Справа №635/96/21
Провадження по справі №2/635/1671/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Даниленко Т.П.,

за участі секретаря судового засідання Шевченко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому в порядку спрощеного провадження засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» (далі - ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ») звернулося до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ), в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь: - заборгованість за послуги з газопостачання в сумі 12999,35 грн.; - 3 % річних в сумі 1212,46 грн.; -інфляційні витрати в сумі 3 753,02 грн.; - судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.

Вподальшому представник позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути 3 % річних в сумі 1212,46 грн. та інфляційні витрати в сумі 3 753,02 грн судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання послуг газу, які надає ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ». Відповідно до розділу ІІІ Правил постачання природного газу, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що складається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковим для всіх побутових споживачів України. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам офіційно опубліковано ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» в газеті «Слобідський край» від 31.12.2015 за №156, та розміщено на офіційному сайті товариства. Таким чином, встановлено, що між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з постачання природного газу. Як вбачається з довідки по особовому рахунку № НОМЕР_1 споживача ОСОБА_1 вона на момент виникнення заборгованості, є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 . ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» на виконання умов договору надало споживачу послуги з газопостачання, однак, споживач систематично порушував зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати за надані газопостачання, що призвело до виникнення заборгованості за надані за договором послуги: основна заборгованість в сумі 12999,35 грн.; - 3 % річних в сумі 1212,46 грн.; - інфляційні витрати в сумі 3 753,02 грн.

Відповідно до уточненої позовної заяви представник позивача просив стягнути - 3 % річних в сумі 1212,46 грн.; - інфляційні витрати в сумі 3 753,02 грн., оскільки основна сума заборгованості 12999,35 грн. ОСОБА_1 сплатила.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав заяву, відповідно до якої уточнені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, а в частині стягнення судового збору просив повернути позивачу 50% сплаченого судового збору за рахунок державного бюджету України, оскільки відповідач до початку судового розгляду повністю визнав позов.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала заяву відповідно до якої просила справу розглянути за її відсутність, позов визнала, та просила стягнути з неї 50% судового збору, оскільки до початку судового розгляду позовні вимоги визнала. Крім того, раніше надала відзив, відповідно до якого просила застосувати положення ч.1 ст.142 ЦПК України. ч.З ст.7 ЗУ "Про судовий збір у зв`язку з визнанням нею позову, повернути позивачу, ТОВ «Харківгаззбут» з державного бюджету 50 відсотків судового збору, в сумі 1051,00 грн, сплаченого при поданні позову до суду. Надати ОСОБА_1 , розстрочення виконання рішення суду на один рік з внесенням рівними частинами по 413,79 грн починаючи з січня 2021 року. Зобов`язати ТОВ «Харківгаз збут» підключити до централізованого газопостачання квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності ОСОБА_1 .

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи, регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від 30 вересня 2015 року та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827.

Відповідно до розділу III Правил постачання природного газу, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «Харківгаз збут» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31 грудня 2015 року, та розміщений на офіційному сайті Товариства (https://khgaszbut.104.ua/ua/gas-supply-agreement?page=2).

Відповідно до п. 4 розділу III Правил для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником.

Аналогічні правила укладення договору закріплені у п. 1.3 розділу I Типового договору постачання природного газу побутовим споживачем, затвердженим Постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 року.

У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Згідно з п. 6.2 розділу VI Типового договору постачання природного газу побутовим споживачем, затвердженим Постановою НКРЕКП № 2500 від 30 вересня 2015 року постачальник зобов`язаний безперервно постачати природній газ в порядку та на умовах, передбачених цим Договором, а побутовий споживач зобов`язаний згідно з п. 5.1 розділу V вищезазначеного Договору забезпечувати своєчасну та повну оплату послуг Постачальнику згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно до п. 22 Розділу III Правил постачальник має право вимагати від споживача-боржника оплати вартості природного газу, фактично спожитого ним.

Не укладення письмового договору про надання послуг не є підставою для звільнення відповідача як споживача від оплати відповідних фактично наданих послуг.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 221/515/15-а та Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц, згідно з якою, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному розмірі.

Таким чином, для прийняття рішення про стягнення заборгованості за спожитий газ позивачем має бути доведено або факт укладання договору у будь-якому, передбаченому Правилами, вигляді або фактичне споживання газу за конкретною адресою саме відповідачем.

На ім`я ОСОБА_1 відкрито рахунок споживача № НОМЕР_1 .

Згідно наданого ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за несплату послуг з газопостачання за період 31.01.2017 року по 30.11.2020 року склала 12 999,35 грн, та не погашена станом на момент подання даної заяви до суду, що підтверджується розрахунком суми заборгованості.

Однак, після звернення до суду, 17.08.2021 відповідач ОСОБА_1 сплатила заборгованість з газопостачання у повному обсязі, окрім 3 % річних в сумі 1212,46 грн.; та інфляційних витрат в сумі 3 753,02 грн.

За ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши наявні в матеріалах справи надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, суд вважає, що позов в частині стягнення 3 % річних в сумі 1212,46 грн.; та інфляційних витрат в сумі 3 753,02 грн., підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частина 3 ст. 267 ЦК України передбачає, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не подано до суду заяви про застосування строку позовної давності.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що уточнені позовні вимоги ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» підлягають задоволенню в повному обсязі, тому необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» заборгованість по сплаті послуг з газопостачання за період з 31.01.2017 року по 30.11.2020 включно 3 % річних в сумі 1212,46 грн. та інфляційні витрати в сумі 3 753,02 грн.

Щодо вимог відповідача ОСОБА_1 , які були викладені у відзиві про надання ОСОБА_1 , розстрочення виконання рішення суду на один рік з внесенням рівними частинами по 413,79 грн починаючи з січня 2021 року. та зобов`язання ТОВ «Харківгаз збут» підключити до централізованого газопостачання квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності ОСОБА_1 , суд не розглядає це питання, оскільки вони підлягають розгляду у іншому провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті позивачу належить повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а іншу частину судового збору в розмірі 50 % слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 264-265, 279, 280-284 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» (61004, Україна, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59, п/р НОМЕР_3 АТ «Ощадбанк», МФО 351823, ) 3 % річних в сумі 1212,46 (одна тисяча двісті дванадцять) гривень 46 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» (61004, Україна, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59, п/р НОМЕР_3 АТ «Ощадбанк», МФО 351823, ) інфляційних втрат в сумі 3 753 (три тисячі сімсот п`ятдесят три ) гривні 02 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» (61004, Україна, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59, п/р НОМЕР_3 АТ «Ощадбанк», МФО 351823, ) судовий збір у розмірі 1051 (одна тисяча п`ятдесят одна) грн. 00 коп.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», з державного бюджету судовий збір у сумі 1051 (одна тисяча п`ятдесят одна) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», Код , місце реєстрації: м. Харків, вул. Болбача Петра, 54;

відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 , місце реєстрації : АДРЕСА_2 .

Суддя Т.П. Даниленко