єдиний унікальний номер справи 546/154/20
номер провадження 2/546/52/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Зіненка Ю.В., за участі секретаря судового засідання Гудзенко С.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача Грушка Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , про стягнення страхового відшкодування,-

встановив:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 квітня 2017 року, близько 21 год. 40 хв. на автодорозі Київ Харків у смт Решетилівка Полтавської області в напрямку м. Київ в порушення п.п.11.2, 11.5, 12.4 та 12.9 (б) Правил дорожнього руху України по крайній лівій смузі із швидкістю 75 км/год рухався автомобіль Hyundai Tucson, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , який, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити , у порушення п.п.12.3, 12.4, 12.9 (б) та 18.1 Правил дорожнього руху України, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість і не зупинився, чим не надав перевагу в русі і допустив наїзд на позивача, коли той переходив проїзну частину справа наліво відносно напрямку руху автомобіля по нерегульованому пішохідному переходу, позначеному дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» та дорожнім знаком 5.35.1. Внаслідок наїзду позивач, відповідно до висновку судово медичної експертизи №745 від 12.06.2017, отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів кісток обох нижніх кінцівок та саден шкіри верхніх і нижніх кінцівок, які кваліфікуються як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Вироком Решетилівського районного суду від 10.08.2018 у справі № 546/281/17 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та встановлено факт спричинення позивачу матеріальної шкоди у розмірі 40074 грн та моральної шкоди у розмірі 50000 грн.

Між відповідачем ОСОБА_3 та АТ «СК «Країна» був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо забезпечення транспортного засобу Hyundai Tucson, н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 у момент вчинення правопорушення.

У травні 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення страхового відшкодування, у відповідь на яку він отримав лист від АТ «СК «Країна», в якій було зазначено про необхідність подання документів страховій компанії для повернення розгляду справи ОСОБА_1 . Після зазначеного листування позивач направив лист, до якого додав копію вироку, на адресу відповідача, в якому наполягав на необхідності здійснення страхового відшкодування. Через декілька днів до позивача ОСОБА_1 зателефонував представник відповідача та повідомив про необхідність направлення їм оригіналів квитанцій про здійснені витрати на лікування згідно страхового випадку, оскільки лише після отримання зазначених квитанцій страхова компанія зможе виплатити йому страхову відшкодування, у зв`язку з чим на початку серпня 2019 року позивач направив відповідачу необхідні документи. Однак станом на день звернення до суду з даним позовом страхове відшкодування на користь ОСОБА_1 так і не було здійснене, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з АТ «СК «Країна» на його користь 40074,26 грн матеріальної шкоди та 50000 грн моральної шкоди.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2020 дана справа розподілена судді Зіненку Ю.В.

12 серпня 2020 року ухвалою судді Зіненка Ю.В. справу прийнято до свого провадження та призначене судове засідання на 14.09.2020, яке відкладене за клопотанням представника відповідача на 26.10.2020.

26 жовтня 2020 року з канцелярії Решетилівського районного суду Полтавської області витребувано справу № 546/281/18 за обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000139 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Судове засідання, призначене на 26.10.2020, у зв`язку з витребуванням письмових доказів відкладене на 23.12.2020. Розгляд справи, призначений на 23.12.2020, відкладений на 18.02.2021.

08 вересня 2020 року на електронну адресу суду надійшли письмові пояснення третьої особи ОСОБА_3 , в яких зазначено, що між ним та АТ «СК «Країна» був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Після вироку суду він звертався до страхової компанії для здійснення потерпілому страхового відшкодування, однак цього зроблено не було. Вважає, що відповідач має здійснити страхове відшкодування на користь позивача (а.с.32-33).

У межах встановленого судом строку 14.09.2020 до суду надійшов відзив відповідача, у якому зазначено, що позивач бажає отримати вдвічі більше відшкодування матеріальної та моральної шкоди, оскільки на момент подачі відзиву виконавче провадження від 15.11.2018 є завершеним, однак позивач не вказав чи отримав він кошти в рамках даного виконавчого провадження. Крім цього копії документів, доданих до позовної заяви, не завірені належним чином. Зазначив, що сума відшкодування обґрунтованих та підтверджених витрат станом на написання відзиву становить 35384,35 грн. Щодо моральної шкоди, то відповідача АТ СК «Країна» не є завдавачем шкоди потерпілому і відповідно до статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. У задоволенні позову представник відповідача ОСОБА_4 просив відмовити в повному обсязі (а.с. 50-53).

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином (а.с. 95)

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 позов підтримали та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Грушко Є.В. у судовому засідання в режимі відеоконференції із застосуванням власних технічних засобів заперечував проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 10.08.2018 встановлено, що 23.04.2017 близько 21 год. 40 хв. на автодорозі сполученням Київ-Харків в районі смт. (тепер місто) Решетилівка Полтавської області обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Hyundai Tucson, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог пунктів 12.3, 12.4, 12.9 (б), 18.1 Правил дорожнього руху при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість свого автомобіля і не зупинився, чим не надав переваги в русі пішоходу потерпілому ОСОБА_1 , який переходив проїзну частину дороги по пішохідному переходу, позначеному дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» та дорожнім знаком 5.35.1 та допустив наїзд на потерпілого. Внаслідок наїзду потерпілому ОСОБА_1 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді переломів кісток обох нижніх кінцівок та саден шкіри верхніх і нижніх кінцівок, які згідно висновку експерта № 745 від 12 червня 2017 року кваліфікуються як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Вказаним вироком суду ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні даного правопорушення та частково задоволено цивільний позов ОСОБА_1 , яким ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 40074,26 грн матеріальної шкоди та 50000 грн моральної шкоди. (а.с. 7-8)

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Позивачем додано до позову копії наступних документів: довідки № 01.1-19/767, виданої 26.07.2018 Решетилівською ЦРЛ, консультаційного висновку спеціаліста № 00277 від 01.08.2017, виписки 9167 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 від 17.05.2017, виписки 1602/217 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 від 03.05.2017, довідки № 04-05/1649, виданої Полтавською обласною клінічною лікарнею ім. М.В. Скліфосовського, квитанції 0.0.758944096.1 від 05.05.2017, рахунку № 112 від 03.05.2017, рахунку № 0505-01 від 05.05.2017, квитанції № 0.0.758971143.1 від 10.05.2017, товарних чеків від 04.05.2017 та переліку медикаментів, використаних за лікування в об`єднаному відділенні хірургічного профілю з 23.04.2017 по 03.05.2017 (а.с. 9, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 18, 19, 21).

У ході розгляду Решетилівським районним судом Полтавської області кримінального провадження № 0000139 за обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (справа № 546/281/18), вищезазначені докази досліджувалися судом при вирішенні цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 .

У судовому засіданні представником позивача було долучено копію постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 25.06.2020 (виконавче провадження № 57607145, якою прийнято рішення про повернення ОСОБА_1 виконавчого листа № 1-кп/546/93/18 546/281/18, виданого 24.09.2018 Решетилівським районним судом Полтавської області, про стягнення завданої злочином матеріальної шкоди у розмірі 40074,26 грн та моральної шкоди у розмірі 50000 грн, у зв`язку з тим, що у ході проведення виконавчих дій державним виконавцем було з`ясовано, що у боржника ОСОБА_3 відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення і всі заходи по розшуку такого майна виявилися безрезультатними (а.с. 86).

Згідно відповіді № 9-09/12704 Моторного (транспортного) страхового бюро України, строк дії договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного щодо забезпечення транспортного засобу Hyundai Tucson, н.з. НОМЕР_1 , визначено з 22.10.2016 по 21.10.2017. Страховиком за даним договором виступає ПАТ «СК «Країна». (а.с. 10)

Як було встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 звертався до ПАТ «СК «Країна» із заявою про здійснення на його користь відшкодування завданих збитків. На заяву ОСОБА_1 про страхове відшкодування ПАТ СК «Країна» повідомила, що для отримання компенсації за лікування позивача необхідно подати: витяг з історії хвороби амбулаторного хворого з детальним описом витратних матеріалів, медичних препаратів та процедур, які були використані в ході лікування; оригінали платіжних документів, що підтверджують понесені витрати; копію паспорту та ідентифікаційного коду; копію вироку за фактом ДТП (а.с. 22).

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Положеннями п. 22.1 ст. 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 23 Закону визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Приписами ст. 35 Закону встановлено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування

Відповідно до абз. 1 п. 36.1. ст. 36 Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно з п. 9.3 ст. 9 Закону, розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого.

Сума матеріальної шкоди, завдана позивачу відповідачем, не виходить за межі вказаного ліміту, а тому є всі підстави для задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 40074,26 грн в повному обсязі.

Щодо стягнення моральної шкоди із відповідача ПАТ «СК «Країна» на користь позивача ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Вироком Решетилівського районного суду від 10.08.2018 у справі № 546/281/17 з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_1 50000 грн моральної шкоди.

Водночас статтею 26-1 Закону встановлено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

З огляду на зазначене, моральна шкода, яка може бути стягнута із відповідача ПАТ «СК «Країна» має складати 5 відсотків від матеріальної шкоди в розмірі 40074,26 грн, що становить 2003,71 грн.

Щодо посилання представника відповідача ОСОБА_5 на те, що позивач бажає таким чином отримати відшкодування однієї і тієї ж суми як від завдавача шкоди, так і від страхової компанії, суд зазначає наступне.

Позивач та представник позивача вказували, що жодної копійки із завдавача шкоди на користь потерпілого сплачено чи стягнуто не було. Це твердження не було спростоване ні відповідачем, ні третьою особою.

Як було встановлено, на виконанні у Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебував виконавчий лист № 1-кп/546/93/18 546/281/18, виданий 24.09.2018 Решетилівським районним судом Полтавської області, про стягнення завданої злочином матеріальної шкоди у розмірі 40074,26 грн та моральної шкоди у розмірі 50000 грн. Проте постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 25.06.2020 було прийнято рішення про повернення ОСОБА_1 виконавчого листа, у зв`язку з тим, що у ході проведення виконавчих дій державним виконавцем було з`ясовано, що у боржника ОСОБА_3 відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення і всі заходи по розшуку такого майна виявилися безрезультатними (а.с. 86).

Суд констатує, що очевидним є той факт, що потерпіла особа в ДТП, стягнувши із винної особи відшкодування завданої в ДТП шкоди на підставі судового рішення, не отримала реального її відшкодування. Повернення виконавчого листа стягувачу призвело до неможливості відновлення прав потерпілого.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Верховний Суд у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Покладення в даному спорі обов`язку по відшкодуванню шкоди на страхову компанію буде в повній мірі відповідати принципам цивільного судочинства.

Крім цього, учасники справи, на яких рішеннями суду було покладено обов`язок з відшкодування завданої позивачу шкоди, не позбавлені права звернутися до суду у випадку надмірно отриманих чи сплачених коштів позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи вищезазначене, та у зв`язку із частковим задоволенням позову, а саме на суму 42077,97 грн, тобто на 46,7%, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі АТ «СК «Країна» в розмірі 420,74 грн на користь держави.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст. 6, 9, 22, 23, 26-1, 35, 36 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст. 23 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 76-81, 83, 128, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 279-281, 353-355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про стягнення страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_1 40074 (сорок тисяч сімдесят чотири) гривні 26 коп. завданої матеріальної шкоди та 2003 (дві тисячі три) гривні 71 коп. завданої моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь держави судові витрати (виплати по оплаті судового збору) в сумі 420 (чотириста двадцять) грн 74 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача ОСОБА_2 , робоча адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна», місцезнаходження: вул. Електриків, 29А, м. Київ, 04176, .

Представник відповідача Грушко Євген Васильович, робоча адреса: вул. Електриків, 29А, м. Київ, 04176.

Третя особа ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП не встановлено.

Повний текст рішення складений 23 лютого 2021 року.

Суддя Ю.В. Зіненко