Справа № 442/5664/20 Головуючий у 1 інстанції: Нагірна О.Б.
Провадження № 22-ц/811/3448/20 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року м.Львів

Справа № 442/5664/20

Провадження № 22ц/811/3448/20

Провадження № 22-з/811/3449/20

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю : ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув апеляційні скарги ОСОБА_1

на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області постановлену у м. Дрогобичі 2 жовтня 2020 року

та додаткову ухвалу цього суду постановлену у м. Дрогобичі 5 листопада 2020 року у складі судді Нагірної О.Б.,

у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Костишина Н.Р., приватного виконавця Пиця А.А.,-

встановив:

8 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася з цією скаргою. Просила визнати у виконавчому провадженні ВП №32525755 неправомірною бездіяльність державного виконавця Дрогобицького МОВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Костишин Н.Р. щодо ненаправлення стягувачу - ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» пропозиції про залишення за собою нереалізованого майна боржника ОСОБА_1 , а саме - нежитлового приміщення загальною площею 113,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати неправомірною та скасувати постанову ВП №32525755 від 29 серпня 2019 року державного виконавця Дрогобицького МРВ ДВС ГТУЮ у Львівський області Костишин Н.Р. про повернення виконавчого документа стягувачу; визнати неправомірною та скасувати постанову ВП №62860023 від 19 серпня 2020 року приватного виконавця Пиця А.А. про відкриття виконавчого провадження; у разі відновлення виконавчого провадження ВП №32525755 зобов`язати Дрогобицький МРВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) у виконавчому провадженні ВП №32525755 направити стягувачу - ТзОВ «ОТП Факторинг Україна», повідомивши його щодо нереалізації майна на третіх електронних торгах, - пропозицію про залишення за собою нереалізованого майна боржника ОСОБА_1 , а саме - нежитлового приміщення загальною площею 113,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати неправомірними у виконавчому провадженні ВП №6280033 дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А., а саме: щодо несвоєчасного направлення боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження, визнати неправомірними у ВП №6280033 дії приватного виконавця Пиця А.А., а саме: щодо недотримання засад справедливості, неупередженості та об`єктивності, а також співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішенням при провадженні виконавчих дій щодо опису й арешту майна, а саме: належної ОСОБА_1 квартири №7 загальною площею 114,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 ; визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця Пиця А. А. ВП №62860033 від 26 серпня 2020 року про опис та арешт майна боржника в частині опису та арешту належної ОСОБА_1 квартири №7 загальною площею 114,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 . В обґрунтування скарги посилається на те, що державним та приватним виконавцями не дотримано меж своїх повноважень при провадженні виконавчих дій у виконавчих провадженнях № 32525755; № 62860023. Приватний виконавець керувався лише своїми припущеннями, що на квартиру боржника може бути звернуто стягнення , а тому його дії щодо опису майна та арешту квартири є такими, що вчинені без дотримання ним засад справедливості, неупередженості та об`єктивності, а також співмірності заходів примусового виконання рішення та обсягу вимог за рішенням при провадженні виконавчих дій, які вчинені з порушенням обмежень, встановлених Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Вважає, що дії приватного виконавця щодо виконання рішення суду є неправомірними, він не має права проводити будь які виконавчі дії, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження винесена неправомірно. Зазначає, що виконання рішення суду повинно проводитись державним виконавцем, який в свою чергу неправомірно повернув виконавчий лист стягувачу без виконання. Стверджує, що в межах виконавчого провадження № 32525755 повинно бути звернено стягнення на її майно шляхом залишення такого стягувачем за собою. Просить задовольнити скаргу.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 2 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги.

Додатковою ухвалою цього суду від 5 листопада 2020 року задоволено заяву приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. про ухвалення додаткового судового рішення у справі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Ухвалу та додаткову ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм процесуального права. Просить ухвалу суду від 2 жовтня 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення скарги, посилаючись на її доводи. Просить скасувати додаткову ухвалу суду від 5 листопада 2020 року та постановити нову ухвалу про зменшення розміру витрат на правову допомогу до 1000 грн. Зазначає, що в рахунку витрат на правничу допомогу не деталізовано скільки часу витратив адвокат на аналіз та вивчення документів по справі, а скільки - на консультації. Вказує, що консультування адвокатом виконавця з питань, які стосуються порядку відкриття виконавчого провадження, а також порядку виконання рішення суду не може відповідати критерію необхідності, оскільки такі питання безпосередньо пов`язані з діяльністю приватного виконавця та виконання ним своїх професійних обов`язків. Стверджує, що до складу виконаних адвокатом робіт у п. З рахунку віднесено роботи, які не виконувались у період судового розгляду справи. В матеріалах справи є лише заперечення адвоката Репака В.В. на скаргу від 21 вересня 2020 року. Письмових пояснень адвоката Репака В.В. щодо скарги, як про це зазначено у п. З рахунку №5 від 2 жовтня 2020 року, матеріали справи не містять. Вважає, що зазначені адвокатом витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. є завищеними, належним чином не обгрунтованими.

4 лютого 2021 року адвокат Репак В.В. подав відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що ухвалу суду від 2 жовтня 2020 року постановлено з додержанням вимог закону. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, законність та обґрунтованість оскаржуваних ухвал у межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Ухвала та додаткова ухвала суду першої інстанції мотивовані наступним.

Встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. перебуває виконавче провадження №62860033 з примусового виконання виконавчого листа № 2-578/2010, виданого 4 квітня 2012 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором № СМ-SМЕ603/016/2008 від 11 червня 2008 року в розмірі 1 742 626,14 грн., та 116 741,34 грн. пені, передбаченої п.3.1.1. ст. 3 частини №2 кредитного договору за період з 11 грудня 2008 року по 29 жовтня 2009 року, всього:1 859 367,48 грн.

19 серпня 2020 року приватним виконавцем Пицем А.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62860033.

26 серпня 2020 року винесено постанови про арешт майна боржника та про опис і арешт майна боржника в рамках виконавчого провадження ВП №62860033. Описано нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , а саме: нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 113,2 кв.м; приміщення магазину, вбудоване в перший поверх п`ятиповерхового будинку; квартиру, що складається з чотирьох житлових кімнат та кухні, загальною площею 114,8 кв.м, житловою площею 77,9 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 .

Встановлено, що виконавчі дії, пов`язані з описом майна боржника, були проведені 25 серпня 2020 року. У зв`язку з відсутністю можливості здійснити внесення даних щодо опису нерухомого майна боржника 25 серпня 2020 року, дії пов`язані з винесенням постанови про опис та арешт майна боржника, вчиняються в АСВП 26 серпня 2020 року.

ОСОБА_1 у скарзі посилається на неправомірність постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки приватний виконавець не попередив її про провадження виконавчих дій, у зв`язку з чим діяв по відношенню до неї упереджено.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно- правовими актами.

Частиною 4 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та знаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Згідно із ч. 1 ст. 48 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

19 серпня 2020 року за запитом приватного виконавця сформовано інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого щодо фізичної особи ОСОБА_1 .

З інформаційної довідки вбачається, що за ОСОБА_1 зареєстровано: нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 113,2 кв.м; квартира загальною площею 114,8 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України « Про виконавче провадження» приватним виконавцем 26 серпня 2020 року винесено постанову про опис та арешт майна боржника в рамках виконавчого провадження ВП №62860033, якою описано вказане нерухоме майно.

Згідно із ч. 1 ст. 28 цього Закону копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувача про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених п.п. 1-4 ч. 9 ст. 71 Закону, які надсилаються рекомендованим відправленням.

Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання, перебування або знаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня винесення.

Встановлено, що 20 серпня 2020 року приватним виконавцем відправлено на адресу ОСОБА_1 постанову про відкриття виконавчого провадження від 19 серпня 2020 року.

Доводи скаржника про те, що приватний виконавець несвоєчасно направив на її адресу постанову про відкриття виконавчого провадження, не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому а праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватись таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно із ч. 2 ст. 18, ч. 4 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» в приватного виконавця відсутній обов`язок повідомляти боржника про проведення виконавчих дій.

Крім того, ОСОБА_1 просить скасувати постанову про повернення виконавчого документа ВП №32525755 від 29 серпня 2019 року стягувачу. Вказує, що державний виконавець Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області, всупереч вимогам ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», після того як треті електронні торги реалізації арештованого майна не відбулися, не запропонував їй вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна. Вважає, що така бездіяльність державного виконавця є підставою для скасування постанов про повернення виконавчого документа та про відкриття виконавчого провадження від 29 серпня 2019 року.

Судом встановлено, що 7 серпня 2019 року стягувачем подано в Дрогобицький МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області заяву про повернення виконавчого документа. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просило у відповідності до п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернути виконавчий документ без виконання.

У зв`язку із поданням стягувачем цієї заяви 29 серпня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Згідно із ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» у разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувача і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого рішенням суду. У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувану без виконання.

Законом не встановлений строк, протягом якого виконавець зобов`язаний запропонувати стягувачу вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна.

Встановлено, стягувач виявив свою волю на повернення йому виконавчого документа без виконання.

З урахуванням встановленого, у державного виконавця був обов`язок повернути виконавчий документ стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно із ч. 4 ст. 4 цього Закону виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; боржника визнано банкрутом; Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; юридичну особу - боржника припинено; виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 Закону; виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Судом встановлено, що у приватного виконавця Пиця А.А. не було підстав, зазначених у ч.4 ст.4 ЗУ України «Про виконавче провадження», для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

Згідно із ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається і належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнень на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржники остаточно визначається виконавцем.

З метою примусового виконання рішень, виконавець має право проводити опис майна боржника накладати на нього арешт, а також виносити постанову про розшук транспортного засобу, черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем в кожному конкретному випадку. При цьому боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення.

В разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення не звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом може бути накладено стягнення.

Приватним виконавцем правомірно та в межах своїх повноважень проведено дії, спрямовані на звернення стягнення на майно боржника.

Згідно декларації про доходи та майно ОСОБА_1 вбачається, що у неї відсутні кошти та інші цінності, яких достатньо для задоволення вимог стягувача.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої службі приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Обов`язковою підставою звернення до суду є порушення прав і свобод сторони виконавчого провадження, в даному випадку боржника. Боржник повинен довести яким чином його права порушено з огляду на те, що рішенням суду саме з нього стягнуто борг.

ОСОБА_1 не довела належними, допустимими та достовірними доказами порушення її прав.

Пункт 1 статті 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату.

Виконання судового рішення є прямим обов`язком боржника (ч. 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно із ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про безпідставність та необґрунтованість вимог скаржника.

Встановлено, що ОСОБА_1 заперечила щодо стягнення судових витрат у розмірі 10 000 грн.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із в ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Приватний виконавець Пиць А.А. належним чином підтвердив витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги, та подав розрахунок суми судових витрат.

Розмір судових витрат судом першої інстанції проведено у відповідності з вимогами статтей 133, 137, 141 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.

Керуючись: ст. ст 141, 367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391, ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 2 жовтня 2020 року та додаткову ухвалу цього суду від 5 листопада 2020 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича (м. Львів, вул. Перфецького, 2а, реєстраційний номер облікової картки платника податків- НОМЕР_2 ,) 10 000 (десять тисяч) грн. витрат на правничу допомогу.

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 420, 40 грн. (чотириста двадцять грн. 40 коп.), сплачений за квитанцією 1-643К від 6 січня 2021 року за реквізитами: рахунок отримувача: UA0013954, отримувач: ГУК Львiв/Личаківський р-н/22030101; банк отримувача: 899998 Казначейство України (ел. адм. подат.); код банку отримувача: 38008294; призначення платежу: *;101; НОМЕР_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23 лютого 2021 року.

Головуючий

Судді