справа № 361/8355/21
головуючий у суді І інстанції Сердинський В.С.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Зиль Т.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 жовтня 2021 року у справі за заявою представника позивача ОСОБА_2 адвоката Волкова Анатолія Володимировича про забезпечення позову, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року представник позивача ОСОБА_2 адвокат Волков А.В. звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Представник позивача адвокат Волков А.В. також 29 вересня 2021 року звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 із заявою про забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_1 забезпечувати побачення та спілкування (контакт) ОСОБА_2 з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожної суботи з 10:00 до 18:00 год. у парках, скверах, розважальних закладах, спортивних майданчиках та інших об`єктах дитячої інфраструктури м. Бровари, Київської області. Також зобов`язати ОСОБА_1 забезпечувати щодня у будні дні з 18:30 до 19:15 год. контакт ОСОБА_2 з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом відеозв`язку за допомогою мобільних застосунків «Viber», «WhatsApp», «Telegram» та/або програм « Zoom », «Skype».

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 жовтня 2021 року заяву представника позивача ОСОБА_2 адвоката Волкова Анатолія Володимировича про забезпечення позову задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 забезпечувати побачення та спілкування (контакт) ОСОБА_2 з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожної суботи з 10:00 до 18:00 год. у парках, скверах, розважальних закладах, спортивних майданчиках та інших об`єктах дитячої інфраструктури м. Бровари Київської області.

Зобов`язано ОСОБА_1 забезпечувати щодня у будні дні з 18:30 до 19:15 год. контакт ОСОБА_2 з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом відеозв`язку за допомогою мобільних застосунків «Viber», «WhatsApp», «Telegram» та/або програм « Zoom », « Skype ».

Не погоджуючись із указаною ухвалою суду ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на наступне. На момент подання заяви про забезпечення позову у справі № 361/8355/21 (дата надходження до суду - 29 вересня 2021 року), на розгляді Броварського міськрайонного суду Київської області вже знаходилась позовна заява ОСОБА_2 про відібрання дитини і повернення її до попереднього місця проживання (дата надходження - 22 вересня 2021 року), при цьому судом на момент постановлення оскаржуваної ухвали 6 жовтня 2021 року не було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за вказаним позовом, відтак вбачається беззаперечне порушення заявником процесуального порядку подання заяви про забезпечення позову у справі № 361/8355/21 (передбачений ст.ст. 187, 152 ЦПК України), та як наслідок має місце порушення суддею вимог ч. 10 ст. 153 ЦПК України під час постановлення ухвали від 6 жовтня 2021 року щодо задоволення заяви про забезпечення позову у справі № 361/8355/21.

Як вважає скаржник, заявником у порушення ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява не була подана до подання позовної заяви чи одночасно з позовом, а тільки після подання позову, однак до відкриття провадження у справі.

Крім того, наводить доводи апеляційної скарги, які на його думку також унеможливлюють розгляд та задоволення заяви про те, що ним до Броварського міськрайонного суду Київської області подано позов до ОСОБА_6 про визначення місця проживання дитини з батьком, тому ці два позови мають бути об`єднанні в одне провадження, а відтак спір по суті має вирішуватись іншим суддею.

Звертає увагу, що відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, при цьому керуючись саме цією нормою процесуального права Київський апеляційний суд 11 серпня 2020 року у справі № 752/6099/20 відмовив у задоволенні аналогічної заяви про забезпечення позову щодо спору батьків за малолітню дитину.

Вважає, що постановляючи ухвалу від 6 жовтня 2021 року щодо задоволення заяви про забезпечення позову у справі № 361/8355/21 Броварським міськрайонним судом Київської області фактично залишені поза увагою інтереси самої малолітньої дитини - ОСОБА_3 , яка отримує психологічний дискомфорт при спілкуванні з матір`ю - ОСОБА_2 (підтверджується Висновком фахівця-психолога ОСОБА_7 за результатами психологодіагностичного обстеження ОСОБА_3 від 31 липня 2021 року та Висновком фахівця-психолога ОСОБА_7 за результатами психологодіагностичного обстеження ОСОБА_3 від 9 жовтня 2021 року), у зв`язку з чим малолітня дитина проходить психологічну реабілітацію (підтверджується Протоколомпсихоконсультативного дослідження від 18 жовтня 2021 року).

26 листопада 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника заявника ОСОБА_8 - адвоката Волкова А.В., в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує, що відповідно до рішення № 231 виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області від 7 вересня 2021 року, затверджено висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_2 , однак, відповідач не виконує даного рішення органу місцевого самоврядування та фактично ізолював доньку від будь - якого спілкування з матір`ю. Усі намагання матері дитини побачитись з донькою є марними. Більш того, скаржник жодного разу не виконав навіть ухвалу суду про забезпечення позову.

Зазначає, що подання заяви про забезпечення позову до відкриття провадження у справі не є порушенням процесуального закону, відповідно до висновку викладеного у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати КЦС від 14 червня 2021 року у справі № 308/8567/20.

Вважає, що вживаючи заходи забезпечення позову, суд першої інстанції знайшов достатніми і обґрунтованими доводи заяви матері дитини ОСОБА_2 про те, що відсутність її стабільних контактів із малолітньою донькою дійсно створює загрозу втрати безпосереднього емоційного контакту дитини з нею, що в подальшому може утруднити виконання можливого рішення суду про відібрання дитини та її повернення за попереднім місцем проживання. При цьому, жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право матері на спілкування із малолітньою донькою, чи обставин, які б свідчили про спілкування матері з дитиною, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, судом не встановлено.

В суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_9 та її представник ОСОБА_10 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Відповідач ОСОБА_1 просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що невжиття таких заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконання судового рішення і виникнення між сторонами у справі конфліктних ситуацій. Будь-які права інших осіб, що не є учасниками судового процесу, не порушуються у зв`язку із вжиттям такого заходу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову заявниця вказувала на те, що дитина нерозлучно, від народження проживала з матір`ю ОСОБА_2 у м. Самбір Львівської області. Однак, 10 липня 2021 року батько дитини ОСОБА_1 після прогулянки з донькою самочинно змінив місце проживання дитини та без погодження з матір`ю вивіз її до м. Бровари. Зазначала, що ОСОБА_1 створює перешкоди у контакті дитини з матір`ю ОСОБА_2 : не дає бачитися, спілкуватися заявнику з дитиною та брати участь у її вихованні, що підтверджується доказами, наведеними у додатках.

Указані обставини у доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростував.

Вказувала, що оскільки заявнику чиняться перешкоди у спілкування з дитиною, що може істотно ускладнити виконання остаточного рішення суду та призвести до фактичної неможливості його виконання з причин повного (остаточного) розриву психологічних та емоційних зав`язків між матір`ю та донькою, просила задовольнити заяву про забезпечення позову.

Відповідно до с. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, маж право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Колегія суддів, дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, а відтак заява позивача про забезпечення позову судом першої інстанції була правомірно задоволена.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції ч. 1 ст. 152 ЦПК України, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 червня 2021 року у справі № 308/8567/20 (провадження

№ 61-3480сво21) зроблено висновок, що «законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі. Для розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлені різні процесуальні строки: два та п`ять днів відповідно. Першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті. У випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі. Законодавець не покладає обов`язку на суд відкрити провадження у справі, а тільки потім вирішувати питання про забезпечення позову. У разі повернення позовної заяви, відмови у відкритті провадження у справі передбачений процесуальний механізм скасування заходів забезпечення позову».

Встановивши наявність підстав для забезпечення позову, суд першої інстанції, зробив обґрунтований висновок про наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Посилання у апеляційній скарзі на порушення заявником ч. 10 ст. 153 ЦПК України взагалі є безпідставними, оскільки указаною нормою регулюється право оскарження ухвали про забезпечення позову, що було забезпечено скаржникові.

Також є безпідставними посилання апелянта на ч. 10 ст. 150 ЦПК України, оскільки суд першої інстанції правильно врахував правові висновки наведені в постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року в справі №760/15413/19 (провадження №61-9164св20), від 25 серпня 2020 року в справі №466/2317/20 (провадження №61-11539ск20).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає заяву про забезпечення позову обґрунтованою і такою, що була правомірно задоволена судом першої інстанції, оскільки невжиття заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконання судового рішення і виникнення між сторонами у справі конфліктних ситуацій.

Решта доводів апеляційної скарги стосується самого предмету спору, що не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 жовтня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба