БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №728/2135/21
Провадження № 2/730/398/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2021 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Луговця О.А.

з участю секретаря судового засідання - Чорнухи Н.О.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Шелудька Є.В.

представника третьої особи Чернігівської обласної прокуратури - Ракути В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням сторін) справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Чернігівська обласна прокуратура, Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, про стягнення моральної шкоди і витрат на правову допомогу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому з посиланням на ст.23, 1167, 1176 ЦК України, Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь моральну шкоду в розмірі 138000 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 33000 грн. Свої вимоги обгрунтовує тим, що по кримінальному провадженню №0000192 від 11.03.2019р. за ч.1 ст.122 КК України його було безпідставно притягнуто до кримінальної відповідальності за період з дати повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (13 червня 2019 року) до ухвалення по справі Чернігівським апеляційним судом рішення від 18 травня 2021 року, яким залишено без змін виправдувальний вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 27.01.2020р. Загальний строк його перебування під слідством, а також в статусі підозрюваного й обвинуваченого, становить 23 місяці, в зв`язку з чим незаконним притягненням до кримінальної відповідальності йому була заподіяна моральна шкода, оскільки він вимушений був протягом тривалого часу спростовувати свою невинуватість; неодноразово викликався до слідчого, прокурора, приймав участь на досудовому розслідуванні, в судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій, долаючи значні відстані від місця проживання; поніс психологічну травму, душевні хвилювання та нервові страждання, що вплинуло на погіршення стану здоров`я, втрату соціальних зв`язків, довіру серед оточуючих, в тому числі родичів, колишніх колег-правоохоронців. Розмір моральної шкоди в 138000 грн обраховує виходячи з мінімальної заробітної плати на 2021 рік в 6000 грн та 23 місяців перебування під кримінальною відповідальністю. Також при розгляді вказаної кримінальної справи на досудовому розслідуванні та в судах обох інстанцій він поніс витрати на юридичну допомогу адвоката Шелудька Є.В. в сумі 33000 грн. Загальна сума завданої йому шкоди становить 171000 грн.

Позивач, як і його представник, у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити з вищевказаних підстав. Пояснили, що кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, який обслуговується Державною казначейською службою України. Заявлена сума моральної шкоди знаходиться на рівні визначеного законодавством мінімального розміру, а витрати на правову допомогу під час кримінального провадження були понесені позивачем виходячи з розміру гонорару адвоката, обчисленого з огляду на складність справи, час та об`єм виконаних робіт, тривалість провадження, кваліфікацію та досвід адвоката й не є надмірними.

Відповідач був належний чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався, у встановлений судом строк надав відзив на позов, в якому просить проводити розгляд справи без їх участі та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки Державна казначейська служба України жодних прав та інтересів позивача не порушувала, у правовідносини з ним не вступала, ніякої шкоди йому не завдавала й не може нести відповідальність за шкоду, завдану діями інших суб`єктів, в зв`язку з чим не повинна бути відповідачем у справі, тоді як учасником цих цивільних відносин є держава Україна; дії органів прокуратури, поліції чи Казначейства стосовно позивача незаконними не визнавались й вина відповідача та третіх осіб належним чином не встановлена; позивачем не доведено та не підтверджено ніякими доказами факту заподіяння йому моральної шкоди; відсутнє належне обгрунтування обрахованого розміру моральної шкоди та його адекватності.

Третя особа Чернігівська обласна прокуратура була належний чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, надала письмові пояснення на позов, в яких просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки позивачем не доведено та не підтверджено ніякими доказами факту заподіяння йому моральної шкоди та її розміру; дії органу досудового розслідування були правомірними та вчинялись з метою встановлення істини у справі, втручання в конституційні права позивача були мінімальними й об`єктивно необхідними для забезпечення виконання завдань кримінального провадження, а ухвалення виправдувального вироку стало результатом реалізації принципу змагальності; витрати на правову допомогу адвоката не підтверджені належними доказами та не відповідають критерію розумності. Представник прокуратури в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у зазначених письмових поясненнях.

Третя особа ГУНП в Чернігівській області було належний чином та своєчасно повідомлене про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористалось, повноважного представника не направило, надало письмові пояснення на позов, в яких просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки позивач не оскаржував законність повідомлення про підозру у встановленому КПК України порядку; претензій до органу досудового розслідування не мав; позивачем не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди, її розміру та причинно-наслідкового зв`язку між діями посадових осіб слідчого підрозділу та спричиненням моральної шкоди.

Неявка належним чином сповіщених відповідача та третьої особи в судове засідання в даному випадку з огляду на положення ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, СВ Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області за заявою ОСОБА_2 було відкрито кримінальне провадження №0000192 від 11.03.2019р. за ч.1 ст.122 КК України, в ході досудового розслідування якого 13 червня 2019 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, в зв`язку з чим у відповідності до ч.1 ст.42 КПК України останній отримав статус підозрюваного.

02 липня 2019 року процесуальним прокурором було складено, затверджено та скеровано до суду обвинувальний акт стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КК України, після чого він в силу положень ч.2 ст.42 КПК України отримав статус обвинуваченого.

Вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 27 січня 2020 року ОСОБА_1 в пред`явленому обвинуваченні в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, визнано невинуватим і виправдано.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 18 травня 2021 року апеляційні скарги прокурора та потерпілого залишено без задоволення, а вказаний вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 27.01.2020р. стосовно ОСОБА_1 - без змін, після чого з огляду на приписи ч.1 ст.43 КПК України останній отримав статус виправданого.

Відтак, суд погоджується з твердження сторони позивача, що з моменту повідомлення про підозру й до набрання законної сили виправдувального вироку суду першої інстанції, тобто остаточної й повної реабілітації особи згідно ухвали апеляційної інстанції, ОСОБА_1 було незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності. Вказаний період у даній справі тривав з 13 червня 2019 року по 18 травня 2021 року й склав 23 місяці.

Відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, регламентовано приписами ст.1176 ЦК України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон №266/94-ВР), Положенням про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 04.03.1996р. №6/5/3/41 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.03.1996р. за №106/1131 (далі - Положення №6/5/3/41).

Так, згідно зі ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду (ч.1). Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (ч.2). Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах (ч.6). Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом (ч.7).

Приписами ст.1 Закону №266/94-ВР визначено випадки відшкодування громадянину завданої шкоди незаконними рішеннями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, а також встановлено, що завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону №266/94-ВР право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

Згідно зі ст.3 Закону №266/94-ВР громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1/заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2/майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3/штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4/суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5/моральна шкода.

Оскільки Закон №266/94-ВР не містить вимог щодо процесуальної форми документа, з яким особа має звернутися до суду за захистом свого порушеного права, то таким способом захисту в силу положень статей 15, 16 ЦК України може бути, зокрема, звернення до суду з відповідною позовною заявою, що відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 29.05.2019р. по справі №522/1021/16-ц, а також не суперечить п.10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - постанова ПВСУ №4).

За змістом положень ст.23 ЦК України, ст.4 Закону №266/94-ВР, п.17 Положення №6/5/3/41 відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Наведені ОСОБА_1 у позовній заяві та в судовому засіданні обставини заподіяння йому та підстави відшкодування моральної шкоди є слушними, оскільки він майже два роки незаконно перебував під кримінальним переслідуванням з боку органів досудового розслідування та прокуратури внаслідок безпідставного пред`явлення ними спочатку підозри, а потім складання й направлення до суду обвинувального акту, вимушений був приймати участь у численних судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій (близько 20), захищаючись від незаконного обвинувачення.

При цьому, суд враховує, що в ході досудового розслідування ОСОБА_1 вживав заходів щодо відводу слідчого, який на його думку неналежним чином виконував свої службові обов`язки, проявляв упередженість та обвинувальний ухил, але його клопотання з цього приводу ухвалою слідчого судді від 02.07.2019р. було відхилено. Водночас дана обставина знайшла своє часткове підтвердження в судовому засіданні Борзнянського районного суду Чернігівської області, що за наслідками дослідження та оцінки доказів відображено у вироку суду.

Також, суд констатує й той факт, що судові засідання як першої, так і апеляційної інстанцій, неодноразово відкладалися саме з вини потерпілого та сторони державного обвинувачення, якою не забезпечувалася явка свідків, що підтверджується дослідженими матеріалами кримінального провадження; при цьому, ОСОБА_1 , будучи обвинуваченим та проживаючи в м. Бахмач Чернігівської області, змушений був долати значну відстань для участі в судовому процесі, на що витрачав час та кошти.

Крім того, як зазначає Європейський суд з прав людини, практика якого згідно з ч.4 ст.10 ЦПК України є джерелом права, деякі форми моральної шкоди, включаючи емоційні пригніченість та страждання, за самою їх природою не завжди можуть бути підтверджені якимось конкретним доказами (п.52 рішення в справі «Ракевич проти Росії» від 28.10.2003р., п.96 рішення в справі Abdulaziz , Cabales and Balkandali v. the United Kingdom від 28.05.1985р.).

Відтак, суд погоджується з твердженням ОСОБА_1 про те, що внаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності він переніс певну психологічну травму, перебував у нервовому напруженні, було порушено його душевне благополуччя та існуючі зв`язки з оточуючими людьми (з урахуванням попередньої тривалої роботи в правоохоронних органах), він був вимушений залучати захисника, вживати додаткових зусиль для організації свого життя з метою досягнення реабілітації, що свідчить про спричинення позивачеві моральної шкоди.

Суд також погоджується з наведеним позивачем розрахунком завданої йому моральної шкоди, вважаючи вірним покладення в основу розрахунку саме розміру мінімальної заробітної плати на 2021 рік в сумі 6000 грн, оскільки це передбачено ч.3 ст.13 Закону №266/94-ВР, п.17 Положення №6/5/3/41, Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік» та узгоджується з роз`ясненнями п.9, 14 постанови ПВСУ №4.

Тому, з урахуванням періоду незаконного притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності в 23 місяці та розміру мінімальної заробітної плати в 6000 грн позивачеві має бути відшкодована моральна шкода в сумі 138000 грн (23 х 6000). Цей розмір моральної шкоди у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом.

Наведений висновок суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 29.05.2019р. по справі №522/1021/16-ц.

Правову допомогу ОСОБА_1 по кримінальному провадженню (на досудовому розслідуванні, в судах першої та апеляційної інстанцій), надавав адвокат Шелудько Є.В. й витрати позивача на нього склали 33000 грн, що підтверджується належними та допустимими доказами (договір про надання правової допомоги від 13.06.2019р. з додатковими угодами від 13.06.2019р., 02.07.2019р., 15.03.2020р., акти виконаних робіт (приймання-передачі наданих послуг) з детальним описом робіт від 02.07.2019р., 27.01.2020р., 18.05.2021р., квитанції до прибуткового касового ордера №13/06/19 від 13.06.2019р. на суму 8000 грн, №02/07/19 від 02.07.2019р. на суму 15000 грн, №15/03/20 від 15.03.2020р. на суму 10000 грн).

Водночас, дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо участі захисника в судових засіданнях було встановлено одне зайво зазначене ним засідання в Чернігівському апеляційному суді (16.06.2020р.), в зв`язку з чим з урахуванням вартості одного дня судового розгляду в 1000 грн згідно наведеного розрахунку вказана сума підлягає вирахуванню із загальної суми понесених ОСОБА_1 витрат на юридичну допомогу, яка в остаточному варіанті буде становити 32000 грн.

Посилання прокурора не неспівмірність зазначеного розміру витрат на правову допомогу є голослівними й нічим не підтверджені, тоді як з огляду на тривалість кримінального провадження, його значення для відновлення репутації позивача, кількість проведених за участю захисника процесуально-слідчих дій та судових засідань, поведінки сторони обвинувачення та потерпілого, сума понесених та пред`явлених позивачем до відшкодування витрат на юридичну допомогу захисника відповідає критеріям розумності, виваженості та пропорційності.

Безпідставними є й доводи відповідача та третіх осіб щодо невстановлення вини посадових осіб органів прокуратури, поліції чи Казначейства стосовно позивача, оскільки за приписами ч.1 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Таким чином, загальний розмір шкоди, яка була завдана й підлягає відшкодуванню ОСОБА_1 внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, становить 170000 грн (138000 грн - моральна шкода, 32000 грн - витрати на юридичну допомогу).

В описовій частині своєї позовної заяви ОСОБА_1 зазначає, що вказана шкода підлягає стягненню з відповідача держави з Державного бюджету України, проте в прохальній частині просить стягнути її з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

Однак, з таким формулюванням резолютивної частини суд не може погодитися з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.4 Закону №266/94-ВР відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до ч.2 ст.25 БК України відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

За змістом положень ч.2 ст.2, ч.1 ст.167, ст.170 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. Держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Відповідно до п.4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

З урахуванням наведеного, Державна казначейська служба України, як орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, у даній справі є органом, через який держава бере участь у справі як сторона.

Водночас, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року в справі 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18) вказано, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (ч.2 ст.2 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення.

Відтак, суд погоджується з доводами описової частини позову ОСОБА_1 та викладеними у відзиві на позов запереченнями Державної казначейської служби України в тій частині, що відповідачем у даній справі фактично є держава Україна, в зв`язку з чим вважає за необхідне вказати у резолютивній частині рішення про стягнення на користь позивача коштів на відшкодування шкоди саме з Державного бюджету України, що також узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 10.11.2021р. по справі №346/5428/17.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, даний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Оскільки згідно з п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» за подачу позовів даної категорії судовий збір не справляється, то у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, п.26 Положення сплату цих судових витрат слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.2, 15, 16, 23, 167, 170, 1167, 1176 ЦК України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст.2-4, 12, 13, 19, 23, 76-89, 141, 258-268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Чернігівська обласна прокуратура, Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, про стягнення моральної шкоди і витрат на правову допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , в рахунок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, грошові кошти в сумі 170 000 грн (138 000 грн - моральна шкода, 32 000 грн - витрати на юридичну допомогу).

В задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 17 грудня 2021 року.

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець