Справа № 709/1320/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року суддя Чорнобаївського районного суду Черкаської області Кваша І.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову до Приватного історико-етнографічного музею "Козацькі землі України" про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

02 грудня 2021 року Чорнобаївським районним судом Черкаської області відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного історико-етнографічного музею "Козацькі землі України" (далі - ПІЕМ "Козацькі землі України") про стягнення боргу за договором позики.

15 грудня 2021 року ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову шляхом:

- заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій з метою відчуження нерухомого майна , що перебувають у власності відповідача, а саме: нежитлова будівля (коптильний цех) за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 17659773; комплекс за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 27352986;

- заборони відповідачу, його загальним зборам учасників, наглядовій раді, директору, особам, уповноваженим за довіреністю вчиняти будь-які правочини з відчуження власних земельних ділянок, а також правочини з відчуження, відступлення та передачі третім особам прав за будь-якими договорами оренди земельних ділянок, зокрема вчиняти будь-які правочини, спрямовані на дострокове розірвання договорів оренди земельних ділянок та/або припинення прав за договорами оренди земельних ділянок та/або на вилучення об`єктів оренди з користування ПІЕМ"Козацькі землі України";

- заборони суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим особам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії або вносити зміни в будь-який інший спосіб у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (або проводити зміни в будь-який інший спосіб щодо припинення прав оренди відповідача на земельні ділянки сільськогосподарського призначення за укладеними з фізичними та юридичними особами договорами оренди землі.

Дану заяву позивач обґрунтовує тим, у разі невжиття своєчасних заходів забезпечення позові відповідач може утруднити чи зробити неможливим фактичне виконаня рішення суду, оскільки можливо здійснення заходів щодо виведення зі статуного капіталу підприємства майна та активів, а також переукладення договорів оренди земельних ділянок, що знаходяться в користуванні відповідача на користь третіх осіб. Це твердження грунтується на неодноразових ухиляннях відповідача від виконання наданих обіцянок та непорядної поведінки за увесь час взаємовідносин в рамках діючого договору.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, її обґрунтування, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується дана заява, приходить до наступних висновків.

Частиною 1 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Перелік заходів забезпечення позову визначено в ст. 150 ЦПК України.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог, при цьому вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Як убачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вивчивши матеріали заяви, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки заява належним чином не обґрунтована. Не наведено достатніх підстав щодо необхідності забезпечення даного позову та доказів того, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду чи створювати обставини, які б утрудняли чи унеможливлювали його виконання. Позивачем не обґрунтовано, що саме такі види забезпечення позову як заборона вчинення будь-яких реєстраційних дій з метою відчуження нерухомого майна, заборона вчинення правочинів з відчуження земельних ділянок, заборона вчинення реєстраційних дій щодо припинення прав оренди відповідача на земельні дялнки сільськогосподарського призначення є розумними, адекватними і співмірними із заявленими позовними вимогами.

Також суд звертає увагу на те, що згідно з п. 5.3 договору позики, відповідач як позиичальник в якості забезпечення зобов`язань за договором передав позивачу картину художника ОСОБА_2 "Поле над хмарним небом", 1920-ті роки, дерево/олія (35/42,5/0,8 см). Тобто фактично позов є забезпеченим.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 149-153, 353-355 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до Приватного історико-етнографічного музею "Козацькі землі України" про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя І.М. Кваша