Провадження № 2/712/635/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 лютого 2021 року Соснівський районний суд м. Черкас у складі:

головуючого судді Пересунька Я.В.,

при секретарі Дядюрі І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, просить стягнути з приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» (далі ПрАТ «Рівнеазот») на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період із 19 грудня 2018 року по 31 грудня 2019 року в розмірі 148 927 грн 65 коп, а також судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з січня 2012 року по 30 березня 2018 року він перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Рівнеазот».

За період з лютого 2017 року по червень 2017 року заробітна плата на підприємстві не виплачувалась, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 48 237 грн 55 коп.

Відповідно до наказу ПрАТ «Рівнеазот» №554-ВК від 26 березня 2018 року ОСОБА_1 звільнено з ПрАТ «Рівнеазот» за угодою сторін, однак остаточних виплат по заробітній платі ПрАТ «Рівнеазот» не провело.

Рішенням Соснівського районного м. Черкас від 21 січня 2019 року з ПрАТ «Рівнеазот» на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість із заробітної плати 48 237,55 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 1 квітня 2018 року по 18 грудня 2018 року 105 709,43 грн та судові витрати 1 057,09 грн.

ПАТ «Рівнеазот» перерахувало ОСОБА_1 заробітну плату за період з лютого по травень 2017 року в розмірі 48 237 грн 55 коп. лише 31 грудня 2019 року.

На думку позивача, оскільки підприємство розрахувалось із ним лише 31 грудня 2019 року, то з ПрАТ «Рівнеазот» має бути стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період із 19 грудня 2018 року по 31 грудня 2019 року в розмірі 148 927 грн 65 коп.

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 3 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

20 листопада 2020 року представник ПрАТ «Рівнеазот» - Коцюбинська О.Ю. направила адресу суду відзив на позов ОСОБА_1 . У відзиві представник заперечує щодо заявлених позовних вимог; зазначає, що позивачем пропущено тримісячний строк звернення з вказаним позовом до суду. Крім того, представник зазначає, що у зв`язку з великою кількістю звернень працівників про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, сума виконавчого провадження зростає і становить 61 280 194 грн, а тому такий майновий тягар є непосильним для ПрАТ «Рівнеазот». При вирішенні вказаного позову представник просить врахувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року справа №761/9584/15-ц, та зменшити до 3 000 грн розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, врахувавши співмірність.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 січня 2021 року судові засіданні у справі за клопотанням представника відповідача проводяться в режимі відеоконференції.

У вступному слові в судовому засіданні 3 лютого 2021 року представник позивача адвокат Хомік С.Г. позовні вимоги підтримав із викладених в позовній заяві підстав. Просив урахувати, що строк звернення з вказаним позов до суду ними не пропущено, оскільки у главі 19 КЗпП України передбачено, що строк, визначений ст. 233 цього кодексу, продовжується на час дії карантину. Водночас карантин діє з 13 березня 2020 року і триває по даний час.

У вступному слові в судовому засіданні 3 лютого 2021 року представник відповідача ОСОБА_2 щодо позовних вимог заперечувала. Зазначила, що позивачем пропущено строк звернення з позовом до суду. Вказала, що 6 серпня 2020 року обмежений карантин закінчився, а позов до суду позивачем подано лише 29 жовтня 2020 року. Установленні строки ст.233 КЗпП не перериваються і не зупиняються. Позивач сам обрав наказний спосіб захисту своїх прав, що не перериває тримісячний строк, а клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду не подавав. Також представник вказав, що є підстави для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що відображено у відзиві на позов.

Заслухавши вступне слово представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом установлено, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкас від 21 січня 2019 року, що набрало законної сили 26 лютого 2019 року, з ПрАТ "Рівнеазот" на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість із заробітної плати у розмірі 48 237,55 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 105709,43 грн., судові витрати 1057,09 грн., авсього стягнуто 155 004, 07 грн. (а.с.4-5)

Цим рішенням установлено, що ОСОБА_1 з 4 січня 2012 року перебував у трудових відносинах з відповідачем. На підставі наказу № 554-ВК від 26.03.2018р. ОСОБА_1 звільнено 30 березня 2018 року з ПрАТ «Рівнеазот» на підставі ч.1 ст.36 КЗпП України.

Згідно з довідкою № 2452 від 5 грудня 2018 року заборгованість із виплати ОСОБА_1 заробітної плати за лютий-червень 2017 року складає 48237,55 грн; розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.04.2018 по 18.12.2018 року 105 709,43 грн.

Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню та є преюдиційними.

Із змісту виписки АТ «Сбербанк» № 13509583 випливає, що ПрАТ «Рівнеазот» 31 грудня 2019 року перерахувало ОСОБА_1 заробітну плату за період з лютого по травень 2017 року в розмірі 48 237 грн 55 коп. (а.с.7)

Таким чином, 31 грудня 2019 року є днем повного розрахунку відповідача з позивачем.

Щодо строку звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Визначений ч. 1 ст. 233 КЗпП України строк звернення ОСОБА_1 до суду з указаним позовом спливає 31 березня 2020 року, тоді як позивач звернувся до суду з указаним позовом 27 жовтня 2020 року.

Надаючи оцінку доводам відповідача щодо пропуску строку звернення до суду відповідним позовом, суд робить висновок про те, що такий строк не пропущено, оскільки відповідно до п. 1 глави ХІХ КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Водночас встановлений Кабінетом Міністрів України загальнодержавний карантин діяв з 12 березня 2020 року і продовжував діяти станом на 27 жовтня 2020 року.

Щодо доводів позивача про стягнення на його користь грошових коштів на підставі ст. 117 КЗпП України.

Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлює стаття 117 КЗпП України. Так, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Отже, у разі невиплати з вини роботодавця власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) належних звільненому працівникові сум у терміни, зазначені у статті 116 КЗпП України, стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні до дня фактичного такого розрахунку включно є спеціальним заходом відповідальності роботодавця. Такий захід спрямований на захист прав звільнених працівників на отримання у передбачений законом строк усіх виплат, на отримання яких працівники мають право, зокрема згідно з умовами трудового договору, та відповідно до законодавчих гарантій.

Позивач стверджував, що через несвоєчасну невиплату йому заробітної плати, відповідач зобов`язаний виплатити йому середній заробіток за час затримки відповідного розрахунку з 19 грудня 2018 року (враховуючи що такий середній заробіток за період із 1 квітня 2018 року по 18 грудня 2018 року вже стягнуто рішенням суду) по 31 грудня 2019 року (день фактичного розрахунку).

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця (див. пункт 71 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц).

Суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми (див. висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-113цс16).

Із змісту пункту 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц вбачається, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, необхідно враховувати таке (див.): 1) розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; 2) період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; 3) ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; 4) інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

За обставин справи № 712/10583/20 суд вважає за необхідне застосувати критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного відповідно до статті 117 КЗпП України, оскільки: а) з позивачем було проведено розрахунок із заробітної плати 31 грудня 2019 року в розмірі 48 237 грн 55 коп.; б) позивачу виплачено середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період із 1 квітня 2018 року по 18 грудня 2018 року у розмірі 105 709,43 грн відповідно до рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 21 січня 2019 року, що в судовому засіданні визнав представник позивача та підтвердила представник відповідача; в) сума середнього заробітку, яку просить стягнути позивач у розмірі 148 927 грн 65 коп. є майже в три рази більшою ніж сума заборгованості із заробітної плати (48 237 грн 55 коп.) г) з указаним позовом позивач звернувся лише 27 жовтня 2020 року; д) ПрАТ «Рівнеазот» є підприємством хімічної промисловості, належить до підприємств критичної інфраструктури, наказом № 293 від 10 квітня 2017 року на якому було повністю припинено виробничу діяльність і за період з 1 січня 2016 року по 13 березня 2018 року звільнилось 1 243 працівники за ч. 3 ст. 38 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги при звільненні, д) підприємство без поважних причин не ухилялось від виплати заробітної плати ОСОБА_1 .

З огляду на вказані обставини, заявлена до стягнення у цій справі сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є очевидно неспівмірною із розміром заборгованості із заробітної плати.

Тому суд вважає справедливим, пропорційним, таким, що відповідатиме обставинам справи і наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача у сумі 15 000 грн за період прострочення виплати ним належної при звільненні позивачу заробітної плати за період із 19 грудня 2018 року по 31 грудня 2019 року.

При цьому загальний розмір такого середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні становитиме 120 709 грн 43 коп. (раніше виплачені 105 709 грн 43 коп. + 15 000 грн). Зазначена сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих її втрат, які розумно можна було би передбачити.

Ураховуючи часткове задоволення позову, з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України пропорційно підлягає стягненню й судовий збір у розмірі 150 грн.

На підставі ст. ст. 47, 115-117 КЗпП України, керуючись ст. 12-13, 19, 81, 82, 89, 141, 259, 264-265, 268, 274-279 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період із 19 грудня 2018 року по 31 грудня 2019 року у розмірі 15 000 грн, а також судові витрати у виді судового збору 150 грн, а всього стягнути 15 150 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду, шляхом подання через Соснівський районний суд м. Черкас апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Черкаським апеляційним судом, якщо таке рішення не буде скасовано.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: приватне акціонерне товариство «Рівнеазот», , адреса: 33017, м.Рівне-17.

Повний текст рішення суду складено 22 лютого 2021 року.

Суддя: Я.В. Пересунько