Справа № 464/6074/20
пр.№ 2/464/564/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.02.2021 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

суддя Тімченко О.В.

справа № 464/6074/20

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачка ОСОБА_2

вимоги: розірвання шлюбу

Обставини справи

Позивач звернулася до Сихівського районного суду м.Львова в порядку цивільного судочинства із позовом, в якому просить розірвати шлюбу з відповідачем, зареєстрований 13 липня 2011 року, покликаючись на припинення сімейних стосунків.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Ухвалою суду від 25 листопада 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторони проти такого порядку розгляду справи не заперечили.

Відповідач висловив свою позицію щодо позову, заявлені вимоги визнає та не заперечує щодо розірвання шлюбу, відзиву подавати не буде. Указане викладено у заявах відповідача від 26 жовтня 2020 року та від 11 лютого 2021 року, наявних у матеріалах справи.

Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Мотиви та висновки суду

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст.21 СК України).

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13 липня 2011 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1325 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ). У шлюбі мають малолітню дитину, 2012 року народження.

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України).

У ч.3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу - позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст.112 СК України).

Отже можна зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності згоди чоловіка чи жінки на такий союз не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

Позивач у позові покликається, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Останнім часом шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться.

Указане відповідачем не заперечено, який, в свою чергу, підтримав вимоги про розірвання шлюбу.

Отже наведені обставини свідчать, що вільної згоди на союз між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, суперечать їх інтересам, а шлюб існує формально. Підстав сумніватися у волевиявленні сторін немає. Шлюб слід розірвати, задоволивши вимоги позивача.

У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч.2 ст.114 СК України).

Судові витрати

Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, що підтверджується матеріалами, суд дійшов переконання, що позивачу слід повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 420,40 гривень. Також в порядку ст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти іншу частину сплачених позивачкою при подачі позову до суду документально підтверджених судових витрат, а саме 420,40 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 13 липня 2011 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1325.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 420,40 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 420,40 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, у такому разі суд підписує рішення без його проголошення. Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень ЦПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП невідомий, АДРЕСА_1

Повне судове рішення складено 23 лютого 2021 року, що є датою його ухвалення за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя О.В.Тімченко