Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне /

21 грудня 2021 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Фареник А.О., розглянувши в рорядку спрощеного позовного провадження / без виклику сторін / цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача:

- заборгованість у розмірі 5 309, 65 гр.;

- пеню у розмірі 455, 55 гр.;

- 3 % річних у розмірі 111, 71 гр.

Посилається в позові на те, що між нею та відповідачем був укладений договір № КО 1002 від 10 лютого 2020 року, за умовами якого вона зобов`язалася надати відповідачу комплекс товарів та послуг по догляду за обличчям, а відповідач зобов`язалася прийняти цей комплекс згідно Акту приймання-передачі товару та сплатити за нього визначену Договором грошову суму в розмірі 20 240, 00 гр.

Вона виконала умови договору належним чином, що підтверджується підписаним між нею та відповідачем Актом приймання-передачі товару від 10 лютого 2020 року та Актом наданих послуг від 04 червня 2020 року.

Відповідач отримала комплекс, будь-яких претензій щодо нього та щодо виконання зобов`язань за договором не мала та не висувала, про що свідчить підпис останньої в Акті.

Згідно з п. 5.1. Договору загальна вартість комплексу становить 20 240, 00 гр.

Пунктами 5.4 та 5.5 Договору встановлено, що залишок вартості комплексу відповідач сплачує рівними платежами у сумі 1 591, 80 гр. протягом десяти місяців не пізніше 10 числа кожного місяця.

Однак відповідач свої зобов`язання виконала не у повному обсязі, оскільки сплатила лише частину комплексу.

Станом на день звернення до суду з позовом основна сума заборгованості становить 5 309, 00 гр.

З урахуванням цього направляла письмову претензію вих. 1 від 14 липня 2020 року, однак відповідач залишила дану претензію без відповіді та виконання.

Оскільки, згідно з п. 5.6 Договору відповідач мала повністю розрахуватися за комплекс не пізніше 10 грудня 2020 року, проте порушила свої зобов`язання за договором, просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 29 квітня 2021 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 12 травня 2021 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

02 липня 2021 року на адресу суду повернувся конверт із копією ухвали про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви, який направлявся відповідачу.

/ а. с. 27 /

На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористалася, відзив на позов не подала.

З урахуванням цього суд вважає за можливе розглянути справу за наявними справі доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ст.ст. 525, 526, 599 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ч. 1. ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Судом встановлено, що 10 лютого 2020 року між сторонами був укладений договір № КО 1002, за умовами якого позивач зобов`язалася надати відповідачу комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя т.м. «HIKARI», а відповідач зобов`язалася прийняти цей комплекс згідно Акту приймання-передачі та сплатити за нього визначену Договором грошову суму.

На виконання п. 5.1 договору відповідачем був сплачений перший платіж у розмірі 4 322, 00 гр.

Згідно з п. 5.1. Договору загальна вартість комплексу по догляду становить 20 240, 00 гр.

Пунктами 5.4, 5.5 Договору встановлено, що залишок вартості комплексу відповідач сплачує рівними платежами у сумі 1 591, 80 гр. протягом десяти місяців не пізніше 10 числа кожного місяця.

Відповідно до Акта наданих послуг до Договору № КО 1002 від 10 лютого 2020 року вартість послуг за Договором складає 4 336, 00 гр.

Відповідно до Акта приймання-передачі товару до Договору № КО 1002 від 10 лютого 2020 року загальна вартість набору косметики т.м. «HIKARI» становить 7 922, 00 гр.

Таким чином, вартість виконаних послуг та товарів наданих позивачем відповідачу становить 12 258, 00 гр.

/ 4 336, 00 + 7 922, 00 = 12 258, 00 /

В порушення умов договору відповідач свої зобов`язання виконала не у повному обсязі, сплативши лише частину комплексу, що підтверджується товарними чеками:

-№ 94 від 10 лютого 2020 року на суму 4 322, 00 гр. - перший платіж;

-№ 118 від 28 лютого 2020 року на суму 1 627, 00 гр.;

-№ 186 від 13 березня 2020 року на суму 500, 00 гр.;

-№ 309 від 04 червня 2020 року.

/ а.с. 8 - 10; 13 - 14 /

Таким чином, станом на день звернення до суду з позовом основна сума заборгованості становить 5 309, 00 гр. основного боргу.

Крім того, на підставі ст.625 ЦК України позивачем нараховано пеню та річні в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, а саме: 455, 55 гр. - пені та 111, 71 - 3% річних.

Претензія позивача від 14 липня 2020 року відповідачем залишена без відповіді та виконання.

Відповідно до ч. 1ст. 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З розрахунку позивача, перевіреного судом, вбачається, що розмір пені становить 455, 55 гр., а розмір 3% річних від суми непогашеного боргу становить 111, 71 гр.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач претензій щодо якості виконаних робіт при підписанні акту не заявляла, що є свідченням належного виконання позивачем умов договору.

При цьому оплату товарів та виконаної роботи повністю не здійснила.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Відповідно статті 229 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Для встановлення у судовому засіданні фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Аналогічні положення містяться у статтях 76, 80 ЦПК України.

За змістом даних норм закону доказування - це діяльність, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів.

Це положення є одним із основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності.

Звертаючись до суду, позивач надав достатні докази на підтвердження обставин, наведених у позовній заяві.

Відповідач, не надавши до суду відзив, приведених позивачем обставин не спростувала.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 7 967, 13 гр. судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 3, 6, 15, 16, 192, 202, 203, 509, 524, 525, 526, 533, 599, 610, 612, 625, 626-628, 639, 698 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 / АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 / на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 / АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 / 5 309, 00 гр. основного боргу, 455, 55 гр. пені, 111, 71 річних та 908, 00 гр. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А. Шереметьєва