2 а.с.52-56).

Пунктом 1.4 (розділ І Загальні положення) посадової інструкції першого заступника директора ДП «ІМТП» від 16.01.2014№ 32/18.2-22 передбачено, що під час відсутності директора порту перший заступник директора порту виконує його обов`язки згідно наказу (т.3,а.с.18-21).

Відповідно до п.5.1 (розділу 5. ПРАВА) посадової інструкції першого заступника директора ДП «ІМТП» від 16.01.2014№ 32/18.2-22, перший заступник директора порту має право на період відсутності директора порту виконувати обов`язки директора порту згідно наказу (т.3 а.с.18-21).

В свою чергу, доказів, які б могли підтвердити повноваження першого заступника директора ОСОБА_4 щодо виконання ним обов`язків директора порту у період з 01.10.2019 по 13.11.2019р. відповідачем до суду надано не було та у матеріалах справи не міститься.

Суд критично ставиться до тверджень відповідача стосовного того, що відповідно до пункту 8.2 Статуту, на час відсутності Директора його обов`язки виконує перший заступник Директора. У разі відсутності Директора та першого заступника Директора обов`язки Директора виконує інший заступник Директора, оскільки даний пункт Статуту встановлює на виняткові підстави для виконання першим заступником або іншими заступниками Директора обов`язків Директора порту за умови, що діючий Директор знаходиться у відпустці, відрядженні, або тимчасово непрацездатний. При цьому, у матеріалах справа відсутні докази про призначення нового Директора у ДП «МТП «Чорноморськ» у період з 01.10.2019 по 13.11.2019 (т.2 а.с.73-77, т.2 а.с.180-183).

Таким чином, у Суду є усі підстави вважати, що перший заступник директора порту ОСОБА_4 не мав права на складання та підписання наказу від 31.10.2019 №568/О-2 про припинення трудового договору з позивачем.

Крім того, Судом встановлено, що з 14.10.2019 року включно по 10.11.2019 року позивач знаходився у щорічній відпустці (т.2 а.с.23).

При цьому, із змісту наданої відповідачем копії наказу від 07.08.2019 №344 «Про зміну істотних умов праці» вбачається, що відповідач 30.10.2019 року, на передодні видання наказу від 31.10.2019 №568/О-2, про припинення трудового договору з позивачем, за своєю ініціативою отримав погодження на роботу у істотно змінених умовах праці у працівників зазначених у додатку 1 до наказу №344, окрім Позивача (т.2 а.с.176).

Отже, видання відповідачем наказу від 07.08.2019 №568/О-2 про припинення трудового договору з позивачем за пунктом 6 статті 36 відбулось 31.10.2018 року, у період перебування позивача у щорічній відпустці є неприпустимим, оскільки відповідач передчасно до звільнення позивача з 11.11.2019, позбавив його можливості повідомити роботодавця про прийняте ним рішення, щодо роботи у змінених з 01.11.2019 року, істотних умовах праці.

За таких умов, звільнення з роботи позивача є грубим порушенням Порядку, що передбачений п.6 частини першої ст.36 КЗпП України, ст.43 Конституції України (кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також вказує на упереджене ставлення до позивача з боку відповідача.

Відповідно до ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави, або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Суд, зауважує, що визнання наказу про звільнення незаконним автоматично тягне за собою поновлення працівника на роботі та обов`язок роботодавця виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу (аналогічного висновку дійшов ВССУ при розгляді справи №223/30/16-ц від 25.09.2017).

Оскільки суд дійшов висновку про незаконність звільнення позивача, то в порядку ст.235 КЗпП України, позивач має право на стягнення на свою користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок) і обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці, що передують події, з якою пов`язана виплата.

Пунктом 5 розділу ІV Порядку передбачено, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів.

Згідно до пп.б) п.4 Постанови КМ України «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» за №100 від 08.1995 року до розрахунку не входять одноразові виплати які носять компенсаційний характер та які нараховуються з метою відшкодування працівникам матеріальних витрат пов`язаних з виконанням трудових чи інших передбачених законом обов`язків, та характер допомоги (за невикористану відпустку, вихідна допомога, матеріальна допомога тощо) ст.ст.44, 83, 120, 121,125 КЗпП України.

Премії, винагороди та інші заохочувальні виплати які пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій відповідно до п.3 даної Постанови включаються до розрахунку.

Тобто, всі виплати в тому числі одноразові, які пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій (високі досягнення в праці; високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою та інші, виробничі премії; одноразова винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо), включаються до розрахунку.

Відповідно до абз.16 п.4 Порядку, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою втратою непрацездатності.

Так, відповідно до бухгалтерської довідки №625 від 20.02.2020 ДП «МТП «Чорноморськ», сума заробітної плати позивача складає: Вересень 2019р. з/п - 13601,90 грн., Жовтень 2019р. з/п - 6796,90 грн. Середньомісячна заробітна плата складає: (13571,90 + 6796,90) : 2 = 10184,4 грн.

В вересні було фактично відпрацьовано 21 робочий день, в жовтні було 9 робочих днів, загальна кількість фактично відпрацьованих робочих днів складає: 21+9 = 30 р/д.

Середня кількість робочих днів складає: 30 : 2 = 15 р/д.

Середньоденний заробіток працівника складає: 10184,4:15 = 678,96 грн.

Кількість часу вимушеного прогулу з 12.11.2019 року по 18.02.2021 року складає: 14+21+21+20+21+21+19+20+23+20+22+21+21+22+19+14=319 р/д.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12.11.2019 року по 18.02.2021 року складає: 678,96 х 319 = 216588,24 грн.

Таким чином, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу з 12.11.2019 року по 18.02.2021 року, який підлягає стягненню з відповідача, складає: 216588,24 грн. (двісті шістнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят вісім гривень, 24 копійки).

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позов в цій частині обґрунтований та підлягає задоволенню.

Згідно з п.2 і п.4 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 2) присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; 4) поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача на роботі та стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми плату же за один місяць.

Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява №26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з викладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, у зв`язку з тим, що позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок, вказані витрати на користь позивача підлягають стягненню з відповідача.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові-на позивача; у разі часткового задоволення позову-на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивача за заявлені вимоги про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу звільнено від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 2165,88 грн.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, - задовольнити.

Наказ виконуючого обов`язки директора порту Сєчкіна Сергія Анатолійовича від 07.08.2019 №344 про зміну істотних умов праці в частині п.1 та п.2.3, - визнати незаконним та скасувати.

Наказ першого заступника директора порту Сєчкіна Сергія Анатолійовича від 31.10.2019 №568/О-2 про припинення трудового договору, - визнати незаконним та скасувати.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника 2 терміналу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ».

Стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12.11.2019 по 18.02.2021 в розмірі 216588,24 гривень.

Стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 768,40 гривень.

Стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на користь держави судовий збір в розмірі 2165,88 гривень.

Відповідно до ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 24 лютого 2021 року.

Суддя