Ухвала

17 грудня 2021 року

м. Київ

справа №2-3-3653/10

провадження № 61-19739ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 серпня 2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа -

ОСОБА_1 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2010 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Укрпромбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором.

У червні 2010 року укладено договір про передачу кредитних зобов`язань

ТОВ «Укрпромбанк» на користь Акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - АТ «Дельта Банк»).

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 вересня 2010 року позов АТ «Дельта Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість по кредиту у сумі 187 475,30 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 19 травня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 вересня 2010 року змінено, шляхом викладення його резолютивної частини у такій редакції: «Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Дельта Банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором

№ 121-004/ФК-08 від 14 березня 2008 року, що утворилася станом на 12 травня 2010 року - 187 475,30 грн, із яких: 146 880 грн - строкова заборгованість зі сплати тіла кредиту; 8 160 грн - прострочена заборгованість зі сплати тіла кредиту; 1 847,07 грн - строкова заборгованість за відсотками; 25 405,60 грн - прострочена заборгованість за відсотками; 5 182,62 грн - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань». Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

ОСОБА_2 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 серпня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись із ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва

від 16 серпня 2021 року, ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 серпня 2021 року залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій 29 листопада 2021 року, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 серпня

2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 06 жовтня

2021 року, ухвалити нове рішення, яким визнати виконавчий лист № ц-3-3653/10 від 29 квітня 2011 року виданий Центральним районним судом м. Миколаєва таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

За приписами пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ухвали, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду наведені в статті 353 ЦПК України.

Зокрема, пунктом 25 частини першої статті 353 ЦПК України передбачено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Стаття 389 ЦПК України визначає перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскарження ухвал суду першої інстанції щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, після їх перегляду в апеляційному порядку, у статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

Аналогічний висновок викладений в ухвалі Об`єднаної палати Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 753/23412/17 (провадження

№ 61-44581сво18).

Пункт 8 статті 129 Конституції України та пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Отже, враховуючи норми ЦПК України та компетенційну складову у понятті що термін «судом, встановленим законом», Верховний Суд встановив, що повноваження розглядати питання, які виходять за межі компетенції суду касаційної інстанції є помилковим (Рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2012 року ТОВ «Фірма Верітас» проти України).

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду

м. Миколаєва від 16 серпня 2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_1 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець