КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 369/9094/19 Головуючий у І-й інстанції -Ковальчук Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Кулікової С.В., Рубан С.М.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 серпня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлоінбудсервіс», Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАРАЗ-9» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2019 р. ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ТОВ «Житлоінбудсервіс», ТОВ «ЗАРАЗ-9» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

В обґрунтування позову вказувала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . 15.11.2018 року відбулось залиття її квартири, в результаті чого її помешкання зазнало наступні пошкодження: 1) у ванній кімнаті частково пожовкла та деформувалась конструкція із гіпсокартону, розмір пошкодження ~ 1.5 м x 04 м. Також деформована натяжна стеля, розмір пошкодження ~ 1 м x 1 м. Від попадання води вийшла з ладу люстра та три точкові світильники; 2) на кухні конструкція із гіпсокартону частково пожовкла та деформована, розмір пошкодження ~ 4 м x 3 м; 3) у великій кімнаті вийшов з ладу один точковий світильник.

Дані пошкодження зафіксовані комісією в акті № 53 від 15.11.2018 р. щодо залиття квартири АДРЕСА_1 .

Вказана комісія в складі: начальника аварійно-ремонтної дільниці Настевич О.А., начальника дільниці Кльокти О.С., майстра дільниці ОСОБА_4 прийшла до висновку, що залиття квартири позивача трапилось в результаті того, що у квартирі АДРЕСА_2 , яка розташована на 11-му поверсі над квартирою НОМЕР_1 , у ванній кімнаті лопнув водяний вентель 1/2 на ХВП, що є зоною відповідальності власника квартири НОМЕР_2 .

Згідно інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, власником квартири за адресою: АДРЕСА_5 , є ОСОБА_3

17.05.2019 р. об 11 год. 30 хв. представником ТОВ «Аелєкон» був проведений огляд пошкодженого нерухомого майна, на який запрошувалась відповідачка ОСОБА_5 , проте остання на огляд не з`явилась. За результатами даного огляду було складено відповідний акт, на підставі якого та з урахуванням Акту № 58 про залиття квартири виготовлено Звіт від 30.05.2019 р. про оцінку розміру матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження квартири АДРЕСА_1 .

Згідно звіту від 30.05.2019 р. про оцінку розміру матеріального збитку, завданого квартирі АДРЕСА_1 , розмір матеріального збитку, завданого вказаній квартирі, з урахуванням фізичного зносу, становить 48 242,00 грн.

Позивачка зазначала, що відповідачка, як власник квартири та споживач житлово-комунальних послуг, зобов`язана слідкувати за справністю санітарно-технічного обладнання, яке знаходиться в її квартирі. Саме в результаті протиправної бездіяльності відповідачки (в чому чітко прослідковується її вина) лопнув водяний вентиль 1/2 на ХВП, що стало причиною залиття квартири позивачки, в результаті чого останній заподіяні збитки на суму 48 242,00 грн.

Поряд з тим вказувала, що такими протиправними діями відповідачки позивачці ОСОБА_2 була спричинена й моральна шкода. Псування майна в результаті залиття квартири викликало в позивачки душевні переживання, оскільки ремонт у ванній кімнаті вона здійснювала нещодавно та витратила значну суму коштів на це. У зв`язку з затопленням значний стрес отримали малолітні діти позивача, які проживають у квартирі. Нормальні життєві зв`язки позивачки порушилися, оскільки вона вимушена була вживати заходів щодо збереження свого вцілілого майна, фіксації наслідків залиття квартири, встановлення причин залиття та відновлення своїх порушених прав. При цьому, відповідачка повністю усунулася від вирішення даної ситуації.

У результаті душевних переживань та постійних стресів позивачка відчула погіршення загального стану здоров`я, зокрема її почали турбувати головні болі, безсоння та погане самопочуття. Також, в результаті нервових стресів позивачка помітила порушення у стосунках з оточуючими людьми.

Посилаючись на викладене, просила суд стягнути з відповідачки ОСОБА_5 на її користь 48242,00 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 50000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, завдані внаслідок залиття квартири, а також стягнути судові витрати, понесені, у зв`язку з розглядом даної справи.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 серпня 2021 року у задоволенні позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , діючий в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати у повному обсязі та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року дану справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження у відповідності до ч.1 ст. 369 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи і це було встановлено судом, що ОСОБА_2 являється власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.05.2019 № 166326367.

Судом також встановлено, що ОСОБА_5 являється власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.05.2019 № 16632683.

Згідно акту від 15.11.2018 р. № 58 про залиття квартири АДРЕСА_1 комісія у складі начальника аварійно-ремонтної дільниці Настевич О.А., начальника дільниці Кльокти О.С., майстра дільниці ОСОБА_4 склали акт про те, що при обстеженні квартири АДРЕСА_6 були виявлені наступні пошкодження: 1) у ванній кімнаті частково пожовкла та деформувалась конструкція із гіпсокартону, розмір пошкодження ~ 1.5 м x 04 м. Також деформована натяжна стеля, розмір пошкодження ~ 1 м x 1 м. Від попадання води вийшла з ладу люстра та три точкові світильники; 2) у кухні конструкція із гіпсокартону частково пожовкла та деформована, розмір пошкодження ~ 4 м x 3 м; 3) у великій кімнаті вийшов з ладу один точковий світильник. Комісія прийшла висновку, у квартирі АДРЕСА_2 , яка розташована на 11-му поверсі над квартирою НОМЕР_1 , у ванній кімнаті лопнув водяний вентиль 1/2 на ХВП, що є зоною відповідальності власника квартири НОМЕР_2 . Акт затверджено директором ТОВ «ЗАРАЗ-9» ОСОБА_6 . З актом ознайомлений мешканець квартири НОМЕР_1 .

З матеріалів справи також слідує, що 17.05.2019 р. об 11 год. 30 хв. оцінювачем - представником ТОВ «Аелєкон» був проведений огляд пошкодженого нерухомого майна, на який запрошувалась також і відповідачка ОСОБА_5 . За результатами даного огляду було складено відповідний акт, на підставі якого та з урахуванням Акту № 58 про залиття квартири виготовлено Звіт від 30.05.2019 р. про оцінку розміру матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження квартири АДРЕСА_1 .

Згідно звіту від 30.05.2019 р. про оцінку розміру матеріального збитку, завданого квартирі АДРЕСА_1 , розмір матеріального збитку, завданого вказаній квартирі, з урахуванням фізичного зносу, становить 48 242,00 грн.

Згідно акту приймання-передачі робіт з виконання незалежної оцінки від 31.05.2019 р., вартість зазначених робіт становить 2 610,00 грн.

Сторонами не заперечується факт залиття квартири АДРЕСА_1 , внаслідок пошкодження запірної арматури у квартирі АДРЕСА_2 , який мав місце 15.11.2018 р.

Заперечуючи проти позову, сторона відповідача вказувала на те, що перша запірна арматура на відгалуженні від стояків у межах приміщення не належить до внутрішньоквартирної системи, а тому відповідачка не має відшкодовувати заподіяну позивачці шкоду.

Разом з тим, з матеріалів справи видно, що 01.07.2016 р. між ОСОБА_5 та ТОВ «ЗАРАЗ-9» укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_7 , за умовами якого, управитель, серед іншого, надає власнику послуги з обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання. Власник має право на відшкодування збитків, заподіяних його майну та (або) приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю, внаслідок ненадання послуг або надання послуг неналежної якості. Управитель зобов`язаний, серед іншого, здійснювати обслуговування внутрішньобудинкових мереж відповідно до встановлених законом порядком, періодичністю, строків та обсягів.

З наданої ТОВ «ЗАРАЗ-9» відповіді від 21.04.2020 р. за № 67 на адвокатський запит щодо профілактичного обслуговування запірної арматури у квартирі АДРЕСА_2 , Товариство повідомило, що не обслуговує сантехнічні прилади безпосередньо в квартирі власників, оскільки це є зоною відповідальності власника квартири.

Встановлено, що між ТОВ «Житлоінбудсервіс» та відповідачкою ОСОБА_5 укладено договір № 701-08 про надання послуг з централізованого водопостачання і водовідведення, відповідно до умов якого споживач, серед іншого, має право на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, завданої його життю чи здоров`ю, внаслідок неналежного надання або ненадання послуг. Виконавець зобов`язаний проводити два рази на рік перевірку стану внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку із складенням відповідного акту.

Положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено зобов`язання виконавця підготувати договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності, і зобов`язання споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем за типовим договором.

Істотними умовами такого договору, зокрема є: визначення точок розподілу, в яких відбувається передача послуг від виконавця/виробника споживачу; порядок обслуговування мереж та розподіл повноважень щодо їх експлуатації та відновлення (ремонту); умови доступу в квартиру, будинок, приміщення, на земельну ділянку для усунення аварій, неполадок, огляду мереж; порядок здійснення ремонту (ст. 26).

Крім того, у Законі наведено визначення термінів, які у ньому вживаються.

Зокрема, утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку. Внутрішньобудинкові системи - мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди. Точка розподілу - місце передачі послуги від однієї особи до іншої, облаштоване засобами обліку та регулювання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у даному випадку мають застосовуватись положення Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15.08.2018 № 219, оскільки вказаний нормативно-правовий акт є спеціальним по відношенню до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869.

Так, пунктом 3 вказаного Порядку, передбачено, що запірна арматура не належить до внутрішньобудинкової системи. Закон прямо не визначає зобов`язання обслуговуючої компанії виконувати роботи з її заміни.

З досліджених судом договорів між відповідачем та третіми особами слідує, що останні взяли на себе відповідальність щодо обслуговування лише внутрішньобудинкової системи постачання води.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що пошкодження першої запірної арматури на відгалуженні від стояка у межах квартири АДРЕСА_2 є зоною відповідальності власника даної нерухомості.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За ч.2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідальність за заподіяну протиправною поведінкою шкоду виникає при наявності вини особи, що заподіяла шкоду, крім випадків, прямо передбачених законом. Вина заподіювача шкоди, що підлягає відшкодуванню за правилами глави 82 ЦК України, передбачається ( презюмується ). Таким чином, в силу встановленої законом презумпції вини заподіювача шкоди, на нього покладається обов`язок доведення своєї невинуватості.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що акт від 15.11.2018 р. № 58 про залиття квартири позивачки не відповідає вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, а тому не може бути прийнятий судом як належний доказ вини відповідача у залитті квартири позивача.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, у разі аварії чи залиття квартир складається відповідний акт.

Додатком 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій встановлено форму згаданого акта. Тобто факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника (власника) будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Присутність зацікавлених осіб як від потерпілої, так і від винної сторін є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря, квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття.

Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної особи не впливає на його чинність: у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій визначено, що з актом про залиття повинні бути ознайомлені мешканці відповідних квартир шляхом його підписання, що дає змогу в майбутньому відповідачу включити до акту свої пояснення. Такі пояснення, заперечення, доповнення може внести до акту обстеження і потерпіла особа, зокрема, щодо обсягів залиття.

Отже, законодавством чітко визначено, що факт залиття, його причина та обсяг пошкоджень мають фіксуватись у складеному акті комісійного обстеження приміщення, у якому відбулось залиття. Саме такий акт і є відповідним (належним, допустимим, достовірним) доказом, на підставі якого відбувається розрахунок матеріальної шкоди вартості відновлювального ремонту.

Як вже зазначалось, що за наслідками залиття квартири позивачки 15 листопада 2018 року було складено акт комісією працівників ТОВ «ЗАРАЗ-9», який затверджено директором Товариства ОСОБА_6 . У вказаному акті наведені: дата та місце складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилося залиття; подія, що трапилася; наслідки залиття, а також причини залиття, отже даний акт відповідає вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, і є належним доказом.

Та обставина, що відповідачка не була присутня при огляді квартири позивачки, не свідчить про недостовірність вказаного акту комісії, оскільки відповідачка відмовилася як бути присутньою при складанні акту обстеження, та і підписувати будь-які документи.

Крім того, як вже було встановлено судом, що сторонами не заперечувався факт залиття 15.11.2018 р. квартири АДРЕСА_1 , що належить позивачці, внаслідок пошкодження запірної арматури у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності відповідачці.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахування визначених цивільним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Відповідно ст. 151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечити його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію.

Положеннями ст. ст. 319, 321 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам громадян, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник зобов`язаний утримувати майно, яке йому належить.

Частиною 3 статі 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому матеріальної та моральної шкоди.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

На підтвердження вартості робіт, проведення яких необхідно для відновлення оздоблення квартири, пошкодженої внаслідок залиття, позивачкою надано Звіт від 30.05.2019 р. про оцінку розміру матеріального збитку, складений на підставі акту про залиття від 15.11.2018 р. №58, згідно з яким розмір матеріального збитку, завданого квартирі АДРЕСА_1 , за ринковими даними будівельних компаній, без урахування фізичного зносу становить 48 905 грн., розрахунок за ринковими даними будівельних компаній (з урахуванням фізичного зносу) становить 48 242 грн., розрахунок за програмним комплексом «АВК-5» (без врахування фізичного зносу) становить 40 435 грн. 20 коп.

Разом з тим, до вказаного звіту додано кошторис матеріального збитку по відновленню конструктивних елементів квартири або їх частин до належного технічного стану без врахування фізичного зносу, (розрахунок за програмним комплексом «АВК-5»), згідно з яким розмір такого відшкодування з урахуванням ПДВ в сумі 6 739 грн.20 коп. становить 40 435 грн. 20 коп. Колегія суддів при визначенні шкоди, що підлягає стягненню на користь позивачки, вважає більш достовірним розрахунок шкоди в сумі 40 435 грн. 20 коп., оскільки цей розмір шкоди підтверджений кошторисом, доказів того, що ремонт позивачкою буде виконаний в будівельній компанії, суду не надано.

Окрім того, позивачкою не доведено суду, що вказані будівельні роботи будуть виконуватися підрядником - платником ПДВ. За таких обставин, розмір матеріального збитку підлягає зменшенню на суму ПДВ, а тому на користь позивачки необхідно стягнути матеріальну шкоду в сумі 33 696 грн. (40 435, 20 - 6739, 20= 33 696).

Посилання відповідачки на розбіжності в обсязі пошкоджень майна позивачки, які виникли в результаті залиття квартири, не заслуговують на увагу, оскільки такі пошкодження встановлені уповноваженою комісією та оцінювачем, крім того, в матеріалах справи наявні відомості про те, що відповідачці надсилався лист із запрошенням взяти участь у огляді пошкоджень в квартирі позивачки, проте ОСОБА_5 участі в огляді не взяла.

Належних та достовірних доказів на спростування обсягу пошкодженого майна позивачки та суми спричинених збитків ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції відповідачка не надала, клопотання про призначення відповідної експертизи з метою з`ясування всіх обставин щодо залиття (обсяг пошкоджень, суму спричинених збитків, тощо) стороною відповідачки заявлено не було.

Щодо відшкодування позивачці моральної шкоди, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, позивачка вказувала, що псування майна в результаті залиття квартири викликало в неї душевні переживання, оскільки ремонт у ванній кімнаті вона здійснювала нещодавно та витратила значну суму коштів на це. У зв`язку з затопленням значний стрес отримали малолітні діти позивача, які проживають у квартирі. Нормальні життєві зв`язки позивачки порушилися, оскільки вона вимушена була вживати заходів щодо збереження свого вцілілого майна, фіксації наслідків залиття квартири, встановлення причин залиття та відновлення своїх порушених прав. У результаті душевних переживань та постійних стресів загальний стан здоров`я погіршився. Також, в результаті нервових стресів позивачка помітила порушення у стосунках з оточуючими людьми.

Визначаючи розмір моральної шкоди, заподіяної позивачці діями відповідачки, колегія суддів вважає, що залиття належної ОСОБА_2 квартири завдало позивачці негативних емоцій та переживань щодо пошкодження майна та неможливості нормального користування житловим приміщенням та призвело до душевних страждань, порушення її звичного способу життя, однак виходячи із засад розумності та справедливості колегія суддів вважає заявлений позивачкою розмір моральної шкоди значно завищеним, в зв`язку з чим розмір завданої моральної шкоди підлягає зменшенню до 3 000 грн.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Щодо стягнення судових витрат по даній справі, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

З матеріалів справи слідує, що при подачі позовної заяви позивачкою було сплачено судовий збір в сумі 768, грн.. 40 коп. (а.с.77, т.1, а при подачі апеляційної скарги 2305 грн. 20 коп. грн. (а.с.146, т.2).

Статтею 141 ЦПК України визначений розподіл судових витрат між сторонами

Так, ч.ч.1,2 вказаної норми визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову - на відповідача.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (п.13 ст. 141 ЦПК).

Враховуючи наведене, з відповідачки підлягають стягненню на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви та за подачу апеляційної скарги в загальній сумі 3 073 грн. 60 коп.

Також, підлягають стягненню з відповідачки понесені позивачкою ОСОБА_2 витрати по оплаті вартості проведення оцінки розміру матеріального збитку в розмірі 2610 грн.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесення судових витрат стороною позивачки було надано договір про надання правничої (правової) допомоги від 02 липня 2019 року, укладений між адвокатом Кишенею В.С. та Яригою Н.Г., за умовами якого за надання правничої (правової) допомоги: складання позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 5000 грн.; за надання правничої (правової) допомоги : представництво інтересів ОСОБА_2 в даній справі клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 2000 грн. за кожне судове засідання.

На виконання умов вказаного договору позивачкою була надана квитанція про оплату гонорару адвоката в сумі 5000 грн. та Акт №1 прийому - передачі наданих послуг від 05 липня 2019 року, з якого слідує, що адвокатом Кишенею В.С. за складання позовної заяви було визначено вартість послуги в розмірі 5 000 грн.

Однак, враховуючи складність справи та виниклих правовідносин, а також професійний рівень адвоката, колегія суддів вважає за можливе стягнути з відповідачки ОСОБА_5 на користь позивачки ОСОБА_2 2000 грн. в рахунок витрат на правову (правничу) допомогу.

Інших доказів щодо понесених судових витрат позивачкою надано не було.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , - задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 серпня 2021 року скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 33 696 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 3000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3 073 грн. 60 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору, 2610 грн. витрат за проведення вартості оцінки розміру матеріального збитку, та 2000,00 грн. в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: