17.12.2021 227/4084/21
17 грудня 2021 року м.Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Здоровиці О.В.,
секретаря судового засідання Сисенко Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, заочно, в залі суду м.Добропілля цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивачі звернулись до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_3 , в якому просить визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням розташованим за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування свого позову вказують, що вони є власниками квартири за вищевказаною адресою. 18.01.2018 року відповідача було зареєстровано за вказаною адресою, який є їх знайомим, але фактично не проживав у даній квартирі. Факт реєстрації відповідача в квартирі позивачів - заважає позивачам вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Відповідач не є членом їх сім`ї, не сплачує комунальні послуги та не приймає участі в утриманні квартири. Тому позивачі просять усунути їм перешкоди у праві користування та розпорядження вказаним житлом, шляхом визнання відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням.
Позивачі в судове засідання не з`явилися, надали заяву в якій просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Не заперечують проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. Будь-яких клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідача було належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав будь-яких заперечень проти позову і позивачі не заперечують проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з такого.
Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини 1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом встановлені такі фактичні обставини.
Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 20.07.2005 року (а.с.11), витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.08.2005 року (а.с.12), квартира за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 .
З позовної заяви вбачається, що відповідач не є членом сім`ї чи родичем позивачів.
На підставі наведено судом встановлено, що станом на день розгляду справи у суді відповідач не є ані членом сім`ї позивачів, ані власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Місце проживання відповідача з 18.01.2018 року зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією домової книги для прописки громадян (а.с.13-15), витягом №280 від 21.09.2021 р. про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (а.с.21), інформацією виконавчого комітету Новодонецької селищної ради Краматорського району Донецької області від 01.11.2021 року №02-27/2738 (а.с.27).
Відсутність відповідача за вказаною адресою підтверджується актом депутата Новодонецької селищної ради від 14.09.2021 року, з якого вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрований ОСОБА_3 , який з моменту прописки за вказаною адресою не мешкав (а.с.22).
Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Частиною 1 ст.317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», передбачено, що застосовуючи положення ст.391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод пред`явивши одну із таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
При цьому суд зазначає, що доказів, які б спростовували доводи позивачів та підтверджували факт не проживання відповідача у вказаній квартирі з поважних причин в судовому засіданні не встанволено.
Враховуючи викладене, те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що у відповідача відсутнє право власності на вказане житлове приміщення, останній не є членом сім`ї власника квартири в житловому будинку і ніколи не користувався вказаним житловим приміщенням і в ньому не проживав, а лише є зареєстрованим в ньому, що чинить певні перешкоди позивачам у користуванні та розпорядженні своєю власністю в повному обсязі, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.391 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 273, 280-283, 354 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
ОСОБА_3 визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право, відповідно до ч.2 ст.354 ЦПК України, на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Копію рішення направити сторонам.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ;
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ;
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 .
Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.
Головуючий суддя О.В. Здоровиця