КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,

при секретарі Гайворонському В. М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» - адвоката Степової Ольги Василівни на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 липня 2021 року в складі судді Комаревцевої Л. В.,

встановив:

14.12.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця») про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 22 липня 2020 року (справа №753/15051/19), її позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ № 1296/ос від 25 червня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника департаменту корпоративного управління АТ «Укрзалізниця» з 26 червня 2019 року у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника департаменту корпоративного управління АТ «Укрзалізниця» з 26 червня 2019 року.

Стягнуто з АТ "Укрзалізниця " на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26 червня 2019 року по 07 квітня 2020 року включно в розмірі 170 525,09 грн.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати за один місяць.

На виконання вказаного судового рішення було видано виконавчий лист, проте наказ про поновлення її на роботі видано лише 15 вересня 2020 року, а 16 вересня 2020 року виплачено компенсацію за вимушений прогул.

З огляду на те, що затримка виконання рішення суду про поновлення на роботі становила 112 днів, просила стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток в розмірі 95 973,92 грн, виходячи з середньоденної заробітної плати 856,91 грн.

В зв`язку з порушенням строків виплати втрати частини заробітної плати, у відповідності до ст. 34 Закону України "Про оплату праці", просила суд стягнути компенсацію відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги в розмірі 2 664,99 грн.

В зв`язку з незаконним звільненням та затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі їй була заподіяна моральна шкода, яку вона просила стягнути з відповідача на свою користь в розмірі 85 262,55 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06 липня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі по день фактичного розрахунку в розмірі 95 973 грн 92 коп. та судовий збір в сумі 986 грн 92 коп. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ «Укрзалізниця» - адвокат Степова О. В. просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 липня 2021 року в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким в задоволенні цих вимог відмовити та покласти на позивача судові витрати.

Свої доводи мотивує тим, що судом першої інстанції не досліджена та не встановлена вина AT «Укрзалізниця» в затримці виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі.

Зазначила, що про ухвалення рішення Дарницьким районним судом м. Києва від 07 квітня 2020 року та про свій обов`язок негайно виконати його в частині поновлення позивача на роботі відповідач дізнався лише 21 квітня 2020 року, а тому з об`єктивних причин не міг його виконати. За таких підстав період з 07.04.2020 по 21.07.2020 не можна вважати періодом ухилення відповідача від виконання рішення суду.

15.09.2020 року до АТ "Укрзалізниця" надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення її на роботі. В цей же день її було поновлено на роботі, що свідчить про добросовісність дій відповідача.

Також вважає, що судом першої інстанції невірно встановлено період затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, за який стягнуто середній заробіток.

Крім цього, при присудженні оплати за час вимушеного прогулу не було зараховано отриману позивачем допомогу по безробіттю за період з 07.04.2020 по 20.07.2020 в сумі 29 212,08 грн.

Відзив представника ОСОБА_1 - адвоката Нікушеної В. С. не містить доказів його направлення відповідачу, а тому останній не може бути врахований під час апеляційного розгляду.

В судовому засіданні представник АТ «Укрзалізниця» - адвокат Гайдаєнко Т. В. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 22 липня 2020 року (справа №753/15051/19), частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , поновлено її на попередній роботі на посаді заступника начальника Департаменту корпоративного управління АТ «Укрзалізниця» з 26 червня 2019 року, рішення суду в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

15 вересня 2020 року АТ "Укрзалізниця" видано наказ №1845/ос про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Департаменту корпоративного управління з 26 червня 2019 року (а.с.72 т.1).

Відповідно до ч. 8 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За змістом статті 236 КЗпП України в разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Враховуючи лексичне значення (тлумачення) поняття "затримка" як "зволікання", затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати невиконання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення. У разі невиконання цього обов`язку добровільно рішення суду підлягає виконанню у примусовому порядку.

Отже, для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, суд першої інстанції виходив з того, що затримка виконання рішення про поновлення позивача на роботі мала місце в період з 07 квітня 2020 року по 15 вересня 2020 року, кількість днів невиконання судового рішення становила 112 днів, а тому сума виплати за період невиконання рішення суду становить 95 973 грн 92 коп.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визначеного судом першої інстанції періоду затримки, оскільки останній необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі - 08 квітня 2020 року, до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі - 14 вересня 2020 року.

З огляду на розмір середнього заробітку позивача, який був визначений рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2020 року (справа №753/15051/19), - 856 грн 92 коп., кількості днів прострочення виконання - 108 днів, сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі становитиме 92 546 грн 28 коп. Вказана суму визначена без урахування податків та обов`язкових платежів.

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції ст. 236 КЗпП України, у зв`язку з чим рішення суду підлягає зміні шляхом зменшення суми стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 95 973 грн 92 коп. до суми 92 546 грн 28 коп.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності вини відповідача у негайному виконанні рішення суду в період з 07 квітня 2020 року до 21 квітня 2020 року з підстав необізнаності відповідача про ухвалення такого рішення є необґрунтованими.

Неприбуття представника АТ "Укрзалізниця" в судове засідання 07 квітня 2020 року у зв`язку з запровадженням на території України карантину та введенням обмежувальних заходів не позбавляло останнього можливості дізнатися про результат розгляду його клопотання про відкладення судового засідання та про ухвалене по справі рішення, а також негайно виконати його в частині поновлення працівника на роботі у відповідності до вимог ст. 235 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги про необхідність зарахування допомоги по безробіттю, виплаченої позивачу, до середнього заробітку за затримку виконання рішення суду з посиланням на пункт 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» є необґрунтованими, оскільки викладені в ньому роз`яснення були зроблені з урахуванням вимог закону, зокрема частини третьої статті 117 КЗпП України, яку виключено на підставі Закону України №3248-15 від 20 грудня 2005 року.

Інші доводи апеляційної скарги та наявні в матеріалах справи докази не спростовують правильність висновків суду першої інстанції в оскаржуваній частині та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а судове рішення - зміні, сума стягнутого з АТ "Укрзалізниця" на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 986,91 грн підлягає зменшенню до 925,46 грн.

З огляду на розмір задоволених вимог апеляційної скарги (3,6%), з ОСОБА_1 на користь АТ "Укрзалізниця" підлягають стягненню за її подання судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 51,82 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» - адвоката Степової Ольги Василівни задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 липня 2021 року в частині стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та судового збору змінити.

Зменшити суму стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 95 973 грн 92 коп. до суми 92 546 грн 28 коп., а суму судового збору з 986 грн 91 коп. до 925 грн 46 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги 51 грн 82 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк