ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8959/21 Справа № 199/7140/20 Суддя у 1-й інстанції - Богун О. О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року олегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Пищиди М.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» Княжа Вієна Іншуранс Груп»

на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» Княжа Вієна Іншуранс Груп», третя особа ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування, матеріальної шкоди спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» Княжа Вієна Іншуранс Груп» (далі-ПрАТ «УСК» Княжа»), третя особа ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування, матеріальної шкоди спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 13 вересня 2019 року сталася ДТП за участі автомобіля Citrоen C15 за кермом якого перебував він та автомобіля «DAEWOO LANOS», під керуванням ОСОБА_3 . Після ДТП був складений протокол відносно нього, втім постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2020 року було встановлено, що інспектор патрульної поліції не здійснив усіх необхідних дій, щодо зібрання достатніх та беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_1 , у даній дорожньо-транспортній пригоді, а також на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП було закрито, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2020 року, яка набрала законної сили, встановлено, що 13 жовтня 2019 року приблизно о 11:30 годині ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Деу» № НОМЕР_1 на перехресті вул. Петрозаводської та вул. Охтирської (Амур-Нижньодніпровський район), перед початком руху після зупинки, не переконалась, що це буде безпечно, в результаті чого скоїла зіткнення з автомобілем «Сітроєн» № НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , після чого сталося перекидання автомобіля «Сітроєн» № НОМЕР_2 . ОСОБА_2 порушила вимоги п.10.1 ПДР України. Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження, завдано матеріальні збитки. Постраждалих осіб не має. ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Згідно висновку № 7003 експертного дослідження автотоварознаця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 06 листопада 2019 року було зроблено висновок відповідно до якого вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Citrоen C15, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого у наслідок від ДТП, становить: 90 849,51 грн.

21 лютого 2020 року він звернувся з заявою, висновком та зі всіма необхідними документами до ПрАТ «УСК» Княжа» з проханням виплатити страховий випадок та 18 червня 2020 року ним було отримано лист відповідно до якого було відмовлено у здійсненні страхового відшкодування потерпілим в зв`язку з неможливістю страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № ЕР 107604428 від 22 листопада 2018 року, укладеного між ПрАТ «УСК» Княжа» та власником транспортного засобу - автомобіля марки «DAEWOO LANOS», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 100 000 грн, а тому просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 90 849, 51 грн та витрати зі сплати судового збору.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 травня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Вирішено питання стосовно судових витрат (а.с. 97-102).

Не погодившись з таким рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що їх не було належним чином повідомлено про розгляд даної справи чим порушено їх право на участь у судовому засіданні. Копії позову, ухвали про відкриття провадження та судової повістки про виклик вони не отримували. Вказували, що вони правомірно відмовили у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з тим, що на момент огляду автомобіля було встановлено, що на автомобілі частково проведено відновлювальні роботи. Крім того ДТП сталася 13 жовтня 2019 року а їх було повідомлено лише 21 лютого 2020 року (а.с. 141-150).

01 жовтня 2021 року ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін. Наголошував на тому, що розмір завданої йому шкоди встановлений та підтверджений належними та допустимими доказами, а тому повинен бути відшкодований. Повідомлення про ДТП було подано пізніше не з його вини, а виключно через те, що вина водія ОСОБА_2 була встановлена 03 лютого 2020 року (а.с. 184-188).

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову становить 90 849, 51 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 є учасником ДТП яка сталася 13 жовтня 2019 року, приблизно о 11 год. 30 хв., на перехресті вулиці Петрозаводська та вулиці Онезька біля будинку 274, та 276, у м. Дніпрі.

Позивач на автомобілі Сітроен С15 рухався по напрямку від вул. Донецьке Шосе по вул. Петрозаводській зі швидкістю приблизно 40 км/г та виїхав на перехрестя вул. Онезька (біля будинку 274, та 276) у м. Дніпрі та фактично проїхав половину перехрестя, а автомобіль Деу Ланос під керуванням ОСОБА_3 виїжджав з прилеглої території (грунт, гравій, ями) по вул. Онезька (біля будинку 274, та 276) зі швидкістю приблизно 10-15 км/г, а перед самим перехрестя водій Деу Ланос під керуванням ОСОБА_3 здійснила зупинку, а потім різко вчинила удар у заднє крило автомобіля Сітроена СІ5.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 13 жовтня 2019 року слідує, що 13 жовтня 2019 рок об 11:30 годині у м.Дніпрі на перехресті рівнозначних доріг вул. Петрозаводська та вул. Охтирська водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Citrоen C15», н.з. НОМЕР_2 , в порушення п. 16.12 Правил дорожнього руху, не надав дорогу транспортному засобу «DAEWOO LANOS», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди протокол від 13 жовтня 2019 року був складений відносно ОСОБА_1 , як винуваться ДТП. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2020 року по справі № 199/8713/19 було встановлено, що інспектор патрульної поліції не здійснив усіх необхідних дій, щодо зібрання достатніх та беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_1 , у даній дорожньо-транспортній пригоді, а також на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за сг. 124 КУпАП було закрито, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2020 року по справі № 199/22/20 встановлено, що 13 жовтня 2019 року приблизно о 11:30 годині ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Деу» № НОМЕР_1 на перехресті вул. Петрозаводської та вул. Охтирської (Амур-Нижньодніпровський район), перед початком руху після зупинки, не переконалась, що це буде безпечно, в результаті чого скоїла зіткнення з автомобілем «Сітроєн» № НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , після чого сталося перекидання автомобіля «Сітроєн» № НОМЕР_2 . ОСОБА_2 порушила вимоги п.10.1 ПДР України. Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження, завдано матеріальні збитки. Постраждалих осіб не має. ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 14 лютого 2020 року.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно висновку № 7003 експертного дослідження автотоварознаця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 06 листопада 2019 року було зроблено висновок відповідно до якого вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Citrоen C15, державний реєстраційний номер № НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , пошкодженого у наслідок від ДТП, становить: 90 849, 51 грн.

21 лютого 2020 року позивач звернувся з заявою, висновком та необхідними документами звернувся до відповідача ПрАТ «УСК» Княжа» з проханням виплатити страховий випадок в зв`язку з чим було відкрито справу № 34 від 21 лютого 2020 року.

Згідно листа ПрАТ «УСК» Княжа» від 01 червня 2020 року за вих. 4225 зазначається, що 10 березня 2020 року представником ТОВ «ЕАК «Фаворит» було проведено огляд транспортного засобу «Citroen C15» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та складено протокол огляду, в якому зафіксовано що на автомобілі частково проведено відновлювальні роботи, що позбавляє можливості визначити вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості, оскільки відповідач застрахував цивільно-правову відповідальність винуватою у ДТП особи внаслідок якої автомобіль позивача зазнав ушкодження.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач в своїй апеляційній скарзі зазначає про порушення норм процесуального права, які виразилися у неповідомленні його належним чином про розгляд даної справи та що позовні вимоги задоволені безпідставно.

Згідно з п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

У зв`язку із цим, розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін ? одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Згідно ч.2 ст.128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання, якщо їх явка є не обов`язковою.

Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно ж ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Матеріали справи не містять доказів вручення відповідачу судової повістки про призначення справи до розгляду, що не відповідає ч.5 ст.128 ЦПК України, згідно якої судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за відсутності відповідача без обов`язкового належного повідомлення його про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції, на підставі п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі по суті позовних вимог.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст.ст. 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно ст. 6 даного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором, відшкодувати витрати, понесені страхувальником у разі настання страхового випадку з метою запобігання або зменшення збитків, якщо це встановлено договором.

Частиною першою статті 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта.

За змістом статті 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про страхування» за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку виплати страхувальникові або іншій особі, визначений у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до пункту 3 статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Аналогічні за змістом положення передбачені статтею 992 ЦК України.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору страхову суму. Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування.

Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 6-927цс16.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу Цивільного захисту України, дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху дорожнього транспортного засобу, внаслідок якої загинули або зазнали травм люди чи заподіяна шкода майну.

За змістом статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша). Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина друга).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

13 жовтня 2019 рок сталася ДТП внаслідок якої автомобіль позивача зазнав ушкоджень та йому було завдано матеріальної шкоди.

Згідно висновку № 7003 експертного дослідження автотоварознаця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 06 листопада 2019 року було зроблено висновок відповідно до якого вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Citrоen C15, державний реєстраційний номер № НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , пошкодженого у наслідок від ДТП, становить: 90 849, 51 грн.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2020 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 14 лютого 2020 року.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 (особи винної у ДТП) на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «УСК» Княжа» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-107604428 від 22 листопада 2018 року.

21 лютого 2020 року позивач звернувся з заявою, висновком та необхідними документами звернувся до відповідача ПрАТ «УСК» Княжа» з проханням виплатити страхове відшкодування.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначений вичерпний перелік підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, до яких зокрема відноситься: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, враховуючи передбачені підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, відмова страховика у здійсненні страхового відшкодування у випадку іншому, поміж передбачених ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є безпідставною та такою, що не ґрунтується на Законі.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не зберіг пошкоджене майно (транспортний засіб) у такому стані, в якому воно знаходилось одразу після ДТП до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник, а також не забезпечив йому можливість провести огляд пошкодженого майна, повідомив про страховий випадок через чотири місяці, що призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання та розмір заподіяної шкоди, колегія суддів вважає безпідставними.

Обов`язок повідомлення страховика покладений саме на водія транспортного засобу, причетного до такої пригоди, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Цей обов`язок установлено законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП і запобігти необґрунтованим виплатам.

Потерпілий, в силу норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», має право на отримання страхового відшкодування і не зобов`язаний повідомляти про страховий випадок страхову компанію, яка за законом повинна здійснювати страхове відшкодування, так як цей обов`язок покладено саме на водія транспортного засобу, причетного до такої пригоди, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку.

Колегія суддів наголошує на тому, що матеріалами справи підтверджується наявність причинно-наслідкового зв`язку між завданням позивачу ОСОБА_1 матеріальної шкоди та настанням страхового випадку.

Так є доведеним факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання та розмір заподіяної шкоди (а.с.7-26,30-31,32-33,27), та доводи апеляційної скарги вказаних фактів не спростовують .

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, прийнявши до уваги доводи приведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення з ухваленням нового про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» Княжа Вієна Іншуранс Груп» - задовольнити частково.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 травня 2021 року - скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп», третя особа ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування, матеріальної шкоди спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди- задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 90 849, 51 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.М.Пищида