ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6889/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва :

у складі головуючого судді: Комаревцевої Л.В.

з секретарем Гаврилюк О.В.

без участі сторін

розглянув в порядку загального позовного провадження з повідомлення сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду №224 по вул. Кошиця, 5а цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики.

Позов обґрунтований такими обставинами. 28.03.2018 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти в розмірі 1 400 000,00 грн., що станом на 28.03.2018 еквівалентно 53000 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 01.07.2018.

В подальшому, за домовленістю сторін 06.12.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти в розмірі 1 866 000,00 грн., що станом на 06.12.2019 еквівалентно 78080 доларів США, з кінцевим терміном повернення до травня 2020 року.

Оскільки відповідач не повертає отримані в борг кошти, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 31 травня 2021 року було відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання викликом сторін.

12.07.2021 ухвалою підготовчого судового засідання розгляд справи призначено по суті.

Позивач подав клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Відповідачка викликалася в судове засідання у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем її проживання, проте до суду вона не з`явилася без повідомлення причин неявки, письмовий відзив на позов не подала.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини.

28 березня 2018 року між позивачем, з одного боку як Позикодавецем та відповідачем, з іншого боку, як Позичальником, укладено договір позики у відповідності до якого відповідач отримала в борг грошові кошти у розмірі 1 400 000,00 грн., що еквівалентно станом на 28.03.2018 становить 53 000,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 01.07.2018.

На підтвердження факту передачі коштів та їх отримання відповідачем надано розписку.

У відповідності до пункту 2.2. Договору позики 1 сторони домовились про те, що факт передачі позикодавцем зазначеної суми засвідчується розпискою позичальника.

У відповідності до п.п.2.3.,2.4,2.5. Договору позики 1 на суму позики нараховуються відсотки в розмірі 5 % в місяць з моменту отримання суми позики позичальником і до моменту повернення її позикодавцю. Позичальник зобов`язується сплачувати суму нарахованих відсотків в гривні та у строки з 01 по 05 числа наступного місяця починаючи з 01.05.2018.

За умовами п.2.7. Договору позики 1 відповідачка зобов`язалася повернути отримані грошові кошти до 01 липня 2018 року (через два місяці).

Сторони домовились про те, що сума позики вважається повернутою в момент передачі позикодавцю (позивачу) готівки.

Зазначений Договір позики 1 укладено позивачем та відповідачем у письмовій формі та за домовленістю він не посвідчувався нотаріально. Крім того, сторони домовились в письмовій формі вести відомість (графік) погашення позики та відсотків.

Звертаючись до суду з заявленим позовом, позивач посилається на те, що з відповідачем знайомий, оскільки вона є мамою товариша сина позивача, з яким він тривалий час підтримує дружні стосунки та який разом із відповідачкою переконували позичити кошти для їх власних потреб.

Станом на 01.07.2018 Відповідач не повернула позивачу ні основний борг в розмірі 1 400 000,00 грн., ні відсотки за користування вказаною сумою за договором позики від 28.03.2018. Вказала, що мотивом неповернення взятих в борг коштів та нарахованих процентів за твердженнями є скрутне фінансове становище сім`ї. Одночасно відповідачка та її син просили відтермінувати на певний строк повернення боргу мотивуючи тим, що згідно п.3.1. Договору позики 1 для належного забезпечення виконання переді мною ОСОБА_2 передала в заставу садовий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: Київська область, Бориспільський район СТОВ «Дніпро 81» по АДРЕСА_1 в межах Гнідинської сільської ради.

Позивач погодився почекати ще певний час для того, щоб відповідачка мала змогу виконати свої зобов`язання та повернути і взяті в борг кошти та проценти за користування ними. Протягом 2019 року відповідачка постійно обіцяла, що ось-ось вона поверне кошти та весь час призначала новий і новий термін повернення коштів і процентів.

В кінці 2019 року відповідач заявила про те, що вона на підтвердження наміру добросовісного виконання зобов`язань перед позивачем готова укласти новий договір позики із урахуванням боргу, який виник у неї перед позивачем станом на час підписання нового договору позики грошей.

06 грудня 2019 року позивач та відповідач уклали між собою новий Договір позики за яким позивач, з одного боку як Позикодавець та відповідач, з іншого боку, як Позичальник, уклали договір позики у відповідності до п.1.1. ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 в борг грошові кошти у розмірі 1 866 000,00 грн., що еквівалентно станом на 06.12.2019 - 78 080,00 доларів США, а ОСОБА_2 зобов`язалася повернути триману суму в строки і у порядку, що зазначені у даному договорі.

На підтвердження факту передачі у борг відповідачці 1 866 000,00 грн. та отримання нею вказаної грошової суми, ОСОБА_2 надала власноруч написану та особисто підписану нею розписку від 06.12.2019.

У відповідності до пункту 2.2. Договору позики 2 сторони домовились про те, що факт передачі позикодавцем зазначеної суми засвідчується розпискою позичальника.

У відповідності до п.п.2.3,2.4,2.5. Договору позики на суму позики нараховуються відсотки в розмірі 2 % (два) в місяць з моменту отримання суми позики позичальником і до моменту повернення її позикодавцю. Позичальник зобов`язується сплачувати суму нарахованих відсотків в гривні та у строки з 01 по 05 числа наступного місяця починаючи з 01.02.2019.

За умовами п.2.8. Договору позики 2 відповідачка зобов`язалася повернути отримані грошові кошти до травня 2020 року.

Зазначений Договір позики укладено позивачем та відповідачем у письмовій формі та за домовленістю він не посвідчувався нотаріально.

Крім цього, позивач та відповідачка домовились у письмовій формі вести відомість (графік) погашення позики та відсотків, у якому фіксувались щомісячні платежі з погашення основного боргу та відсотків та у якому позивач та відповідачка ставили свої особисті підписи на підтвердження даних, які у ній фіксувались (копія відомості (графіку) погашення боргу та відсотків додається).

Станом на травень 2020 року ОСОБА_2 взяті у борг грошові кошти не повернула, жодних платежів на повернення відсотків за користування грошовими не здійснювала, що призвело до заборгованості в розмірі 2 673 984,00 грн.

Правовідносини, які випливають з договору позики, врегульовані нормами параграфу 1 глави 71 ЦК України.

Відповідно до положень статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Зважаючи на положення частини 1 статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його суму не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а в частині 2 вищевказаної статті ЦК України вказано, що підпис відповідачкою договору посвідчує передання їй позивачкою грошових коштів і містить вказівку на її зобов`язання повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, розцінюються судом як доказ укладення між сторонами договору позики.

Відповідно до положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Частини 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язань або не виконав його у строк встановлений законом.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до вимог частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що відповідач своїх грошових зобов`язань у встановлений строк не виконала, що підтверджується договором позики грошових коштів.

Отже зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення матеріального закону вимоги ОСОБА_1 суд вважає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх в повному обсязі.

Враховуючи, що рішення ухвалюється на користь позивача, звільненого від сплати судового збору, суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідачку сплачений судовий збір в розмірі на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі 1 866 000,00 грн. (один мільйон вісімсот шістдесят шість тисяч гривень 00 копійок), відсотки за користування коштами в сумі 807 984,00 (вісімсот сім тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 11350.00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня отримання копії.

Повний текст судового рішення складено 20.12.2021

Суддя Л.В. Комаревцева