Постанова

Іменем України

16 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 376/2334/13-ц

провадження № 61-6839св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Сквирська міська рада Київської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 25 січня 2021 року в складі судді Віговського С. І. та постанову Київського апеляційного суду від 24 березня 2021 року в складі колегії суддів: Шахової О. В., Андрієнко А. М., Поліщук Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 25 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 03 березня 2014 року в справі № 376/2334/13-ц відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Сквирської міської ради Київської області про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельну ділянку.

19 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Сквирського районного суду Київської області від 25 грудня 2013 року.

Заява мотивована тим, що під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 000485 22 жовтня 2020 року йому стало відомо, що слідчим СВ Сквирського ВП ГУНП у Київській областіМалишко Н. І. 13 липня 2018 року винесено постанову про призначення земельно-технічної експертизи, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. За її результатами складено висновок від 05 жовтня 2018 року № 15175/18-41, у якому зазначено, що технічна документація із землеустрою на земельні ділянки громадян: ОСОБА_3 , адреса ділянки - АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 - АДРЕСА_2 ; ОСОБА_4 - АДРЕСА_3 , у межах Сквирської міської ради, Сквирського району, Київської області, затверджена рішенням Сквирської міської ради № 1067-36-V від 10 грудня 2009 року, в частині належних ОСОБА_2 земельних ділянок на АДРЕСА_2 , - не відповідає за складом та змістом вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, чинних станом на 10 грудня 2009 року.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 посилався на наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки вважав їх істотними для справи обставинами, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі заявнику.

Короткий зміст судових рішень

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 25 січня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Сквирського районного суду Київської області від 25 грудня 2013 року за нововиявленими обставинами відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявником пропущено трирічний строк на подачу заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з дня набрання цим судовим рішенням законної сили, який згідно із частиною третьою статті 424 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягає поновленню.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати ухвалу районного суду та постановити нове рішення про задоволення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 25 січня 2021 року - без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом; документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Рішення суду першої інстанції набрало законної сили 03 березня 2014 року, тому позивач мав право подати заяву про перегляд цього рішення за нововиявленими обставинами до 04 березня 2017 року, однак ОСОБА_1 подав таку заяву лише 19 листопада 2020 року. Отже, його заява подана з пропуском трирічного строку, у зв`язку з чим колегія суддів вважала, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у її задоволенні відповідно до частини третьої статті 424 ЦПК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції скасувати ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 25 січня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 березня 2021 року,і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не було надано належної оцінки доводам заявника, що про наявність нововиявлених обставин про перегляд рішення він дізнався лише 22 жовтня 2020 року, а тому не пропустив строк для подання такої заяви. Крім того, наголошував, що судом апеляційної інстанції не було повідомлено його про дату, час і місце розгляду справи, що в силу пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України є підставою для обов`язкового скасування рішення.

02 серпня 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 надіслав відповідь на відзив, вказуючи на безпідставність доводів відповідача та просив задовольнити касаційну скаргу.

02 листопада 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 надіслав клопотання про розгляд указаної справи у режимі відеоконференції за участю позивача та його представника.

Згідно з частинами першою, другою статті 212 ЦПК Україниучасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК Українипереглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

У частині першій статті 401 ЦПК України зазначено, що попередній розгляд справи має бути проведений протягом п`яти днів після складання доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Розгляд цієї справи в касаційному порядку проведений Верховним Судом за правилами статті 401 ЦПК України в порядку письмового провадження, в якому учасники справи не повідомляються про такий розгляд.

Разом із цим, колегія суддів не вбачає підстав для призначення справи до судового розгляду та відповідно відсутня необхідність виклику учасників справи для надання пояснень, а відтак, заявлене клопотання задоволенню не підлягає.

Позиція інших учасників справи

22 липня 2021 року Сквирська міська рада надіслала відзив на касаційну скаргу, в якому зазначала про законність та обґрунтованість оскаржуваних рішень; просила суд касаційної інстанції залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів - без змін.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 18 червня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Справа надійшла до Верховного Суду

Фактичні обставини справи, встановлені судами

25 грудня 2013 року Сквирським районним судом Київської області ухвалено рішення у справі № 376/2334/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Сквирської міської ради Київської області про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельну ділянку.

Цим рішенням суду відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 03 березня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення Сквирського районного суду Київської області від 25 грудня 2013 року залишено без змін.

Зазначені рішення судів у справі № № 376/2334/13-ц набрали законної сили 03 березня 2014 року; особи, які брали участь у справі, не подавали касаційних скарг.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з абзацом 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги у межах, які стали підставою відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Згідно частини третьої статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (частина шоста статті 128 ЦПК України).

У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (частина сьома статті 128 ЦПК України.

У частині восьмій статті 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

За частиною третьою статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що:

- ухвалою Київського апеляційного суду від 10 березня 2021 року призначено справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , Сквирської міської ради Київської області про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним та скасування державних актів на право власності на земельну ділянку, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 25 січня 2021 року до розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду на 24 березня 2021 року об 11 год 20 хв; постановлено викликати в судове засідання учасників справи (т. 2, а. с. 122);

- судова повістка-повідомлення про розгляд справи 24 березня 2021 року була направлена заявнику (позивачу) ОСОБА_1 на електронну адресу (т. 2, а. с. 123-124);

- повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи у матеріалах справи відсутнє;

- згідно довідки від 20 січня 2020 року № 13-04/104/21 кошторисні призначення для оплати послуг з письмової кореспонденції суду через відділення поштового зв`язку є обмеженими та не забезпечують у повному обсязі потребу Київського апеляційного суду на 2021 рік (т. 2, а. с. 136).

За таких обставин ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про розгляд справи судом апеляційної інстанції 24 березня2021 року.

Таким чином, позивач у справі не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що суперечить статтям 7, 128, частині третій статті 368 ЦПК України.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та безумовною підставою для скасування судового рішення.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду: від 14 травня 2021 року в справі № 759/16009/20 (касаційне провадження № 61-3925св21), від 22 листопада 2021 року в справі № 2-2572/07 (касаційне провадження № 61-13407св20).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення (частина четверта статті 401 ЦПК України).

Судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою (пункт 5 частини першої статті 411 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги дають підстав для висновку про те, що оскаржена постанова суду апеляційної інстанції ухвалена без додержання норм процесуального права.

Згідно з частиною четвертою статті 411 ЦПК Українисправа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржену постанову апеляційного суду скасувати і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки справа направляється на новий розгляд, розподіл судових витрат не здійснюється судом касаційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 401, 411, 416 ЦПК УкраїниВерховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 24 березня 2021 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук