ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/763/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т. О. з секретарем судового засідання Кримчук Я. Р., розглянувши в судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Джоін АП!", третя особа: фізична особа - підприємць ОСОБА_2 , про захист прав споживачів туристичних послуг,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

У травні 2019 р. ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Джоін ап!» (далі також - ТОВ «Джоін ап!», відповідач) про відшкодування майнових збитків та моральної шкоди, завданих порушенням умов договору про надання туристичних послуг.

Позов обґрунтований такими обставинами. 23.01.2019 ОСОБА_1 уклала з турагентом - фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (далі також - ФОП ОСОБА_2 , третя особа) договір на туристичне обслуговування та отримала ваучер № 1441813 від 27.02.2019. В передостанній день туру позивач та другий турист ОСОБА_3 дізнались на рецепції готелю про те, що трансфер до аеропорту буде наступного дня о 18-00 год. У визначену дату та час вони очікували на трансфер, проте його не було, у зв`язку з чим їм запропонували дістатись до аеропорту на таксі за 40 дол. США, на що вони змушені були погодитись. Таксі прибуло о 19-30 год., вони їхали до аеропорту 2 год. та запізнились на рейс. На їх звернення до агента щодо перереєстрації на ранковий рейс їм сказали очікувати до 10-00 год. ранку, а потім почнеться розслідування. Оскільки агент на надав жодних інструкцій подальших дій і гарантій вильоту, вони за власні кошти придбали квитки на літак до Києва вартістю 1014 дол. США. Після повернення до Києва представники туроператора повідомили, що трансфер повинен був бути з 17-00 год. до 17-30 год., але в цей час їх не було на рецепції.

Позивач посилається на те, що туроператором та турагентом було порушено умови договору за Закону України «Про туризм», що полягає у ненаданні достовірної інформації про трансфер з готелю до аеропорту, у зв`язку з чим було понесено додаткові витрати на таксі та квитки в загальному розмірі 1 044 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 27 892 грн., які відповідач повинен відшкодувати як і моральну шкоду в розмірі 2 000 грн.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, проте виклав свою позицію щодо позову у клопотанні про залучення до участі у справі як третьої особи ФОП ОСОБА_2 , у якому зазначив, що за наявною інформацією трансфер в аеропорт очікував туристів з 17-00 год. до 17-30 год., але ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були відсутні, при цьому інші туристи, які проживали у цьому готелі, трансфером скористались та здійснили авіапереліт згідно бронювання. Відповідно до пункту 6.8. агентського договору на реалізацію туристичного продукту туроператор не несе відповідальності щодо відшкодування грошових витрат туриста за оплачені послуги, якщо турист у період обслуговування на власний розсуд або у зв`язку із своїми інтересами не скористався всіма чи частиною наданих за допомогою туроператора послуг та не відшкодовують турагенту та/або туристу витрат, що виходять за межі послуг, обумовлених у замовленні турагента. В будь-якому випадку про відсутність туристів на вивіз у країну постійного проживання представники приймаючої сторони сповіщають туроператора, в свою чергу останній сповіщає туристичного агента, через якого було придбано тур, для організації пошуку туриста.

У відзиви на позовну заяву (поясненнях) третя особа ФОП ОСОБА_2 зазначила, що вона не вбачає своєї провини у тому, що позивач не змогла скористатись замовленим трансфером і придбаними у складі туру авіаквитками. Мотивувала свою позицію тим, що виконання турагентом функцій консультанта та посередника завершується після отримання туристом документів, необхідних для закордонної подорожі, та відльоту на відпочинок, а послуги з виїзного туризму за кордоном надає туроператор та його партнери. Отже турагент, який не є організатором (замовником) трансферу з готелю до аеропорту, не може надавати туристам інформацію про час трансферу, цю інформацію можуть знати лише представники приймаючої компанії країни туру та автоперевізник. Третя особа вказала, що коли 15.03.2019 о 19-13 год. (20-13 год. за часом о. Занзібар) на зв`язок з представником турагента вийшла позивач, яка повідомила, що за нею не прибув трансфер, їй було рекомендовано взяти таксі та добиратись до аеропорту самостійно. А коли позивач зв`язалась з представником турагента вдруге та повідомила, що запізнилась на реєстрацію, їй було рекомендовано зв`язатися з представником туроператора та дізнатись про можливість вилетіти в Україну наступним найближчим рейсом..

ІІ. Рух справи, заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії суду.

Ухвалою від 12.06.2019 позовну було залишено без руху з підстав її подання без додержання вимог, викладених у статті 175 ЦПК України.

23.09.2019 від позивача надійшла позовна заява у новій редакції.

Ухвалою від 27.09.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче засідання на 12.02.2020.

10.02.2020 від представника позивача ОСОБА_5 надійшла заява про виклик свідків.

12.02.2020 від відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі як третьої особи ФОП ОСОБА_2 .

В підготовчому засіданні 12.02.2020 суд відмовив у задоволенні клопотання про виклик свідків, залучив до участі у справі як третю особу ФОП ОСОБА_2 та оголосив перерву в підготовчому засіданні до 13.03.2021.

27.02.2020 від представника позивача надійшли заперечення проти позиції відповідача, повторна заява про виклик свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та допит останнього в режимі відеоконференції та заява про дослідження електронних доказів.

Ухвалою від 13.03.2020 суд задовольнив заяви представника позивача про виклик свідків та про дослідження електронних доказів, закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 25.08.2020.

В судовому засіданні 25.08.2020 суд заслухав вступні промови позивача, її представника, допитав свідка ОСОБА_6 , дослідив письмові докази та оголосив перерву до 19.11.2020 для виклику представника відповідача та третьої особи.

16.11.2020 від представника третьої особи ОСОБА_8 надійшов відзив на позовну заяву.

В судове засідання 19.11.2020 учасники справи не з`явилися без повідомлення причин неявки, у зв`язку з чим суд відклав розгляд справи на 15.03.2021.

11.03.2021 від представника позивача надійшла заява про приєднання роздруківки електронних доказів.

15.03.2021 представники позивача та третьої особи подали клопотання про розгляду справи без їх участі, представник відповідача в судове засідання засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, у зв`язку з чим суд визнав за можливе завершити розгляд справу за відсутності її учасників.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права та мотиви їх застосування.

23.01.2019 між турагентом - ФОП ОСОБА_9 , яка діяла від імені, під контролем та в інтересах туроператора ТОВ «Джоін ап!» на підставі агентського договору на реалізацію турпродукту від 06.10.2016 № 1147/16, та туристом ОСОБА_1 було укладено договір на туристичне обслуговування № 18-ОП (далі - договір).

Предметом цього договору є зобов`язання туроператора через турагента відповідно до заявки туриста на бронювання забезпечити надання комплексу туристичних послуг та зобов`язання туриста їх оплатити.

Відповідно до умов договору позивач замовила тур на дві особи - на себе та ОСОБА_10 , до Танзанії (Занзібар), готель Amaan Bungalows Beach Resort, на період з 01.03.2019 по 15.03.2019.

Із заявки на бронювання комплексу туристичних послуг та ваучера на надання туристичних послуг № 1441813 вбачається, що замовлений комплекс туристичних послуг включає, зокрема, трансфер з аеропорту до готелю та з готелю до аеропорту, при цьому виліт із Занзібару мав відбутися 15.03.2019 рейсом FZ 688+FZ 727 Flay Dubai (B-737-800), час вильоту - 22-00 год.

На виконання умов Договору позивач оплатила повну вартість туристичного продукту, що ніким не оспорюється.

Судом установлено, що у день вильоту із Занзібару позивач з ОСОБА_11 трансфером з готелю в аеропорт не скористались та прибули в аеропорт на таксі із запізненням, у зв`язку з чим не були допущені до посадки на рейс.

Цього ж числа позивач через сервіс Booking за власні кошти придбала два квитки на рейс до Києва на 16.03.2019, час вильоту - 08-35 год., загальною вартістю 1 014 дол. США.

Позивач посилається на те, що не скористалась трансфером з готелю до аеропорту і, як наслідок, не змогла здійснили авіапереліт згідно бронювання, з вини відповідача, який не надав достовірної інформації про час трансферу.

Вказана обставина підтверджується змістом електронної переписки позивача з представником турагента та показаннями свідка ОСОБА_6 , який в суді під присягою пояснив, що за день до вильоту на рецепції готелю їм було повідомлено про те, що трансфер має бути приблизно о 18-00 год. У день вильоту вони прибули на рецепцію о 17-45 год. та стали очікувати трансфер, який так і не прибув. На їх телефонні дзвінки туроператор не відповідав, а через деякий час вони дізнались від гіда, що автобус поїхав в аеропорт без них.

Жодних доказів на спростування повідомлених позивачем та свідком обставин, відповідачем не надано.

Правовідносини з приводу надання туристичних послугрегулюються як нормами глави 63 ЦК України «Послуги. Загальні положення», так і спеціальним нормативно-правовим актом - Законом України «Про туризм» (далі - Закон № 324/95-ВР), який визначає загальні правові, організаційні та соціально-економічні засади реалізації державної політики в галузі туризму та регулює відносини, пов`язані з організацією і здійсненням туризму на території України..

На вказані правовідносини також поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно зі статтею 1 Закону № 324/95-ВР туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше, ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо).

Статтею 5 даного Закону визначено, що туристичні оператори (далі - туроператори) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти (далі - турагенти) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг.

Згідно положень частини 3 статті 19-1 Закону № 324/95-ВР туроператор (турагент) зобов`язаний додержуватися умов надання комплексу туристичних послуг, про які був поінформований споживач до укладення договору на туристичне обслуговування, крім випадків, коли про зміну таких умов повідомлено споживача до укладення договору або якщо зміни внесено на підставі угоди, укладеної між сторонами договору.

Відповідно до статті 20 Закону № 324/95-ВР за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов`язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовується загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов`язання.

Якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін.

Туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити.

Договір на туристичне обслуговування може передбачати компенсацію у разі спричинення шкоди туристу невиконанням або неналежним виконанням туристичних послуг, включених до туристичного продукту, відповідно до міжнародних конвенцій, що регламентують надання таких послуг.

Права і обов`язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором, укладеним між ними, а також цим Законом.

Якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

Стаття 24 Закону № 324/95-ВР зобов`язує суб`єктів туристичної діяльності надавати туристам необхідну і достовірну інформацію про туристичні послуги, права, обов`язки та правила поведінки туристів (екскурсантів), умови страхування, порядок відшкодування завданих збитків, умови відмови від послуг, правила візового митного режиму, перетинання державного кордону та іншу інформацію, передбачену цим Законом.

За приписами статті 25 Закону № 324/95-ВР туристи і екскурсанти мають право, зокрема, на необхідну і достовірну інформацію про правила в`їзду до країни (місця) тимчасового перебування, а також виїзду з країни (місця) тимчасового перебування і перебування там, про звичаї місцевого населення, пам`ятки природи, історії, культури та інші об`єкти туристичного показу, що знаходяться під особливою охороною, стан навколишнього середовища.

За неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену у договорі відповідно до чинного законодавства (стаття 32 Закону № 324/95-ВР).

Пунктом 4.5. Договору на туристичне обслуговування передбачено, що турагент не несе відповідальності за затримки чи скасування виїзду, зміну умов перевезення, втрату багажу пасажирів, які виникли не з його вини, а також за невиконання чи неналежне виконання перевізником, аеропортом, страховою компанією, туроператором та іншим суб`єктом надання послуг відповідно зобов`язання по перевезенню, наданню послуг аеропорту, тур операторських послуг, страхових послуг або іншої послуги, оскільки тур агент виступає виключно посередником між туристом та вказаними суб`єктами надання послуг.

Отже з огляду на фактичні обставини, якими обґрунтовано позов, зобов`язаною за вимогами позивача особою є туроператор ТОВ «Джоін ап!».

Саме туроператор, а не турагент, перебуває у договірних відносинах з перевізником, який забезпечує надання туристам послуг перевезення, що входять до комплексу туристичних послуг, а відтак він і повинен нести відповідальність перед туристом у випадку їх невиконання чи неналежного виконання.

За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків (стаття 611 ЦК України).

За нормою статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до статті 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що неналежне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлене договором або законом.

Статтею 33 Закону № 324/95-ВР передбачено, що суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже ураховуючи, що жодних доказів на підтвердження відсутності вини відповідача у неналежному виконанні туристичних послуг ним не надано, суд вважає встановленим, що у зв`язку з наданням недостовірної інформації про час виїзду з готелю до аеропорту позивач не змогла здійснили авіапереліт згідно бронювання.

Винні дії відповідача зумовили понесення позивачем додаткових витрат на придбання авіаквитків в сумі 1014 дол. США, що є збитками в розумінні цивільного закону.

Станом на 15.03.2019 (визначену позивачем дату) офіційний курс долара США до національної валюти України становив 2671,6488 грн., а відтак суд визнає обґрунтованою і доведеною вимогу про відшкодування майнових збитків в розмірі 27 085,18 грн.

Позивач також стверджує, що понесла витрати на оплату таксі в сумі 40 дол. США, проте належних доказів на підтвердження вказаної обставини суду не надано, а тому підстави для задоволення вимоги про компенсацію цих витрат відсутні.

Вирішуючи вимогу про відшкодування моральної шкоди, суд керується нормою статті 33 Закону № 324/95-ВР, якою передбачено, що заподіяна туристу моральна шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб`єктом туристичної діяльності в порядку встановленому законом.

Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплює стаття 23 ЦК України, яка визначає, що моральна шкода, полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Отже, виходячи із загальних стандартів доказування у цивільному процесі особа, звертаючись з вимогою про відшкодування моральної шкоди, повинна зазначити у позовній заяві, які негативні наслідки мають місце, в чому саме полягають моральні страждання, та чим обґрунтовано розмір їх відшкодування.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що у ній немає жодних обґрунтувань наявності моральної шкоди, таких обґрунтувань позивач не навела і в судовому засіданні.

Зважаючи на викладене, вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди суд вважає недоведеною та відмовляє у її задоволенні.

З огляду на результат розгляду справи та ураховуючи, що позивач як споживач звільнена від сплати судового збору на підставі частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягує з відповідача в дохід держави судовий збір за ставкою, встановленою Законом України про судовий збір» для вимог майнового характеру.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 187, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Джоін ап!» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 201-203, літера 2А, код юридичної особи: 38729427) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) збитки, завдані неналежним виконанням договору про надання туристичних послуг, в сумі 27 085 гривень 18 копійок.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Джоін ап!» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 201-203, літера 2А, код юридичної особи: 38729427) в дохід держави судовий збір в сумі 908 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з підпунктом 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Розділу XIII ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя:

Повне рішення складене 21.12.2021.