КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року м. Київ

Справа №755/11162/21

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Махлай Л.Д., Немировської О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду містаКиєва від 04 серпня 2021 року, ухвалене у складі судді Галагана В.І.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

встановив:

У липні 2021 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4000 грн., починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, та стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення з даним позовом до суду і до досягнення дитиною трирічного віку.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 14.06.2019 року Дніпровським районним у м. Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві між сторонами зареєстровано шлюб, від якого сторони мають спільну малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак сімейне життя з відповідачем у подальшому не склалось через відсутність порозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства.

На даний час фактичні стосунки між сторонами припинено, сторони проживають окремо, спільного бюджету не мають та не ведуть спільного господарства. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, яка постійно потребує матеріальних витрат. Дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні. Відповідач, будучи особою працездатного віку, не виконує батьківські обов`язки щодо належного утримання дитини, тому позивач вимушена звернутись з вимогами про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини та дружини у судовому порядку.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 04 серпня 2021 року позов задоволено частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований Дніпровським районним у м. Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 14 червня 2019 року (актовий запис № 1266) - розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 аліменти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 4000 грн. щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 06 липня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині розміру стягнутих аліментів, ОСОБА_1 звернувся з двома аналогічними за змістом апеляційними скаргами, в яких, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що з 16.08.2019 року ОСОБА_1 працює на посаді виробника харчових напівфабрикатів у ТОВ «КЕЙ ФУД». Загальна сума нарахованого доходу у період з січня 2021 по червень 2021 складала 35 355,58 грн., а середньомісячна заробітна плата - 5892,60 грн., що підтверджується довідкою про доходи ТОВ «КЕЙ ФУД» за № 234 від 12.07.2021 року.

Крім того, загальна сума нарахованого доходу за період з липня 2020 по червень 2021 складала 69 301,51 грн., а середньомісячна заробітна плата - 5775,13 грн., що підтверджується довідкою про доходи ТОВ «КЕЙ ФУД» за № 235 від 12.07.2021. Суд першої інстанції оцінки матеріального стану відповідача не надав, і при ухваленні рішення не врахував, що середньомісячна заробітна плата за період з липня 2020 по червень 2021 становила менше 6000 грн., а тому відповідач не в змозі сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн.

Вказує, що судом також не враховано, що він має на утриманні дитину від першого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Визначений судом розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. є непомірно великим і становить 66 % його доходу, а тому при сплаті аліментів у твердій грошовій сумі, він не матиме можливості утримувати неповнолітню дитину від першого шлюбу. При ухваленні рішення суд не врахував ст.70 Закону України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні відповідач підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Позивач заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила залишити рішення суду без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання їх неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4000 грн., щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 06 липня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття, суд першої інстанції, діючи в межах заявлених позовних вимог, взяв до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, має можливість працевлаштування, тому присуджений розмір аліментів відповідає межам принципу розумності та справедливості, є достатнім та доцільним захистом порушеного права позивача.

Разом з тим, суд не вбачав підстав для стягнення з відповідача на користь та на утримання позивача аліментів до досягнення їх спільною дитиною трирічного віку, оскільки даним рішенням суду шлюб між сторонами розірвано, що виключає право позивача на зазначений вид аліментних зобов`язань.

Позивач ОСОБА_2 рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку - не оскаржувала, а тому суд апеляційної інстанції рішення у цій частині не переглядає.

З висновком суду в частині визначення розміру аліментів на утримання дитини колегія суддів погоджується частково, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 14 червня 2019 року зареєстрували шлюб у Дніпровському районному у м. Києві відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданим Дніпровським районним у м. Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 14 червня 2019 року, актовий запис № 1266. (а.с. 9)

Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим Дніпровським районним у м. Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 04 грудня 2019 року, актовий запис № 3213. (а.с. 10).

Малолітня ОСОБА_3 проживає з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7,8).

Згідно з ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 ст. 182 СК України).

Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1. ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Встановивши, що донька сторін проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні, а відповідач матеріальну допомогу не надає, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку досягнуто не було, суд першої інстанції, відповідно до положень ст. 180 СК України, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання їх малолітньої дочки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст. 184 СК України, в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017 року, визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до вказаних норм закону спосіб стягнення аліментів визначається судом за вибором позивача, на утримання дитини, з якою вказана особа проживає.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.ст. 13, 76, 77 ЦПК України).

Отже, посилання відповідача на необхідність стягнення аліментів в частці від його доходу, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки враховуючи вищезазначені норми закону, розмір аліментів у частці чи твердій грошовій сумі встановлюється судом за вибором особи, яка звернулася до суду за захистом порушеного права, закон не ставить спосіб стягнення аліментів в залежність від отримання відповідачем мінливого або нерегулярного доходу, а суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог.

Разом з тим, ухвалюючи оскаржуване рішення від 04 серпня 2021 року, суд першої інстанції не врахував, що ухвалою суду від 07 липня 2021 року розгляд справи було призначено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику/повідомлення сторін, встановлено строк для подачі письмових заяв по суті позову до 04 серпня 2021 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 124 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 серпня 2021 року відповідач ОСОБА_1 здав на пошту для відправлення до Дніпровського районного суду м. Києва та позивачу ОСОБА_2 відзив на позовну заяву, дві довідки про доходи ОСОБА_1 від 12.07.2021 року, копію свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, суд, встановивши строк для подання відзиву на позовну заяву до 04 серпня 2021 року, ухвалив оскаржуване рішення, не врахувавши часу, необхідного для отримання поштової кореспонденції, зданої на пошту у встановлений судом строк, у зв`язку з цим не було враховано поданих відповідачем доказів, які надійшли до суду після ухвалення оскаржуваного рішення.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 посилався на те, що при визначенні розміру аліментів суд не врахував його майновий стан, та те, що він на утриманні має дитину від першого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому просив визначити розмір аліментів, який він спроможний надавати на утримання дитини, у розмірі ј частини від доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_1 пояснив, що його щомісячний дохід не обмежується розміром заробітної плати, оскільки за місцем роботи він додатково отримує премію, а також неофіційно підробляє, що дає йому можливість надавати матеріальну допомогу дитині від першого шлюбу ОСОБА_4 близько 2-3 тисячі гривень на місяць. На утримання дочки ОСОБА_3 він згоден сплачувати аліменти у розмірі 1500 грн. на місяць.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки про доходи від 12.07.2021 року, виданої ТОВ «Кей Фуд», відповідач ОСОБА_1 з 16.08.2019 року працює в ТОВ «Кей Фуд» на посаді виробника харчових напівфабрикатів. Дохід ОСОБА_1 за період з липня 2020 року по червень 2021 року становить 69 301, 51 грн.; з січня 2021 року по червень 2021 року становить 35 355, 58 грн. (а.с. 81,82).

З вказаної довідки про доходи від 12.07.2021 року встановлено, що в середньому дохід відповідача ОСОБА_1 за період з січня 2021 року по червень 2021 року складає приблизно 6000 грн. на місяць.

Отже, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б свідчили про достатність заробітку (доходу) у відповідача для сплати аліментів у розмірі, визначеному судом, в сумі 4000 грн. щомісячно.

Згідно зі свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_1 від 02.07.2010 року, батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_1 (а.с. 83).

З огляду на викладене, визначаючи розмір аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі 4000 грн. щомісячно, суд першої інстанції в належному порядку, в порушення ч. 1 ст. 182 СК України, не з`ясував та не врахував під час ухвалення судового рішення стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, у зв`язку з чим встановлено не співмірний з матеріальним становищем відповідача та його фінансовими можливостями розмір аліментів.

Отже, колегія суддів вважає, що розмір аліментів на утримання дитини, визначений судом першої інстанції в сумі 4000 грн. щомісячно, є завищеним, без урахування фактичного матеріального становища платника аліментів.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік», прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень.

При визначенні розміру аліментів, аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності, зважаючи на те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне врахувати обов`язок обох батьків утримувати свою дитину, її вік та стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, стан його здоров`я та наявність обставин, що мають істотне значення при визначенні судом розміру аліментів.

Враховуючи те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, колегія суддів вважає, що запропонований відповідачем розмір аліментів для сплати у розмірі 1500 грн. є недостатнім для утримання дочки сторін, яка проживає разом із матір`ю, перебуває на її повному утриманні, при цьому позивач ОСОБА_2 не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, доходів не має, за винятком державної допомоги на дитину до досягнення трирічного віку у розмірі 860 грн.

За таких обставин, розмір аліментів, визначений до стягнення судом, належить змінити, шляхом його зменшення до 3000 грн. щомісячно, оскільки саме зазначений розмір аліментів є тією грошовою сумою, яку відповідач спроможний надати на утримання дитини з урахуванням його матеріального становища та стану здоров`я.

Щодо необхідності утримувати дочку від першого шлюбу ОСОБА_4 , колегія судів зазначає, що наявність у відповідача ще однієї дитини не звільняє його від обов`язку також утримувати дочку ОСОБА_3 до досягнення нею повноліття відповідно до ст.180 СК України, яка цього потребує.

При цьому апеляційний суд враховує, що жодних доказів розміру грошової допомоги, яку відповідач щомісячно надає на утримання дочки ОСОБА_4 , 2010 року народження, відповідачем не надано.

Посилання позивача в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції на можливість відповідачем сплачувати аліменти в розмірі 4000 грн., оскільки він є фізичною особою-підприємцем та має набагато вищий постійний дохід, а тому, враховуючи його реальний дохід має змогу сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, - колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вказана обставина не була встановлена в ході розгляду справи судом першої інстанції, а також під час перегляду рішення суду судом апеляційної інстанції, адже в матеріалах справи відсутні будь-які докази та дані про отримання відповідачем доходу з інших джерел, в тому числі як фізична особа-підприємець.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, встановивши невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, апеляційний суд дійшов висновку про зміну цього рішення в частині визначення щомісячного розміру аліментів на утримання дитини.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 серпня 2021 року - змінити в частині розміру аліментів та визначити, що стягненню з ОСОБА_1 підлягають на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3000 (три тисячі) грн. щомісячно, з подальшою індексацією.

В іншій частині рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2021 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Махлай Л.Д.

Немировська О.В.