Справа № 678/1054/20
Провадження № 2-з/673/3/21
У Х В А Л А

про забезпечення позову

24 лютого 2021 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді Ягодіної Т.В.,

з участю секретаря судового засідання-Бойко А.В.,

розглянувши заяву адвоката Іваницького А.М. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Летичівська державна нотаріальна контора, про визнання недійсними договорів, припинення та визнання речових прав, -

встановив:

В провадженні Деражнянського районного суду Хмельницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Летичівська державна нотаріальна контора про визнання недійсними договорів, припинення та визнання речових прав.

Представник позивача ОСОБА_3 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на належне відповідачу ОСОБА_2 нерухоме майно, яким є:

- житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0;

- земельна ділянка, що знаходиться по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0;

- земельна ділянка, що знаходиться по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0.

В обґрунтування заяви сторона позивача посилається на те, що означена заява подана з метою охорони матеріально-правових інтересів позивача, а саме відновлення його права власності на житловий будинок та земельні ділянки, право власності на які за оспорюваними договорами зареєстроване за відповідачем. Згідно з приписами ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Пунктами 1, 2 частини 1 ст. 150ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

В силу ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Пункт 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» містить роз`яснення про те, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, позивачем заявлено вимоги про:

-визнання недійсними договорів купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 та земельних ділянок, що знаходяться по АДРЕСА_1 ,

-визнання припиненим права власності ОСОБА_2 щодо житлового будинку та земельних ділянок, що знаходяться по АДРЕСА_1 ;

-визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок та земельні ділянки, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

Із доданих до заяви документів, зокрема, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №244552645 від 16.02.2021 року, ОСОБА_2 являється власником

-житлового будинку загальною площею 112,9 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0;

-земельної ділянки (кадастровий номер :03:001:0039, площею 0,25га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд), розташованої по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0;

-земельної ділянки (кадастровий номер :03:001:0040, площею 0,3135 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства), розташованої по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0.

Аналізуючи матеріали справи і доводи заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно у виді вказаних житлового будинку та земельних ділянок, оскільки невжиття заявлених заходів забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення вимог позову.

При цьому, вжиття судом заходи забезпечення позову у вигляді арешту нерухомого майна є співмірними з позовними вимогами позивача.

Також, заходи забезпечення позову є тимчасовими і в разі вирішення між сторонами спору можуть бути скасовані судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 258-261 ЦПК України, -

постановив:

Заяву представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Летичівська державна нотаріальна контора, про визнання недійсними договорів, припинення та визнання речових прав задоволити.

Накласти арешт на належне ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) нерухоме майно, яким є:

-житловий будинок загальною площею 112,9 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0;

-земельна ділянка площею 0,25га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:001:0039, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0;

-земельна ділянка площею 0,3135 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:001:0040, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0.

Виконання даної ухвали покласти на Летичівський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (31500, Хмельницька область, смт. Летичів, вул. Савіцького Юрія, 14), зобов`язавши представити суду відповідний документ про її виконання.

Копію ухвали для відома надіслати позивачу, а після її виконання відповідачу.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Деражнянський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала складена 24.02.2021 року.

Суддя: Т. В. Ягодіна