Справа № 372/2570/21
Провадження № 2-1468/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2021 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Потабенко Л.В.,

при секретарі Буртовій О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обухівської міської ради Київської області, Обухівської районної державної адміністрації, Публічного акціонерного товариства «Обухівське» про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року позивач звернулась до суду з даною позовною заявою до відповідачів та просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) № НОМЕР_1 площею 3,564 га, кадастровий номер :06:010:0092 для товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Обухівської міської ради право на яку належало померлій ОСОБА_2 .. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 та після її смерті все майно, в тому числі вищевказана земельна ділянка перейшло до її брата - ОСОБА_3 , який за життя заповідав все майно онуці - позивачеві ОСОБА_1 .. Позивач спадщину після смерті свого діда ОСОБА_3 прийняла шляхом звернення з відповідною заявою до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В., але отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначену земельну частку (пай) вона не може з причини відсутності документів, що підтверджують право власності на об`єкт спадщини, а тому вона звернулась до суду з вказаною позовною заявою .

14 липня 2021 року постановлено ухвалу про відкриття провадження по справі за загальними правилами позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

16 вересня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Представник позивача адвокат Івченко В.П. позовні вимоги підтримала, подала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, та відсутності позивача.

Представник відповідача Обухівської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача, щодо вирішення судового спору просив прийняти рішення згідно норм чинного законодавства.

Представник Обухівської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача, позовні вимоги визнав.

Представник відповідача ПАТ «Обухівське» про розгляд справи повідомлявся належним чином, але в судове засідання свого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань до суду не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Враховуючи неявку відповідачів, суд вважає можливим вирішити спір на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працювала в ПАТ «Обухівське» та звільнився з роботи 01.09.1976 року у зв`язку з виходом на пенсію, що підтверджується матеріалами справи.

ПАТ «Обухівське», яке є правонаступником радгоспу комбінату «Обухівський» створено на базі майна двох колгоспів ім. Паризької Комуни та ім. Сталіна згідно ЦК КП України і Ради Міністрів УРСР від 08 травня 1957 року № 494 та протоколу №7 засідання виконавчого комітету Обухівської районної Ради депутатів трудящих Київської області Української РСР від 26 березня 1960 року.

Згідно Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени кооперативу, сільськогосподарського підприємства, в томи числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Тобто право на земельний пай мають лише громадяни, які були членами сільськогосподарського підприємства та внесені до вказаного списку.

Протоколом загальних зборів № 2 від 05.03.2010 року було вирішено провести процес розпаювання та приватизації земель ПАТ «Обухівське» та затвердити список осіб, які мають право на земельну частку (пай).

27.12.2013 року Обухівською районною радою прийнято рішення «Про затвердження проекту приватизації земель ПАТ «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Першотравенської та Нещерівської сільських рад» № 428.29.VI, яким затверджено проект приватизації земель ПАТ «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Першотравенської та Нещерівської сільських рад Обухівського району Київської області, розроблений ФОП ОСОБА_5

22 лютого 2014 року загальними зборами членів ПАТ «Обухівське» було проведено розподіл земельних часток (паїв) шляхом жеребкування, результати розподілу оформили протоколом загальних зборів № 3 з додатками до нього, а саме списком членів ПАТ «Обухівське», які мають право на отримання земельної частки (паю) та схеми поділу сільськогосподарських земель ПАТ «Обухівське» згідно проекту приватизації із зазначенням номерів їх власників (за списком).

Розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 365 від 08.12.2015 року затверджено проект приватизації земель ПАТ «Обухівське».

Вказані обставини підтверджуються вищезазначеними протоколами загальних зборів, розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації, копії яких наявні в матеріалах справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого 02 листопада 2006 року Виконавчим комітетом Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області, актовий запис №6.

З наданої суду копії спадкової справи № 197 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , а саме заповіту померлої посвідченого Першотравенською сільською радою від 13 серпня 1999 року за реєстром № 11 вбачається, що спадкоємцем всього її майна, де б воно не знаходилось та з чого не складалось, і все те, що буде належати на день її смерті і на, що вона матиме право за законом померла заповіла своєму брату - ОСОБА_3

ОСОБА_3 спадщину у встановленому законом порядку прийняв, подавши заяву про прийняття спадщини, що підтверджується копією заяви ОСОБА_3 до Обухівської районної державної нотаріальної контори № 296 від 21.04.2007 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть видане 13 грудня 2012 року Виконавчим комітетом Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області серії НОМЕР_2 , актовий запис №14.

З наданої суду копії спадкової справи № 171/2013 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , а саме заповіту померлого від 03 жовтня 2021 року посвідченого секретарем виконкому Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області за час життя ОСОБА_3 заповів все своє майно, своїй онуці - ОСОБА_1

ОСОБА_1 спадщину після смерті ОСОБА_3 у встановленому законом порядку прийняла, подавши відповідну заяву про прийняття спадщини, що підтверджується копією заяви ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В № 341 від 11.06.2012 року.

07 вересня 2013 року заявниця зареєструвала шлюб із ОСОБА_7 , після чого змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого Виконавчим комітетом Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області серії НОМЕР_3 від 07.09.2013 року, актовий запис № 4.

01.06.2021 державний нотаріус Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області Коваленко Л.О. листом № 614 відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку частку (пай) № НОМЕР_1, що розташована на території Обухівської міської ради Київської області у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця ОСОБА_3 .

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Даних про наявність спору з іншими спадкоємцями під час судового розгляду не встановлено, позивачу не могло бути видано нотаріусом свідоцтво про право на спадщину по причині відсутності оригіналу правовстановлюючого документа, що перешкоджає позивачу реалізувати свої передбачені законодавством права спадкоємця.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Останнім є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом було встановлено, що протоколом загальних зборів від 05.03.2010 року №2 та протоколом загальних зборів від 22.02.2014 року №3 було визначено та затверджено список, які мають право на земельну частку (пай) в процесі розпаювання та приватизації сільськогосподарських угідь ВАТ «Обухівське»

ОСОБА_2 дійсно працювала в ПАТ «Обухівське» та звільнився з роботи 01.09.1976 року у зв`язку з виходом на пенсію, що підтверджується наданої суду копією трудової книжки.

Сторона позивача посилається на те, що ОСОБА_2 як працівнику ПАТ «Обухівське» було виділено земельну частку/пай відповідно до затверджених списків та схеми розпаювання для сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Обухівської міської ради Київської області та відповідно до жеребкування їй дісталась частка № НОМЕР_1 відповідно до схеми розпаювання земель ПАТ.

Однак, стороною позивача не надано доказів того, що ОСОБА_2 взагалі була включена до списку затверджених осіб, які мають право на земельну ділянку (пай) за результатами загальних зборів членів ПАТ «Обухівське», оскільки матеріали справи не містять цього списку, а долучена стороною позивача копія талону «Пай № НОМЕР_1» не підтверджує того, що ОСОБА_2 отримала право на вказану частку (пай).

Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позивачка не довела належними і допустимими доказами право на спадщину відносно земельної частки (паю).

Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись 5, 12, 259, 264-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 316,321,328,1218,1261 Цивільного кодексу,суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Обухівської міської ради Київської області, Обухівської районної державної адміністрації, Публічного акціонерного товариства «Обухівське» про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Потабенко