ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9281/21 Справа № 201/165/21 Суддя у 1-й інстанції - Наумова О. С. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді - Деркач Н.М.,

суддів: Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,

за участю секретаря - Усик А.Д.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 квітня 2021 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 1 - 3).

В обґрунтування позовних вимог банк посилався на те, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 13.07.2010 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Відповідачем була також підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 25 000 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

У процесі користування кредитним рахунком відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості у відповідача станом на 03.11.2020 року утворилася заборгованість у розмірі, яка становить 30 661,88 грн., з яких: 24 109,84 грн. - заборгованість за тілом кредита; 6 552,04 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 квітня 2021 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 13 липня 2010 року у розмірі 24 109,84 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 1 652,83 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, банк звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його в цій частині скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не встановив дійсних прав та обов`язків сторін, які випливають з кредитного договору, не дав оцінки довідкам Банку щодо погодження відповідачем умов кредитування, у тому числі, щодо стягнення відсотків тощо.

Відповідач не скористався своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу позивача задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 13.07.2010 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Відповідачем була також підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 25 000 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено умови кредитного договору в частині своєчасності повернення кредитних коштів, у звязку з чим з позивача на користь відповідача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту. При цьому, судом відмовлено у задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідача відсотків, оскільки їх стягнення не передбачено умовами анкети-заяви, а Умови та Правила надання банківських послуг відповідачем не підписані.

Колегія суддів не перевіряє правильність висновку суду в частині задоволених позовних вимог, оскільки рішення суду в цій частині сторонами не оскаржується.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 14 липня 2010 року було підписано довідку про умови кредитування. (а.с.19)

Зазначеною довідкою, серед іншого, обумовлено сплату відповідачем процентів за користування кредитом у розмірі 3%, що становить 36 % річних.

Враховуючи те, що зазначеною довідкою, яка підписана ОСОБА_1 , визначено розмір відсотків за користування кредитом, то вони підлягають стягненню.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що сплата відсотків за кредитним договором, укладеним 13 липня 2010 року між ОСОБА_1 та банком, не передбачена.

Тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по процентам за користування кредитом.

Так, згідно з розрахунком, наданим банком, у період з моменту укладання кредитного договору до 31 березня 2015 року проценти нараховувалися у межах 36% річних, як обумовлено довідкою про умови кредитування, підписаною відповідачем.

З 01 квітня 2015 року банк застосував підвищену процентну ставку 43,2%, що не передбачено умовами кредитного договору.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за відсотками за період з 13 липня 2010 року по 31 березня 2015 року у сумі 568,51 грн. (а.с.6зв.)

В іншій частині позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами слід відмовити, оскільки підвищення процентної ставки до 43,2 % не обумовлено кредитним договором, укладеним 13 липня 2010 року між ОСОБА_1 та банком.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог банку про стягнення заборгованості за процентами.

На підставі ст.141 ЦПК України підлягає скасуванню рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат з ухваленням нового рішення.

Так, враховуючи часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам у сумі 568,51 грн. та стягнуту судом суму заборгованості за тілом кредиту, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1691,80 грн. (2102 х 24678,35 / 30661,88)

Крім того, з ОСОБА_1 на користь банку слід стягнути судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 273,58 грн. (3153 х 568,51 / 6552,04).

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2021 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченими відсотками та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за простроченими відсотками за період з 13 липня 2010 року по 31 березня 2015 року у сумі 568,51 грн.

В іншій частині позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченими відсотками відмовити.

Скасувати рішення суду в частині розподілу судових витрат та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 1691, 80 грн. та за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 273,58 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення лише у випадках, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.М. Деркач

Судді: І.Ю. Ткаченко

М.М. Пищида