Справа №295/1385/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючої судді Семенцової Л.М.,

за участі секретаря Ковальчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Житомирської міської ради, третя особа Квартирно-експлуатаційний відділ м. Житомира, про визнання незаконним та скасування рішення в частині включення житлового приміщення до числа службових, зобов`язання видати ордер на житлове приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що в період з листопада 2004 року по серпень 2012 року проходив військову службу на різних посадах у військовій прокуратурі Житомирського гарнізону Центрального регіону України (м. Житомир). Згідно ордеру серії ЖЖ № 002385, виданого 21.05.2008 року виконавчим комітетом Житомирської міської ради під проходження військової служби на склад сім`ї з двох осіб, а саме на нього та його дружину ОСОБА_2 , вони проживають у квартирі АДРЕСА_1 , яка незаконно рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 112 від 14.02.2008 року «Про надання громадянам жилої площі та включення жилих приміщень до числа службових» включена до числа службових Житомирського гарнізону квартири, оскільки віднесення даної квартири до числа службових здійснювалось з порушенням встановленого законодавством порядку.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що всупереч ст. ст. 121, 123 ЖК Української РСР та п. 3 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року № 37, жиле приміщення було включене до числа службових рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради за відсутності відповідного клопотання, так як рішення Міністр оборони України про включення до числа службових житлової квартири за адресою: АДРЕСА_2 , не приймалось та його виконання у Житомирському гарнізоні не організовувалось, начальником Житомирського гарнізону погоджене клопотання про включення цієї житлової площі до числа службових Житомирського гарнізону до виконавчого комітету Житомирської міської ради не направлялось та при прийнятті рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 112 від 14.02.2008 року «Про надання громадянам жилої площі та включення жилих приміщень до числа службових» взагалі не розглядалось. Відсутність посилання на наявність та безпосередній розгляд відповідного клопотання вбачається також із змісту протоколу засідання виконавчого комітету Житомирської міської ради № 3 від 14.02.2008 року та із змісту прийнятого цим комітетом рішення. Окрім того, рішення виконавчого комітету підписано не міським головою, а у разі неможливості виконання ним своїх повноважень секретарем міської ради як того вимагає закон, а заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради. Наразі його вислуга на військовій службі становить вже понад 20 років. За весь час проходження військової служби на теперішній час йому та членам його сім`ї за рахунок Міністерства оборони України взагалі не надавалися жилі приміщення для постійного проживання або грошова компенсація за житлове приміщення, а також не було використане право на безоплатну приватизацію житла та право власності на житло відсутнє.

Тому позивач просить: 1) визнати п. 1 рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 112 від 14.02.2008 року «Про надання громадянам жилої площі та включення жилих приміщень до числа службових» в частині включення до числа службових Житомирського гарнізону квартири АДРЕСА_1 незаконним та скасувати; 2) зобов`язати виконавчий комітет Житомирської міської ради на підставі рішення цього комітету № 194 від 13.03.2008 року «Про надання громадянам жилої площі» видати відповідно до ч. 1 ст. 58 ЖК Української РСР йому на склад його сім`ї із трьох осіб, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , ордер на жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з викладеними в ньому запереченнями проти задоволення позову, в якому зазначено, що оформлення та подання документів щодо розподілу житлових приміщень в будинку АДРЕСА_3 здійснювалося на підставі наказу Міністра оборони України від 06.10.2006 року за № 577 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних сил України та членам їх сімей житлових приміщень», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30.10.2006 року за № 1171/13045, який діяв з 30.10.2006 року по 10.01.2012 року. Оскаржуване рішення прийняте відповідно до п. 3 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року № 37, яким передбачено, що жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. Для виключення житла з числа службових Житомирський гарнізон командування десантно-штурмових військ Збройних сил України повинен звернутися до виконавчого комітету Житомирської міської ради з клопотанням та відповідними документами.

Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 26.11.2020 року залучено до участі в справі в якості третьої особи Квартирно-експлуатаційний відділ м. Житомира.

Представник позивача, представники відповідача та третьої особи, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява з проханням про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, а також зазначено про підтримання позовних вимог. Представник відповідача причин неявки не повідомив. Представник третьої особи направив до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, в якій вказано, що у вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Враховуючи достатність матеріалів про спірні правовідносини, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи та їхніх представників.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_3 прийнятий в експлуатацію рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 1020 від 27.12.2007 року «Про затвердження акту державної комісії по прийняттю в експлуатацію 10-поверхового 120-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_3 Подільського управління капітального будівництва Міністерства оборони України» та 31.01.2008 року на підставі акту прийому-передачі Подільським управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України переданий до комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 1 на баланс та експлуатаційне обслуговування (а. с. 19-26).

21.05.2008 року виконавчим комітетом Житомирської міської ради позивачу видано під проходження військової служби на склад сім`ї з двох осіб, а саме на нього та його дружину ОСОБА_2 , на підставі рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 194 від 13.03.2008 року «Про надання громадянам жилої площі», із змінами внесеними п. 2.5 рішення цього комітету № 356 від 15.05.2008 року «Про надання громадянам жилої площі та включення жилих приміщень до числа службових», ордер на службове жиле приміщення серії ЖЖ № 002385 на право зайняття двохкімнатної квартири у багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в якій позивач та члени його сім`ї (дружина ОСОБА_2 та їхня дочка ОСОБА_3 ) мають зареєстроване місце проживання (а. с. 30, 31, 33, 51, 64).

Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 03.08.2012 року № 619 та у зв`язку із реформуванням Збройних сил України позивач звільнений з військової служби у запас за п. «г» (у зв`язку :з скороченням штатів), направлений на військовий облік до Житомирського об`єднаного міського військового комісаріату Житомирської області із залишенням згідно із абз. 1 п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов (а. с. 49, 52).

Згідно п. 1 рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 112 від 14.02.2008 року «Про надання громадянам жилої площі та включення жилих приміщень до числа службових» включено до числа службових Житомирського гарнізону квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 27).

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ст. ст. 118, 122 ЖК України жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконкому районної, міської, районної у місті Ради народних депутатів, на підставі якого відповідними виконкомами видається спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане жиле приміщення.

Як визначено, ст. ст. 121, 123 ЖК України та п. 3 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року № 37 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації.

Аналогічний порядок визначений положеннями п. 8 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006 року (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до якого, житлове приміщення включається до числа службового згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини, погодженого з квартирно-експлуатаційним органом.

Згідно з вимогами п. 2.2 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністра оборони України № 577 від 06.10.2006 року (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у Міністерстві оборони України всі рішення щодо включення житлового приміщення до числа службового приймаються Міністром оборони України. У подальшому житлове приміщення включається до числа службового за рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини, погодженим з начальниками відповідних територіальних квартирно-експлуатаційних управлінь.

Відповідно до ст. 2, ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи виконавчої влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 року в справі (№ 31443/96) «Броньовський проти Польщі» зазначив, що принцип верховенства права зобов`язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя.

Одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до «якості» закону).

Так, у пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії», № 33202/96, пункт 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини», № 48939/99, пункт 128, «Москаль проти Польщі», № 10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії», заява № 55555/08, пункт 74, від 20.05.2010 року, «Тошкуце та інші проти Румунії», заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини», пункт 128, та «Беєлер проти Італії», пункт 119).

Європейська Комісія «За демократію через право» (Венеціанська Комісія) на 86-му пленарному засіданні 25 - 26 березня 2011 року в Доповіді «Верховенство права» вказала, що основними критеріями розуміння верховенства права є, зокрема: доступність закону (закон має бути зрозумілим, чітким та передбачуваним); питання юридичних прав мають бути вирішені нормами права, а не на основі дискреції; рівність перед законом; влада має здійснюватись у правомірний, справедливий та розумний спосіб; елементами верховенства права є: законність, включаючи прозорий, підзвітний та демократичний процес введення в дію приписів права; юридична визначеність; заборона свавілля; рівність перед законом.

Таким чином, верховенство права означає, що органи державної влади обмежені у своїх діях заздалегідь регламентованими та оголошеними правилами, які дають можливість передбачити заходи, що будуть застосовані в конкретних правовідносинах, і, відповідно, суб`єкт правозастосування може передбачати й планувати свої дії та розраховувати на очікуваний результат.

Згідно ч. 3 ст. 42 та ч. ч. 6, 7 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет міської ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються міським головою, який у разі не згоди може зупинити дію цього рішення виконавчого комітету ради своїм розпорядженням та внести це питання на розгляд відповідної ради.

Слід зазначити, що Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» підстав делегування повноважень міського голови щодо підпису прийнятих рішень виконавчим комітетом міської ради та зупинення їх дії його заступнику взагалі не передбачає. Проте ч. 1 ст. 42 та ст. 50 цього закону визначає, що у разі дострокового припинення повноважень міського голови чи неможливості виконання ним своїх повноважень, повноваження міського голови здійснює секретар відповідної міської ради.

У роз`ясненні (відповідно до ч. 1 ст. 13 та ч. 3 ст. 21 Закону України «Про комітети Верховної Ради України») Комітету Верховної Ради України з питань державного будівництва та місцевого самоврядування стосовно деяких питань здійснення повноважень сільських, селищних, міських голів та формування постійних комісій місцевих рад, затвердженого на засіданні Комітету 19.06.2013 року (протокол № 11), зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 2, абз. 2 ст. 3, ч. З ст. 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Посадами в органах місцевого самоврядування, зокрема, є виборні посади, на які особи обираються територіальною громадою.

На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Так, за положеннями КЗпП України випадками неможливості здійснення сільським, селищним, міським головою своїх повноважень, зокрема, можуть бути тимчасова непрацездатність, відпустка, службове відрядження тощо.

Як убачається з витягу з протоколу засідання виконавчого комітету Житомирської міської ради від 14.02.2008 року № 3, на якому прийнято рішення від 14.02.2008 року № 112 «Про надання громадянам жилої площі та включення жилих приміщень до числа службових», серед інших присутній на зазначеному засіданні секретар міської ради ОСОБА_4 , а також відсутній через перебування у відпустці міський голова Шелудченко В.Т. (а. с. 47, 48).

Таким чином, не зважаючи на встановлену законом процедуру ухвалення рішення, п. 1 рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 112 від 14.02.2008 року «Про надання громадянам жилої площі та включення жилих приміщень до числа службових» щодо включення до числа службових Житомирського гарнізону в будинку АДРЕСА_2 прийнято за відсутності відповідного клопотання начальника гарнізону, командира військової частини щодо включення вказаного жилого приміщення до числа службових, погодженим з начальником квартирно-експлуатаційного органу, що може бути подано лише за наявності з цього приводу рішення Міністра борони України, яке не приймалось та його виконання не організовувалось, а також оскаржуване позивачем рішення виконавчого комітету підписано не міським головою (у разі неможливості виконання ним своїх повноважень секретарем міської ради, як того вимагає закон), а заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради.

Зазначене підтверджується також відповідями на звернення позивача до КЕВ м. Житомир № 217 від 17.01.2020 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 № 420 від 23.01.2020 року (а. с. 40, 44).

За наведених обставин оскаржуване позивачем рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради прийняте з порушенням зазначених правових норм, у зв`язку з чим позов є обґрунтованим у цій частині вимог та підлягає задоволенню.

Поряд із тим, вимоги позову щодо зобов`язання відповідача видати позивачу на склад його сім`ї із трьох осіб ордер на жиле приміщення не ґрунтується на положеннях закону з огляду на те, що згідно ст. 122 ЖК України ордер є підставою для вселення у надане житлове приміщення, тоді як позивач та члени його сім`ї вже займають квартиру АДРЕСА_1 на підставі виданого йому 21.05.2008 року виконавчим комітетом Житомирської міської ради ордеру серії ЖЖ № 002385, який був підставою вселення в житлове приміщення сім`ї позивача.

Керуючись ст. ст. 118, 122 ЖК України, Законом України ««Про місцеве самоврядування в Україні», Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006 року, Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року № 37, Інструкцією про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженою наказом Міністра оборони України № 577 від 06.10.2006 року, ст. ст. 12, 77, 81, 211, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати пункт 1 рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 112 від 14.02.2008 року «Про надання громадянам жилої площі та включення жилих приміщень до числа службових» в частині включення до числа службових Житомирського гарнізону квартири АДРЕСА_1 незаконним та скасувати.

У задоволенні решти вимог позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Відповідач: Виконавчий комітет Житомирської міської ради (адреса: 10014, м. Житомир, майд. С.П. Корольова, 4/2, ).

Третя особа: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Житомира (адреса: 10014, м. Житомир, вул. Д. Донцова, 20, ).

Повне рішення суду складено 22.01.2021 року.

Суддя Л.М. Семенцова