Справа № 507/2121/21
Провадження № 2/507/586/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" грудня 2021 р. Суддя Любашівського районного суду Одеської області Дармакука Т.П., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Любашівського опорного закладу загальної середньої освіти Любашівської селищної ради Одеської області, ОСОБА_2 про визнання порушення прав людини , про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення від роботи, зобов`язання сплатити невиплачену заробітну плату,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Любашівського районного суду Одеської області з зазначеним позовом, в якому просить:
1) Визнати факт порушення невід`ємних прав людини ОСОБА_1 ;
2) Визнати незаконним та скасувати наказ № 223-к відповідача про відсторонення зазначеного працівника від роботи та поновити його на роботі із збереженням страхового та трудового стажу;
3) Зобов`язати відповідачів сплатити в повному обсязі працівнику невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи, що призвело до вимушених прогулів;
4) Поновити у правах та свободах у повному обсязі позивача;
5) Довести до відповідача через керівництво, в доступній формі інформацію стосовно верховенства права та основоположних прав та свобод людини.
Позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.
Вимоги до позовної заяви визначені статтями 175-177 ЦПК України.
Відповідно до ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Як зазначено у ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою складає - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 грн.
За змістом ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Проте, суд звертає увагу, що пільга щодо сплати судового збору, яка передбачена п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ у всіх судових інстанціях.
У постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 6-1121цс16 зроблено висновок, що починаючи з 01 вересня 2015 року позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30 січня 2019 року в справі № 910/4518/16 погодилася з попередніми правовими позиціями Верховного Суду України, що вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не належать до вимог, за пред`явлення яких до роботодавця працівники позивачі звільняються від сплати судового збору.
Вказаний правовий висновок є обов`язковим для врахування судом до спірних правовідносин у відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Як вбачається з позовної заяви, позивачем заявлено вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі та зобов`язання відповідачів сплатити невиплачену заробітну за час незаконного відсторонення.
Тобто, заробітна плата, яку позивач просить зобов`язати відповідача виплатити, за своєю суттю є середнім заробітком за час вимушеного прогулу, що не підпадає під категорію пільг при сплаті судового збору за п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
З урахуванням наведеного, позивачу необхідно сплати судовий збір в розмірі 908 гривень за кожну позовну вимогу, тобто за п`ять позовних вимог в загальному розмірі 4 540 грн. (розрахунок суми судового збору: 5 позовних вимог х 908 грн. = 4540 грн.)
Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначенні статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
За таких обставин позовну заяву ОСОБА_1 , залишити без руху та надати позивачеві строк десять днів для усунення недоліків. Способом усунення недоліків є надання доказу щодо сплати судового збору.
На підставі наведеного та керуючись Законом України «Про судовий збір», статтями 175, 177, 184, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя
постановив:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Любашівського опорного закладу загальної середньої освіти Любашівської селищної ради Одеської області, ОСОБА_2 про визнання порушення прав людини , про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення від роботи, зобов`язання сплатити невиплачену заробітну плату - залишити без руху.
Запропонувати позивачу усунути вказані недоліки в десятиденний термін з дня отримання копії ухвали.
Роз`яснити позивачеві, що в разі не усунення у встановлений термін недоліків, зазначених в ухвалі, заява буде вважатись неподаною та повернута.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя Дармакука Т.П.