Справа № 183/8757/21
№ 2-з/183/259/21
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

20 грудня 2021 року Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Сорока О.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Норочевського Олександра Олександровича про забезпечення позову,-

в с т а н о в и л а:

14 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Новомосковська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, в якому просить витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку 3,48 га кадастровий номер :01:020:0001.

Провадження по справі не відкрито.

Разом з позовною заявою, канцелярією суду зареєстровано заяву представника позивача про забезпечення позову, у якій останній просить накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :01:020:0001 площею 3,48 га.

Вказана заява мотивована тим, що до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області було подано вищевказану позовну заяву про захист права власності шляхом витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння. Дана позовна заява мотивована тим, що Новомосковською районною державною адміністрацією було надано у приватну власність відповідачеві земельну ділянку кадастровий номер :01:020:0001 площею 3,48 га за рахунок земельної ділянки позивача, площею 4,910 га, яка на той момент вже належала позивачу на праві приватної власності. На думку представника позивача, відповідач може відчужити спірну земельну ділянку на користь інших осіб, поділити її або об`єднати з іншими земельними ділянками.

З огляду на вищевикладене, представник позивача наполягає, що дане майно, без згоди позивача може бути відчужено на користь третіх осіб, а у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З врахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд прийшов до висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч.1 ст.153 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали заяви, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пленум Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22.12.2006 в п.1 роз`яснив, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

Вказана норма імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих представником позивача на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року N 9).

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При цьому, відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Даних в підтвердження того, що відповідач здійснює намір та має реальну можливість відчужити майно на користь третіх осіб, в матеріалах справи відсутні, як і відсутні дані про те, що відповідач здійснює будь-які дії, які зазвичай передують та необхідні при укладенні угоди по відчуженню майна (наявність потенційних покупців, огляд майна покупцями тощо). Також, не надано даних про те, що спірне майно може зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення суду.

Також, всупереч вищевказаним положенням ЦПК України заявником не обґрунтовано та не доведено, яким чином невжиття такого виду забезпечення позову про який просить заявник, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Наведені заявником підстави для забезпечення позову, на думку суду, є формальними припущеннями.

Отже, проаналізувавши зміст позовних вимог та надавши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому, а тому вважає за доцільне в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Норочевського Олександра Олександровича про забезпечення позову, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з моменту її проголошення. Оскарження ухвали не перешкоджає розгляду справи.

Суддя Сорока О.В.