У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" лютого 2021 р.

м. Київ

справа № 755/17979/20

провадження № 2-з/755/44/21

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Проценко Н.А.,

вивчивши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича, треті особи: ОСОБА_2 , Акціонерне товариство «Український будівельно-інвестиційний банк», про виключення з-під арешту Ѕ частини квартири, -

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича, третя особа: ОСОБА_2 , про виключення з-під арешту Ѕ частини квартири, постановлено провести розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику/повідомлення сторін, та залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору АТ «Український будівельно-інвестиційний банк».

Крім того, представником позивача Штеренберг О.О. до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій представник просила суд: заборонити приватному виконавцю виконавчого округу м. Київ Телявському А.М. вчиняти дії щодо звернення стягнення на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 ; зупинити продаж арештованого майна, а саме: зупинити проведення торгів з реалізації квартири з аукціону, призначеного на 30.11.2020 року; заборонити ДП «Сетам» вчиняти дії з проведення торгів по реалізації квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року заяву представника позивача Штеренберг О.О. про забезпечення позову, подану в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича, треті особи: ОСОБА_2 , АТ «Український будівельно-інвестиційний банк», про виключення з-під арешту Ѕ частини квартири, задоволено частково; заборонено приватному виконавцеві виконавчого округу м. Київ Телявському А.М. вчиняти дії щодо звернення стягнення на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 ; зупинено продаж/проведення торгів з реалізації Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 . В іншій частині заяви відмовлено.

Разом з тим, при підготовці справи до розгляду по суті вимог, судом встановлено, що у провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа № 755/10177/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Акціонерне товариство «Український будівельно-інвестиційний банк», про визнання квартири спільним сумісним майном та визнання права власності на Ѕ частину квартири придбаної за час шлюбу.

Крім того, в межах розгляду справи № 755/10177/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Акціонерне товариство «Український будівельно-інвестиційний банк», про визнання квартири спільним сумісним майном та визнання права власності на Ѕ частину квартири придбаної за час шлюбу представником позивача ОСОБА_1 - Штеренберг О.О. було подано заяви про забезпечення позову, які містять вимоги та підстави забезпечення позову, аналогічні тим, що заявлені представником позивача ОСОБА_1 - Штеренберг О.О. у межах розгляду даної справи № 755/17979/20.

Ухвалами Дніпровського районного суду м. Києва від 03 вересня 2020 року у цивільній справі № 755/10177/20 в задоволені заяв представника позивача ОСОБА_1 - адвокат Штеренберг О.О. про забезпечення позову - відмовлено.

Постановами Київського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 03 вересня 2020 року у цивільній справі № 755/10177/20 залишено без змін.

Постанови Київського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року мотивовані наступним:

«Згідно із пунктом 5 частини першої та частини третьої статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як убачається з матеріалів заяви, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським А.М. 26 листопада 2019 року відкрито виконавче провадження №60726077 з примусового виконання виконавчого листа №372/2183/15-ц, виданого 02 серпня 2016 року Обухівським районним судом Київської області, за яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» заборгованість за договором факторингу №FV/U/05-0006 від 25 червня 2014 року у розмірі 5 116 454,47 грн., а також судові витрати у розмірі 3 654,00 грн., а всього 5 120 108,47 грн.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Статтею 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено обов`язковість виконання судових рішень, невиконання рішень суду тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Таким чином, рішення суду підлягає обов`язковому виконанню та державний або приватний виконавець зобов`язаний здійснити всі необхідні дії для цього в розумний строк.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, боржником тривалий час з 2016 року не виконується рішення суду у справі №372/2183/15-ц, сума боргу за яким є значною, а саме 5 120 108,47 грн. У судовому засіданні відповідач пояснив, що рішення суду ним не виконується, заборгованість не сплачується. Також ОСОБА_2 зазначив, що позов визнає та не заперечує проти визнання за позивачем Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 .

Отже, зупинення продажу арештованого нерухомого майна порушує права ПАТ «Український будівельно-інвестиційний банк», як стягувача у виконавчому провадженні, та призведе до зупинення виконання рішення суду про стягнення заборгованості з боржника (відповідач у даній справі), яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, про що обґрунтовано зазначено судом першої інстанції.

З огляду на зазначене, доводи, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, не заслуговують на увагу суду та не спростовують правильних висновків місцевого суду, що ОСОБА_1 не надано належних доказів на підтвердження існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову у спосіб, обраний заявником.»

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Судова палата у цивільних справах ВСУ в Постанові від 25.05.2016 р., винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (справа №6-605цс16), зазначила, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною Постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином, вивчивши матеріали досліджуваної цивільної справи № 755/17979/20 та виявивши вищенаведені обставини, встановлені під час розгляду справи № 755/10177/20, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року, оскільки аналогічні заяви щодо досліджуваного виду забезпечення та з аналогічних підстав розглянуто судами першої та апеляційної інстанції по суті вимог та відмовлено у їх задоволенні, законодавчо обґрунтувавши відсутність підстав для заявленого виду забезпечення в розрізі даного спору відсутністю доказів на підтвердження існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову у спосіб, обраний заявником.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 158, 258, 259, 260, 269, 353, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року у межах цивільної справи № 755/17979/20 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича, треті особи: ОСОБА_2 , Акціонерне товариство «Український будівельно-інвестиційний банк», про виключення з-під арешту Ѕ частини квартири.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасники судового розгляду мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 24 лютого 2021 року.

Суддя: В.І. Галаган