Справа № 2/1522/7718/11
Провадження № 4-с/522/18/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.

за участі секретаря судового засідання Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги ОСОБА_1 на постанову Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича про відкриття виконавчого провадження від 24 липня 2020 року та постанову про арешт майна та коштів боржника, за участі стягувача - Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси за участю заінтересованих осіб: Приватного виконавця Колечка Д.М. та Акціонерного товариства «Райффазен Банк Аваль» зі скаргою на постановою приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 24 липня 2020 року та постанову про арешт майна та коштів боржника.

В обґрунтування скарги представником скаржника зазначено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 липня 2013 року позовні вимоги АТ « Райффайзен Банк Аваль». Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором у розмірі 541853 дол. США. Рішення суду набрало чинності 27 травня 2014 року. 21 листопада 2014 року на підставі вказаного рішення видано виконавчий лист. Постановою приватного виконавця Колчко Д.М. відкрито виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_1 . Представник скаржника вважає вказану постанову неправомірною та такою що підлягає скасуванню, оскільки виконавчий лист від 23 липня 2013 року неодноразово був пред`явлений АТ «Райффайзен Банк Аваль» до виконання та в останнє був повернутий стягувачу 08 грудня 2016 року на підставі п. 2 ст. 37 ЗУ « Про виконавче провадження». Тому, на думку представника скаржника строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився 08 грудня 2019 року. Тому, приватним виконавцем в порушення вимог законодавства було відкрито виконавче провадження зі сплив строку. Також представник скаржника просить скасувати постанову приватного виконавця Колечка Д.М. про арешт майна та коштів боржника від 24 липня 2020 року, оскільки вона має похідний характер від постанови про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2020 року провадження за скаргою відкрито та призначено судове засідання на 26 листопада 2020 року та витребувано належним чином завірені матеріали виконавчого провадження.

У судове засідання 26 листопада 2020 року з`явилась представник скаржника. Від представника приватного виконавця Колечко Д.М. надійшло клопотання про відкладення розгляду скарги для можливості надання відзиву на скаргу. Судове засідання відкладене на 11 лютого 2020 року.

До суду від приватного виконавця Колечка Д.М. надійшов відзив на скаргу, в якому приватний виконавець заперечує проти задоволення скарги ОСОБА_1 , зазначаючи, що виконавчий лист по справі № 2/1522/7718/11, виданий Приморським районним судом міста Одеси 21 листопада 2014 року, вже неодноразово перебував на примусовому виконанні в органах ДВС ГТУЮ в Одеській області, та останні раз був повернутий стягувану 30.10.2019 року, що підтверджується відомостями з Автоматизованої системи виконавчого провадження та повідомленням Першого Суворовського ВДВС ГТУЮ в Одеській області про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання від 30 жовтня 2019 року, отже, строк пред`явлення вказаного виконавчого документа до виконання перервався 30.10.2019 року, в зв`язку із чим, у приватного виконавця були відсутні правові підстави для застосування приписів пункту 2 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» та повернення стягувану виконавчого документа без прийняття до виконання. Таким чином, при примусовому виконанні судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів, яке набрало законної сили, приватний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, жодного порушення вимог чинного законодавства, як про це зазначено у відзиві, не допущено, тому просив відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 . Також у відзиві приватний виконавець просив розгляд скарги проводити без його участі.

До суду 04 лютого 2021 року від представника скаржника надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що доводи та міркування, що викладені в відзиві, не спростовують доводи, викладені в скарзі і не можуть бути прийняті до уваги. Доводи виконавця про те, що строк звернення до примусового виконання рішення Приморського районного суду м. Одеса від 23 липня 2013 року по справі №2/1522/7718 перервався 30 жовтня 2019 року в зв`язку з пред`явленням виконавчого документа до виконання не засновані на нормах чинного законодавства, з підстав того, що виконавчий лист було повернуто стягувану на підставі п.6 частини четвертої ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» в зв`язку з тим, що до виконавчого документа не було додану чином засвідчену довіреність представника.

У судове засідання 11 лютого 2021 року з`явився представник скаржника, скаргу підтримав та просила суд задовольнити у повному обсязі. Від приватного виконавця Колечка Д.М. надійшла до суду заява про розгляд скарги за його відсутності.

Суд, дослідивши зібрані по справі докази, вислухавши думку представника скаржника приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає на підставі наступного.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 липня 2013 року задоволено позовні вимоги позовні вимоги АТ « Райффайзен Банк Аваль». Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором у розмірі 541853 дол. США. Рішення суду набрало чинності 27 травня 2014 року.

21 листопада 2014 року на підставі вищевказаного рішення Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист № 2/1522/7718/11.

24 липня 2020 року представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М. про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 2/1522/7718/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/00027/82/749337 у розмірі 541 853,99 дол США, що за курсом НБУ складає 4 289 424, 55 грн.

На підставі вищевказаної заяви приватним виконавцем 24 липня 2020 відкрито виконавче провадження № 62653414.

Постановою приватного виконавця Колечко Д.М. від 27 липня 2020 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 .

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (стаття 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIІІ).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону № 1404-VIII визначено перелік рішень, що підлягають примусовому виконанню та виконавчих документів, серед яких, зокрема, є - виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до статей 447, 448, 449 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Згідно із статтями 450, 451 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до пункту 5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Як вбачається з копії матеріалів виконавчого провадження № 60450251 на примусовому виконанні у Суворовському районному відділі виконавчої служби м. Одесі ГТУЮ в Одеській області перебував виконавчий лист № 2/1522/7718/11 виданий 21 листопада 2014 року.

Постановою старшого державного виконавця Першого Суворовського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Буюклі О.О. від 30 жовтня 2019 року повернуто вказаний виконавчий лист стягувачу АТ «Райффайзен Банк Аваль» з підстав п. 6 ст. 4 ЗУ « Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувану у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Виходячи з того, що виконавчий документ було повернуто стягувачу постановою виконавця 30 жовтня 2019 року, а представник стягувача АТ «Райффайзен банк Аваль» звернувся і заявою до приватного виконавця 24 липня 2020 та постановою якого 24 липня 2020 року відкрито виконавче провадження за № 62653414.

Відтак вважати, що державним виконавцем у порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження, є безпідставним, оскільки вказана процесуальна дія вчинена державним виконавцем у межах вказаного закону - на підставі заяви стягувача про невиконання рішення суду та на підставі виконавчого документу № 2/1522/7718/11.

Рішення суду є обов"язковим до виконання. Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії й здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст. 18, 26, 27, 42, 45, 49 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 451 ЦПК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

У задовленні скарги ОСОБА_1 на постанову Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича про відкриття виконавчого провадження від 24.07.2020 року та постанову про арешт майна та коштів боржника, за участі стягувача - Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали суду виготовлено 15 лютого 2021 року.

Суддя Свячена Ю.Б.