ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.

при секретарі - Усик А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 серпня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що у жовтні 2020 року він звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з вимогою в отриманні нового карткового рахунку банку, але йому було відмовлено в обслуговуванні на підставі п.2.1.4.51.2 умов договору. З телефонної розмови АТ КБ «Приватбанк» за номером 3700 оператор повідомив що відмовляє у відкритті карткового рахунку. Карту на якій є грошові кошти, але він нею не користується з 2017 року було втрачено та номер карткового рахунку йому не відомо.

З урахуванням уточнених позовних вимог просить суд зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні грошовими коштами, що знаходяться на прив`язаному до рахунку ОСОБА_1 у АТ КБ «ПриватБанк», шляхом розблокування та відновлення видаткових операцій за цим рахунком; зобов`язати відповідача укласти із ОСОБА_1 договір банківського рахунку на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн., та судовий збір.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 серпня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, задоволено частково.

Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» укласти із ОСОБА_1 договір банківського рахунку на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в розмірі 908грн.

В іншій частині позовних вимог, відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_1 та ухвалити нове рішення в цій частині, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду - скасувати, виходячи з наступних підстав.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що у жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з вимогою в отриманні нового карткового рахунку банку, але йому було відмовлено в обслуговуванні на підставі п.2.1.4.51.2 умов договору. З телефонної розмови АТ КБ «Приватбанк» за номером 3700 оператор повідомив що відмовляє у відкритті карткового рахунку.

Як встановлено в судовому засіданні саме з жовтня 2020 року між сторонами виникли правовідносини щодо перешкод в укладанні договору між ними.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Банк не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами.

Крім того, суд першої інстанції зазначав, що в частині вимог позивача про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні грошовими коштами, що знаходяться на прив`язаному до рахунку ОСОБА_1 , розташованому у АТ КБ «Приватбанк», суд вважав необхідним відмовити, оскільки позивачем відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України не надано доказів відкритого рахунку та наявних на ньому грошових коштів. Також позивачем не надано суду доказів щодо завдання йому відповідачем моральної шкоди.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Пунктом 1.1.3.2.14 Умов та правил надання банківських послуг, передбачено, що Банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання банку для проведення незаконних операцій.

Згідно з п. 2.1.4.14 Умов, клієнт дає свою згоду, що Банк може блокувати можливість використання картки при здійсненні ризикових операцій, а так само на підставі внутрішніх процедур Банку та операційних правил міжнародних платіжних систем.

Для призупинення або запобігання будь-яких незаконних або неузгоджених з Банком дій з карткою держатель доручає Банку в будь-який час і без укладення будь-яких додаткових угод призупинити або припинити дію картки (2.1.1.8.1 Умов).

Як зазначав відповідач, відповідно до законодавчих вимог та внутрішніх процедур, з урахуванням Умов та правил надання банківських послуг, у зв`язку з тим, що виникла мотивована підозра щодо фінансових операцій позивача, а саме від клієнтів Банку надійшли повідомлення про вчинення позивачем шахрайських дій на суму більш ніж 25000 грн., Банком були вжиті заходи, направлені на зменшення ризику небезпеки шляхом непродовження правовідносин з позивачем на новий термін після спливу дії виданих карт.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 64 Закону України "Про банки і банківську діяльність" на банки покладено обов`язок проводити ідентифікацію та верифікацію клієнтів відповідно до вимог законодавства України.

До того ж, у частині 5 цієї статті, банку надано право відмовитися від встановлення (підтримання) договірних відносин (у тому числі шляхом розірвання договірних відносин) чи проведення фінансової операції у разі встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику.

За змістом ст. 5 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", суб`єктами первинного фінансового моніторингу є, зокрема, банки, страховики (перестраховики), страхові (перестрахові) брокери, кредитні спілки, ломбарди та інші фінансові установи.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" оцінювання ризиків клієнтів суб`єктом первинного фінансового моніторингу здійснюється за відповідними критеріями, зокрема за типом клієнта, географічним розташуванням держави реєстрації клієнта або установи, через яку він здійснює передачу (отримання) активів, і видом товарів, послуг, які клієнт отримує від суб`єкта первинного фінансового моніторингу. Суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний також здійснювати переоцінку ризиків клієнтів, з якими встановлені ділові відносини, а також в інших випадках, встановлених законодавством, не рідше ніж один раз на рік з метою її підтримання в актуальному стані та документувати результати оцінки чи переоцінки ризиків.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин (у тому числі шляхом розірвання ділових відносин) або проведення фінансової операції у разі ненадання клієнтом необхідних для вивчення клієнтів та/або для виконання суб`єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення документів чи відомостей або встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику.

Таким чином, чинне законодавством України надає банку як суб`єкту первинного фінансового моніторингу право у випадку встановлення клієнту неприйнятно високого ризику внаслідок проведення внутрішньої перевірки відмовитися від подальших ділових відносин з клієнтом.

Внутрішні документи Банку з питань фінансового моніторингу є документами з обмеженим доступом. Тобто, Банк не ознайомлює клієнтів із внутрішніми документами, у даному випадку критеріями ризику, з метою уникнення легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 1075 ЦК банк має право вимагати розірвання договору банківського рахунка у випадках, передбачених законодавством, що регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Отже, позивач дійшов помилкового висновку, що АТ КБ "Приватбанк" неправомірно не укладає з ним договір банківського рахунку, здійснюючи функції суб`єкта первинного фінансового моніторингу, покладені на нього в силу приписів статті 11 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", оскільки право банку відмовитися від договірних відносин з підстав встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику не є абсолютним, а умовним, таким, що залежить від настання певних визначених Законом обставин.

Враховуючи приписи статей 10, 11 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" та статті 64 Закону України "Про банки і банківську діяльність", як спеціальних нормативно-правових актів, що прямо наділяють банк правом відмовитися в односторонньому порядку від ділових відносин з клієнтами з неприйнятно високим ризиком, та є пріоритетними над вимогами ст. 633, 634, 1075 ЦК України, апеляційний суд вважає, що наявні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, судом першої інстанції не було враховано, що норми зазначених законів не обмежують право банку на односторонню відмову від договору з клієнтом в разі настання визначених ними обставин, чим спростовується твердження позивача про те, що право банку на відмову від укладання ділових відносин слід розуміти як право банку на відмову від договору банківського рахунку лише з дотриманням загального порядку припинення договірних відносин, тобто шляхом звернення до суду про розірвання договору. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2018 року у справі № 910/11471/17.

Крім того, в частині вимог позивача про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні грошовими коштами, що знаходяться на прив`язаному до рахунку ОСОБА_1 , розташованому у АТ КБ «Приватбанк», суд вірно вважав необхідним відмовити у задоволенні цих вимог, оскільки позивачем відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України не надано доказів відкритого рахунку та наявних на ньому грошових коштів. Також позивачем не було надано суду доказів щодо завдання йому відповідачем моральної шкоди.

Отже, позивач не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої доводи, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Апеляційний суд вважає, що позивач не довів у належний спосіб обґрунтування своїх позовних вимог, а тому у задоволенні його позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Таким чином, суд першої інстанції на вищезазначене уваги не звернув та дійшов до помилкового висновку про необхідність часткового задоволення позову, що є підставою для задоволення апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк», скасування рішення суду та постановлення нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 серпня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко