ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/3798/19 Номер провадження 22-ц/814/523/21Головуючий у 1-й інстанції Хіневич В. І. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 21 січня 2020 року (час ухвалення рішення та дата виготовлення повного тексту рішення не зазначені) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до Крюківського районного суду м.Кременчука з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, просила стягнути з ОСОБА_1 аліменти на її користь на утримання сина в розмірі Ѕ частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, починаючи нарахування на стягнення аліментів з дня подачі позовної заяви про стягнення аліментів щомісячно і до досягнення сином повноліття, тобто до 18 років.

В обґрунтування позову вказувала на самостійне утримання нею їх спільного сина та ухилення відповідача від своїх обов`язків по його утриманню.

Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 21 січня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.09.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, а цивільну справу № 537/3798/19 направити до Автозаводського районного суду м.Кременчука для розгляду за встановленою територіальною підсудністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції порушено територіальну підсудність даної справи та залишено поза увагою той факт, що зареєстрованим місцем проживання обох сторін є Автозаводський район м.Кременчука Полтавської області.

Наголошував, що 29 грудня 2019 року він прилетів до України, а 02 січня 2020 року позивачка повідомила його про те, що подала позов про стягнення аліментів з нього у розмірі ј частини доходу та прохала підписати заяву про визнання позову та слухання справи за його відсутністю, що він і зробив, визнаючи позовні вимоги в частині стягнення з нього ј частини заробітку. 07.01.2020 року він залишив територію України і повернувся лише 24.04.2020 року. Вважаючи що аліменти з нього стягнуть у розмірі ј частини доходу, він не звертався до суду для отримання копії рішення.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористалась.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав:

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Згідно ч.1 ст. 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Як вбачається з матеріалів справи 14 вересня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у Виконавчому комітеті Демидівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області зареєстровано шлюб, про що складено відповідний запис № 03 (а.с.9).

У шлюбі сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Згідно рішення суду першої інстанції позивачка разом із сином проживає окремо, дитина перебуває на її утриманні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог, а також визнання позову відповідачем по справі.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача (частина перша статті 28 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно з абзацом третім, четвертим частини першої статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

З матеріалів справи вбачається, що 09.09.2019 року ОСОБА_2 до Крюківського районного суду м.Кременчука подно позовну заяву про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому зареєстроване та фактичне місце проживання обох сторін зазначено: АДРЕСА_1 (а.с.1).

До позову ОСОБА_2 не долучено документів на підтвердження її зареєстрованого місця проживання чи перебування, але долучено світлокопії сторінок паспорту відповідача, з яких вбачається, що останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Автозаводського району м.Кременчка Полтавської області (а.с.6).

Згідно повідомлення начальника Крюківської районної адміністрації № 7006/01-27 від 16.09.2019 року ОСОБА_1 зареєстрованим чи знятим з реєстрації місця проживання на території Крюківського району м.Кременчука не значиться (а.с.12).

Таким чином, згідно ст.27, ст.28 ЦПК України за відсутністю даних про зареєстроване (чи фактичне) місце проживання позивача та (або) відповідача на території Крюківського району м.Кременчука у Крюківського районного суду м.Кременчука не було підстав для відкриття провадження у справі.

ЦПК України не передбачено можливості визначення підсудності цієї категорії справ за домовленістю сторін, у зв`язку з чим заява відповідача про слухання справи за його відсутності та визнання позову не свідчить про дотримання судом першої інстанції правил територіальної підсудності та про наявність підстав для застосування положень ч.2 ст. 378 ЦПК України.

Як встановлено раніше, у позові стверджується, що сторони проживають окремо, проте зареєстроване місце проживання обох сторін зазначене як одне.

Судом першої інстанції направлялися судові повістки за адресою, вказаною у позові, однак матеріали справи не містять підтверджень направлення відповідачу судових повісток чи будь-яких документів за адресою, зазначеною у його паспорті.

У справі мається лише одна зворотня розписка на ім`я ОСОБА_5 , де міститься підпис про отримання поштового відправлення за адресою, що зазначена у позові (а.с.20), при цьому зі змісту розписки не можливо зрозуміти, що саме вручено адресату (повістка, копія позову з додатками, процесуальний документ суду, тощо). Інші відправлення повернуті до суду без вручення (а.с.22,23, 26,27).

Враховуючи пояснення відповідача, наведені в апеляційній скарзі, а також копії документів, долучених до скарги, слід зробити висновок, що відповідач не був обізнаний зі змістом позовних, а тому його заява від 02 січня 2020 року не є усвідомленим визнанням позову у розумінні положень ст.206 ЦПК України.

Судове рішення у справі ухвалене без участі відповідача, а тому відсутні підстави вважати, що він не заявив про порушення правил підсудності без поважних причин.

За таких обставин рішення суду першої інстанції слід скасувати, а справу направити до Автозаводського районного суду м.Кременчука для розгляду за встановленою законом підсудністю.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що дана цивільна справа згідно п. 2 ч. 6 ст.19 та п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України є малозначною.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків встановлених цією ж нормою.

Керуючись ст.367, ст.378, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 21 січня 2020 року скасувати, а справу направити до Автозаводського районного суду м.Кременчука для розгляду за встановленою законом підсудністю згідно ч.1 ст. 378 ЦПК України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови виготовлено 22 лютого 2021 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов