МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 473/3343/21
Провадження № 22-ц/812/2290/21
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2021 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :
головуючого Темнікової В.І.,
суддів Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,
із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 листопада 2021 року, постановлену під головуванням судді Лузан Л.В., в приміщенні того ж суду, за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового наказу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 21.09.2021 року за нововиявленими обставинами, -

В С Т А Н О В И В :

30 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, поданою в його інтересах адвокатом Вуїв О.В., про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області 21.09.2021 року.

В обґрунтування заяви адвокат Вуїв О.В. зазначає, що ОСОБА_1 перебував у сімейних відносинах з ОСОБА_2 . Від даних відносин мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

21.09.2021 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області було видано судовий наказ, відповідно до якого з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини заробітку (доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до її повноліття.

ОСОБА_1 від утримування дитини не відмовляється та навпаки намагається завжди дитині допомагати та весь цей час щомісяця надавав таку допомогу. Незалежно від того що стягнення аліментів не здійснювалося в примусовому порядку, він добровільно сплачував кошти відповідачці на утримання дитини.

З 2018 року в ОСОБА_1 змінилися сімейні обставини, так як 12 червня 2018 року він уклав шлюб з ОСОБА_5 . Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_6 . Разом з дружиною та донькою вони проживають в АДРЕСА_1 в будинку дружини.

Дружина ОСОБА_7 на сьогоднішній день не працює, здійснює догляд за своєю дитиною від іншого шлюбу - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є дитиною - інвалідом підгрупи "А" з 2013 року, з дитинства хворіє на епілепсію генералізованої форми, затримку нервово - психічного розвитку, фенілкетонурію класичної форми, деменцію внаслідок органічного враження ЦНС. Відповідно до висновку амбулаторної судової-психіатричної експертизи № 200 від 24.11.2020 року, ОСОБА_5 страждає на стійке психічне захворювання, недоумство - важку розумову відсталість

За рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 січня 2021 року ОСОБА_9 була визнана недієздатною відповідно до ст. 39 ЦК України та ОСОБА_10 призначена її опікуном. ОСОБА_10 здійснює догляд за нею, отримуючи державну соціальну допомогу в сумі 2322грн. Дружина ОСОБА_7 , на даний час не працює, так як доглядає за дитиною інвалідом.

ОСОБА_1 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , його середній розмір заробітної плати за останні 6 місяців складає близько 13140 грн, з яких він в тому числі, сплачує кошти на утримання доньки ОСОБА_11 , та утримує свою сім`ю.

Донька ОСОБА_12 відвідує дитсадок, за який він також щомісячно сплачує кошти із сімейного бюджету. Донька потребує також догляду, уваги і витрат на її утримання.

ОСОБА_1 проживає зі своєю сім`єю в приватному будинку, який також необхідно утримувати та нести витрати щодо його опалення в зимовий період, нести витрати з оплати комунальних послуг.

В зв`язку з чим, змушений звертатися до суду з вказаним позовом та просити з урахуванням зміни свого сімейного стану, зміни матеріального стану відповідачки зменшити розмір стягуваних аліментів, які стягуються на утримання доньки ОСОБА_11 , з 1/4 частини заробітку (доходу) на 1/6 частину заробітку (доходу).

Відповідно до ч.8 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Тому вважає, що вищевказані обставини, які існували на час винесення судового наказу, могли вплинути на прийняття судом рішення за заявою ОСОБА_2 та про всі ці обставини не було відомо заявниці на час звернення до суду.

Відповідно ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Під час розгляду заяви про видачу судового наказу ОСОБА_1 був позбавлений можливості повідомити суду про матеріальне утримання своєї дочки ОСОБА_12 .

Отже, зазначена обставина не була відома суду на момент видачі наказу та могла вплинути на юридичну оцінку обставин судом при видачі наказу.

За приписами ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення.

За таких обставин судовий наказ підлягає перегляду за нововиявленими обставинами, так як донька ОСОБА_12 в разі виконання такого судового наказу буде перебувати в гіршому становищі, ніж дочка ОСОБА_11 , хоча діти мають рівні права, та він має щодо них рівні обов`язки з їх утримання. До того ж видача судового наказу впливає на інтереси дружини ОСОБА_10 , яка є матір`ю ОСОБА_12 та не має додаткових коштів на її утримання, так як здійснює догляд за дитиною-інвалідом, отримуючи від держави державну допомогу у зв`язку з цим.

Відповідно д ост. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Тому, вважає, що між ОСОБА_1 та заявницею фактично наявний спір щодо права вимоги стягнення аліментів на утримання дитини в певному розмірі, та в такому випадку ОСОБА_2 має право на звернення до суду із вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 листопада 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 21.09.2021 року за нововиявленими обставинами відмовлено та залишено вказаний судовий наказ в силі.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Вуїв О.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 листопада 2021 року та постановити нове рішення про задоволення заяви.

В апеляційній скарзі зазначає, що відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд судового наказу, суд першої інстанції зробив висновок, що зазначені ОСОБА_1 обставини не є нововиявленими в розумінні п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України (свідчать про його незгоду з судовим наказом), а тому відсутні підстави для задоволення заяви останнього. Однак такий висновок суду, на думку апелянта, є помилковим.

Так, пункт 4 частини 1 статті 161 ЦПК України передбачає, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Суть наказного провадження полягає в тому, що воно є безспірним. Разом з тим, в разі наявності спору між батьками щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню заява ОСОБА_2 про видачу судового наказу не відповідає вимогам статті 161 ЦПК України, оскільки ця вимога пов`язана із необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

А саме в даному спорі при розгляді його судом залученню підлягала б дружина боржника ОСОБА_10 , оскільки на розмір утримання їх з боржником дитини ОСОБА_12 впливає розмір стягнутих аліментів на утримання спільної дитини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( ОСОБА_11 ). Отже, стягнення аліментів з боржника впливає як на права ОСОБА_10 так і на права іншої дитини боржника - ОСОБА_13 .

При цьому права заявниці щодо отримання аліментів в бажаному розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) ОСОБА_1 можуть бути реалізовані в позовному провадженні - при поданні нею позову про це.

Крім того, за результатами перегляду судового наказу, суд першої інстанції мав можливість змінити його та ухвалити про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_11 аліментів в розмірі 1/6 частки від всіх видів доходу (заробітку). Таке судове рішення відповідало б принципам законності та справедливості, а також обґрунтованості, оскільки суд би врахував ті обставини, які не були відомі заявниці під час звернення до суду, а саме, що у ОСОБА_1 у новому шлюбі народилися ще одна дочка, яка має аналогічні права з іншою дочкою боржника.

При цьому обставина щодо наявності у боржника іншої сім`ї та перебування на його утриманні іншої дитини існувала на час винесення судового наказу, та ця обставина виникла не після винесення судового наказу, щоб давало можливість ОСОБА_1 звертатися до суду з заявою про зміну розміру аліментів та їх зменшення. Так як підставою для зменшення розміру аліментів можуть бути обставини, які виникли після винесення судового наказу.

Тому апелянт вважає, що вказані обставини є нововиявленими, оскільки нововиявленою обставиною може бути визнана лише та обставина, яка існувала в об`єктивній дійсності на момент ухвалення рішення суду. Не можуть бути визнані нововиявленими нові, тобто такі, що виникли чи змінилися після постановлення рішення обставини. Обставини, які виникли пізніше, є такими, що не могли бути враховані судом при розгляді справи, а тому є підставою для нового звернення до суду.

Суд першої інстанції, на погляд апелянта, зробив неправильний висновок, що вказані обставини не відносяться до нововиявлених. А також не звернув увагу на те, що залученню підлягала ОСОБА_10 як представник іншої дитини боржника, на розмір утримання якої впливає винесення судового наказу.

Посилаючись на викладені обставини у їх сукупності, особливий порядок розгляду заяв про видачу судового наказу, апелянт вважає, що є всі підстави для скасування судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами та відмови у видачі судового наказу або для його зміни.

Учасники процесу до судового засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст.263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин ( ст. 264 ЦПК України).

Ухвала суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Відмовляючи у задоволені заяви суд першої інстанції виходив із того, що заявник ОСОБА_1 та стягувач ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На її утримання, на підставі судового наказу, виданого 21.09.2021 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області, заявник ОСОБА_1 зобов`язаний до сплати аліментів на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу).

Частиною 8 ст. 170 ЦПК України передбачено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої ст. 161 цього Кодекс судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Зокрема, підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України).

При цьому, необхідними умовами для застосування вищевказаних положень є: обставини повинні існувати на час розгляду справи; бути відомими заявникові на час розгляду справи; входити до предмета доказування в справі, можуть впливати на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що заявник, обґрунтовуючи заяву про скасування судового наказу за нововиявленими обставинами, вказував на зміну сімейного стану, народження другої дитини та, як наслідок, зміну матеріального стану.

Проаналізувавши встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначені ОСОБА_1 обставини не є нововиявленими в розумінні п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України (свідчать про його незгоду з судовим наказом), а тому відсутні підстави для задоволення заяви останнього.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду.

При цьому колегія суддів виходить з того, що не зважаючи на те, що у переліку ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, відсутні будь-які з ухвал, які приймаються судом за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами відповідно до частини четвертої статті 429 ЦПК України, зокрема, ухвала про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими обставинами, разом з тим, враховуючи правовий висновок, викладений в постанові Великої палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 760/20599/15, про те, що оскаржувана ухвала фактично є судовим рішенням, ухваленим за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, то, відповідно до вимог частини сьомої статті 429 ЦПК України, може бути переглянута на загальних підставах у суді апеляційної інстанції. Отже суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності з встановлених процесуальним законодавством підстав, у тому числі на предмет процесуальних порушень, які спричиняють безумовне скасування судового рішення.

Щодо розгляду апеляційної скарги по суті, колегія суддів зазначає, що за положеннями статті 170 ЦПК України судовий наказ про стягнення аліментів, виданий на підставі пунктів 4, 5 частини 1 статті 161 ЦПК України не підлягає скасуванню, але може бути переглянутий за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу. Боржник також може звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів.

Отже, аналіз приписів розділу II ЦПК України дає підстави для висновку, що визначеними законом способами захисту порушеного права боржника у випадку видачі судового наказу про стягнення аліментів (пункт 4 частини першої статті 161 ЦПК України) є подання позову про зменшення розміру аліментів або звернення до суду із заявою про перегляд такого судового наказу за нововиявленими обставинами. При цьому, ЦПК України не передбачено можливість оскарження такого судового наказу в апеляційному порядку.

Зазначені положення закону не були враховані судом першої інстанції.

Так, зазначивши, що вказані в заяві про перегляд судового наказу боржником обставини, вказують на незгоду боржника з судовим наказом, а тому не є підставою для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами, суд не врахував, що боржник розбавлений права оскаржити його в апеляційному порядку, чи ставити питання про зменшення розміру аліментів через зміну сімейного стану боржника, оскільки обставини (сімейний стан та наявність дитини) не змінилися, а існували на час ухвалення судового наказу. Що вказує на обмеження прав боржника в доступі до правосуддя.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Під такими обставинами належить розуміти факти, а не нові або старі докази щодо обставин, які з`ясовувалися судом при вирішенні справи.

Разом з тим, при видачі судового наказу суд не досліджує докази та не встановлює обставин справи, а лише перевіряє підстави для видачі судового наказу, визначені у ст. 161 ЦПК України, тобто під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті не розглядається.

Отже, процесуальним законодавством врегульовано скорочений порядок розгляду вимог про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, шляхом видачі особливої форми судового рішення - судового наказу (частина 1 статті 160, пункт 4 частини 1 статті 161 ЦПК України).

Матеріали справи свідчать про те, що під час розгляду заяви про видачу судового наказу, враховуючи особливий порядок розгляду цих заяв, обставини, на які посилається ОСОБА_1 у заяві про скасування судового наказу за нововиявленими обставинами, а саме наявність спору про розмір аліментів, так як ОСОБА_1 має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, яку він також зобов`язаний утримувати, не були і не могли бути предметом дослідження суду, оскільки встановлена процедура видачі судового наказу виключає процесуальну можливість боржника заперечити проти заявленої вимоги, навести свої доводи та представити відповідні докази, в тому числі про сімейний стан та матеріальне становище. В свою чергу наведені боржником обставини мають істотне значення для вирішення питання стягнення аліментів на дитину. Дані обставини існували на час видачі судового наказу, однак не були відомі суду та ОСОБА_2 .

Водночас відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства, серед іншого, є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, при розгляді вказаної справи, з метою належного виконання судом покладеного на нього цивільним процесуальним законодавством обов`язку щодо здійснення захисту порушеного права заявника, суд, мав встановити наявність чи відсутність обставин, які суттєво впливають на прийняте судом рішення, застосувати принципи справедливості, добросовісності та розумності та прийняти рішення у відповідності до вимог СК України та ЦПК України, проте судом цього зроблено не було, так як судом не здійснювався аналіз наданих боржником доказів, а тільки було констатовано, що обґрунтовуючи заяву про скасування судового наказу за нововиявленими обставинами, заявник вказував на зміну сімейного стану, народження другої дитини та, як наслідок, зміну матеріального стану, що свідчить про порушення процесуального порядку прийняття судом рішення по суті заявлених боржником вимог про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

Пунктом 20 постанови Пленуму ВССУ № 4 від 30 березня 2012р. «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» передбачено, що за змістом частини другої статті 307 ЦПК України ( в редакції на час прийняття постанови Пленуму) апеляційний суд відповідно до наданих йому повноважень має право постановити ухвалу про скасування ухвали суду першої інстанції про залишення заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами без задоволення, постановленої з порушенням норм процесуального права, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, до повноважень якого законом віднесено вирішення цього питання. Нормами ЦПК не передбачено права апеляційного суду постановляти ухвалу про задоволення такої заяви і скасування ухваленого судом першої інстанції судового рішення.

Зважаючи на наведене, апеляційний суд доходить висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду з направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції

При прийнятті остаточного рішення у справі, апеляційний суд враховує також правовою позицією Верховного Суду, викладену в постанові від 28.10.2020 року у справі № 552/1290/20.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 379, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 листопада 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 17 грудня 2021 року