Справа № 640/9777/18
УХВАЛА

"08" грудня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.

за участю секретаря Черниш О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Київського районного суду м. Харкова від 17.12.2018 по справі № 640/9777/18 за нововиявленими обставинами, -

ВСТАНОВИВ:

02.09.2021 року до суду надійшла вказана заява, в якій позивач просить змінити рішення Київського районного суду м. Харкова від 17.12.2018 в частині написання прізвища та по-батькові відповідача, а саме замість неправильного прізвища та по-батькові відповідача « ОСОБА_2 » зазначити правильне прізвище та по-батькові « ОСОБА_2 » (у відповідних відмінках); та внести вказані зміни до виданих виконавчих листів. В обґрунтування підстав вказаної заяви посилається на наступне. 17.12.2018 Київським районним судом м. Харкова ухвалено рішення у справі №640/9777/18 за позовом заявника до ОСОБА_2 про стягнення боргу та судових витрат, на виконання якого отримані виконавчі листи, та пред`явлені до примусового виконання приватному виконавцеві Харківської області Семендяєву О.С. На даний час рішення суду виконано не було, та стало відомо, що прізвище та по-батькові відповідача є « ОСОБА_3 », а в позові та рішенні суду було зазначено « ОСОБА_2 », що і є нововиявленими обставинами, та стало підставою звернення до суду з вказаної заявою.

Заперечень на вказану заяву від відповідача не надійшло.

Заявник в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі, та просив про її задоволення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомив.

02.09.2021 вказана заява надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Зуб Г.А.

Ухвалою судді від 04.11.2021 відкрито провадження у вказаній справі.

Судом встановлено, що 01.06.2018 позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача ОСОБА_2 з позовом про стягнення боргу, 3% річних та процентів за користування позикою, за результатами розгляду якого ухвалено заочне рішення суду від 17.12.2018, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме стягнуто на його користь з ОСОБА_2 борг за договором позики від 15.06.2015 року, який станом на 23.05.2018 становить 112886,83 грн. (78210грн основнийборг + 28879,99грн -проценти закористування позикою + 5796, 84 грн - три відсотка річних); борг за договором позики від 25вересня 2015 року ,який станом на 23 травня 2018 року становить 37652,90 грн (26070грн основнийборг + 9844, 74 грн - проценти за користування позикою + 1738, 16 грн - три відсотка річних); та сплачений судовий збір у розмірі 1505,40 грн.

Вказане заочне рішення набуло законної сили, та на його виконання були отримані виконавчі листи, які представлені до примусового виконання приватному виконавцю виконавчого округу Харківської області Семендяєву О.С., за якими були відкриті ВП.

Як вбачається з рішення суду та матеріалів справи, прізвище відповідача, та його по-батькові було зазначено як ОСОБА_2 , однак як вбачається з наданої до суду копії паспорта відповідача його прізвище та по-батькові « ОСОБА_2 ».

Вказані обставини позивач вважає нововиявленими, що і стало підставою для звернення до суду з вказаною заявою.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Bellet v. France від 4 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною другої статті 423 ЦПК України передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справ; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з частиною четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Відповідно до частини п`ятої статті 423 ЦПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначення обставин нововиявленими необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду тільки тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (Ponomaryov v. Ukraine, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Обставини, які є підставою для перегляду судового рішення, - це обставини, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Таким чином, нововиявленими обставинами є фактичні обставини, які мають істотне значення і які об`єктивно існували на час розгляду справи, але не були відомі і не могли бути відомі особі, яка звертається з заявою про перегляд рішення суду.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський Суд з прав людини у рішенні в справі «Правєдная проти Росії» від 18 листопада 2004 року зазначив, що одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що, якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду. Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало законної сили, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин. Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку. Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 29 серпня 2018 року (справа №552/137/15-ц).

Обставини, на які посилається заявник, як на підставу перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, не є істотними обставинами і на висновки суду при ухваленні судового рішення вплинути не могли, оскільки в наданих до суду розписках було викладено прізвище та по-батькові відповідача, та були відомі самому позивачу, та до повноважень суду першої інстанції не відноситься зміна судових рішень, а тому в задоволенні вказаної заяви слід відмовити, а рішення Київського районного суду м. Харкова від 17.12.2018 по вказаній справі залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 81, 260, 423-424 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Київського районного суду м. Харкова від 17.12.2018 по справі № 640/9777/18 за нововиявленими обставинами відмовити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 17.12.2018 по цивільній справі № 640/9777/18 - залишити в силі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 15-дений строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Повний текст ухвали виготовлено 20 грудня 2021 року.

Суддя Г.А. ЗУБ