У Х В А Л А

Справа №338/139/20

21 грудня 2021 року смт Богородчани

Суддя Богородчанського районного суду Івано-Франківської області Битківський Л.М., вивчивши скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Богородчанського відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) Здерко Марини Мирославівни,

в с т а н о в и в:

20 грудня 2021 року за допомогою системи «Електронний суд» до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області надійшла скарга ОСОБА_1 , в якій вона просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Богородчанського відділу державної виконавчої служби у Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Здерко М.М. від 02.12.2021 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження загальною сумою 10391 грн;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Богородчанського відділу державної виконавчої служби у Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Здерко М.М. від 03.12.2021 про стягнення на користь держави 10391 грн додаткових витрат.

Вирішуючи питання про відкриття провадження за скаргою суд дійшов до наступного висновку.

Спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України та Законом України «Про виконавче провадження».

Право на оскарження дій виконавця передбачено ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Зі змісту п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Частиною 2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічний правовий висновок викладено, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 6 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18), від 14 листопада 2018 року у справі № 906/515/17 (провадження № 12-246гс16) та від 16 січня 2019 року у справі № 910/22695/13 (провадження № 12-277гс18).

Згідно із ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.

Так, згідно ст.2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує дії державного виконавця Богородчанського відділу державної виконавчої служби у Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Здерко М.М. щодо винесення постанови про стягнення з неї додаткових витрат виконавчого провадження у сумі 10391 грн.

З наведених норм права вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення основної винагороди, виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Закон України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», яким надано право сторонам, іншим учасникам та особам оскаржувати постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанови приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, набрав чинності 05 жовтня 2016 року.

Тому, аналіз цих норм дає підстави зробити висновок, що з 05.10.2016 розгляд спорів про оскарження постанов державних виконавців про стягнення витрат на проведення виконавчих дій та виконавчого збору відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Отже, вказана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1, ч.5 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

За таких обставин, оскільки дана скарга не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження, оскільки розгляд скарг на дії державного виконавця здійснюється в порядку адміністративного судочинства в порядку ст. 287 КАС України.

Керуючись ст.ст.19, 186, 259-261, 447 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 4, 19, 287 КАС України,

п о с т а н о в и в:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця - відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд вказаної скарги віднесено до адміністративної юрисдикції.

Ухвала суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.М. Битківський