Провадження №2/359/2091/2021
Справа №359/3104/21
15 листопада 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Журавського В.В.
при секретарі Алфімовій І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -
І. Короткий зміст пред`явленого позову.
ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі.
Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.44-45).
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.64).
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд постановив проводити заочний розгляд цивільної справи.
ІІІ. Ставлення сторін до пред`явленого позову.
Представник позивача ОСОБА_4 підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився. Відзив на позов не надав та про причини неявки суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.66).
IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Встановлено, що 10 листопада 2017 року Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб (а.с.11).
Від шлюбу у сторін народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12).
16 жовтня 2019 року за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на автомобіль марки «Skoda», модель Superb, 2016 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с.14).
26 листопада 2020 року за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на автомобіль марки «Toyota», модель Land Cruiser 200, 2019 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (а.с.13).
Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, врегульовані гл.8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України.
V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.
а. норми матеріального права.
Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
За змістом ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
У відповідності до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18) зроблено висновок, що у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).
У відповідності до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №127/7029/15-ц (провадження №61-9018сво18) у випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя, таке майно або його вартість враховується при поділі, зокрема шляхом стягнення грошової компенсації 1/2 вартості такого майна.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
б. норми процесуального права.
Відповідно до положення ч.ч.1-2, ч.4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.
Встановлено, що квартира, яка розташовується в АДРЕСА_1 , була придбана в період перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі.
Тому вказане спірне нерухоме майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності в рівних частках. До вказаного висновку суд виходить також з презумпції права спільної сумісної власності подружжя.
З цієї підстави за ОСОБА_1 належить визнати право власності на Ѕ частину квартири, яка розташовується в АДРЕСА_1 .
Водночас, задля забезпечення юридичної визначеності, уникнення обставин, які перешкоджатимуть виконанню судового рішення, а також запобігання виникнення нового судового спору, суд вважає за допустиме визнати за ОСОБА_2 також право власності на Ѕ частину спірної квартири.
Інших доказів, які б спростовували вищезазначені висновки суду, сторони не надали.
З доводів позивача, викладених у позовній заяві, автомобіль марки «Toyota», модель Land Cruiser 200, 2019 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , був самовільно та без її згоди відчужений ОСОБА_2 на користь «тренера Дмитра».
Судом критично оцінюються вказані доводи позивача, оскільки в матеріалах цивільної справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували факт відчуження ОСОБА_2 спірних автомобілів марки «Skoda», модель Superb, номерний знак НОМЕР_2 , та марки «Toyota», модель Land Cruiser 200, номерний знак НОМЕР_1 .
Крім цього, у такому випадку у ОСОБА_1 виникає право на отримання грошової компенсації вартості Ѕ частки у вказаних автомобілях. Проте, позивачем не надано доказів дійсної ринкової вартості спірних автомобілів.
З цих підстав у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості її частки у спільному майні подружжя у розмірі 756121 гривень, що становить Ѕ вартості спірних автомобілів, слід відмовити.
VІI. Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ч.1 та ч.2 ст.60, ч.1 ст.61, ст.63 СК України, ч.ч.1-2, ч.4 ст.12, ч.1 ст.13, ч.1 та ч.6 ст.81, ч.1 ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268, ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири, загальною площею 142,3 кв.м., житловою площею 80,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири, загальною площею 142,3 кв.м., житловою площею 80,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 5692 гривні.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 .
Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Дата складення повного заочного рішення 24 листопада 2021 року.
Суддя підпис
З оригіналом згідно:
Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський