КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Саламон О.Б.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючий - Немировська О.В.,

судді - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.

секретар - Лащевська Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Султан-Груп», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 травня 2021 року

встановив:

у жовтні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідачів солідарно матеріальну шкоду в розмірі 235 200 грн. 82 коп., посилаючись на те, що шкоду було заподіяно з вини відповідача ОСОБА_2 , який порушив ПДР, керуючи належним ОСОБА_3 автомобілем, переданим в оренду ТОВ «Султан-Груп», внаслідок чого було ушкоджено належний їй автомобіль марки «Lаnd Rover», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 травня 2021 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове судове рішення, яким стягнути з відповідачів солідарно на її користь матеріальну шкоду в розмірі 171 604 грн. 50 коп., посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне встановлення обставин, які суд визнав встановленими.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника ОСОБА_1 - та представника ОСОБА_3 - дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалась на те, що з вини відповідача ОСОБА_2 31.08.2017 сталась ДТП, в результаті якої було ушкоджено належний їй автомобіль марки «Lаnd Rover», державний номер НОМЕР_1 . Оскільки автомобіль марки «ToyotaCorolla», яким керував ОСОБА_2 , належить ОСОБА_3 , а ОСОБА_2 працював в ТОВ «Султан-Груп», позивач просила покласти відповідальність за завдану їй матеріальну шкоду на відповідачів солідарно. Вартість відновлювального ремонту була частково відшкодована їй страховиком в сумі 83 026 грн. 93 коп., а тому вона просила стягнути з відповідачів солідарно частину вартості відновлювального ремонту в сумі 235 200 грн. 82 коп. коп.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 травня 2021 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на позивача покладено обов`язок доводити незаконність перебування відповідача ОСОБА_2 за кермом транспортного засобу - автомобіля марки «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_2 . Тому суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 виконував лише певний обсяг робіт, передбачений цивільно-правовим договором, а у відносинах між ним та ТОВ «Султан-Груп» відсутні ознаки наявності трудових відносин. Також суд першої інстанції не зміг визначитись з розміром вартості відновлювального ремонту, та вважав, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо розміру завданих позивачу збитків.

Такий висновок суду першої інстанції не можна визнати законним та обґрунтованим, оскільки він не відповідає встановленим по справі обставинам.

Як видно з матеріалів справи, 31.08.2017 на вул. Б.Хмельницького у м. Києві сталась ДТП за участю автомобіля марки «Lаnd Rover», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 та автомобіля марки «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 під керуванням ОСОБА_2 .

В ч. 1 статті 1166 ЦК України закріплено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 2 та 5 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

В ч. 3 статті 988 ЦК України передбачено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

В матеріалах справи міститься Витяг з Єдиного державного реєстру підприємств та організації України, з якого вбачається, що ОСОБА_3 є одним із засновників ТОВ «Султан-Груп» (код 41107533).

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ОСОБА_3 є власником транспортного засобу марки «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/255730, вказаний договір було укладено між ТДВ СТ «Домінанта» та ТОВ «Султан-Груп» на строк до 08.02.2018. Вказаним договором було встановлено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн., розмір франшизи - 0 грн.

08.02.2017 між ОСОБА_3 , як позичкодавцем, та ТОВ «Султан-Груп», як користувачем, було укладено Договір позички транспортного засобу, згідно якого позичкодавець передає, а користувач приймає у виключне строкове та безоплатне користування індивідуально визначене майно - автомобіль марки «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_2 , 2016 року випуску. До вказаного договору було додано Акт приймання-передачі майна.

25.08.2017 між ТОВ «Султан-Груп» та ОСОБА_2 було укладено Договір №12-А про матеріальну відповідальність. В п. 1 вказаного договору було закріплено, що водій, який використовує вказаний транспортний засіб, в разі виникнення дорожньо-транспортної пригоди з вини водія несе відповідальність в розмірі франшизи, яка визначена в полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також в разі перевищення збитків, за шкоду, яка заподіяна майну, життю та здоров`ю. Також 25.08.2017 між ТОВ «Султан-Груп» та ОСОБА_2 було укладено цивільно-правовий договір, за умовами якого ОСОБА_2 зобов`язувався надавати послуги з перевезення на автомобілі, який переданий товариству в управління, на час відсутності водія товариства, а товариство зобов`язувалось прийняти та оплатити зазначені послуги в порядку та на умовах, встановлених цим договором.

Відповідно до постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2017 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Таким чином, відповідальність за матеріальну шкоду, завдану позивачу, має бути покладено на ОСОБА_2 , який на відповідній правовій підставі здійснював експлуатацію джерела підвищеної небезпеки та є особою, з вини якої сталась ДТП.

Обґрунтовуючи розмір матеріальної шкоди, позивач при зверненні до суду посилалась на Рахунок №1040243 від 12.09.2017, виданий ТОВ «Віннер Автомотів», в якому було вказано вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Lаnd Rover», державний номерний знак НОМЕР_1 розмірі 381 873 грн. 30 коп. Враховуючи отримане від ТДВ СТ «Домінанта» страхове відшкодування в сумі 83 026 грн. 93 коп., позивач просила стягнути збитки, що перевищують розмір виплати.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної чи юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-ІV) об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Статтею 6 Закону № 1961-ІV зазначається, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страхове відшкодування за страховим полісом відшкодовується потерпілій третій особі в разі настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу.

В п. 1.6. та 1.7. ч. 1 ст. 1 вказаного Закону дано визначення власників транспортних засобів, якими є юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах; а забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

В ст. 28 Закону № 1961-ІV закріплено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України ( ст. 29 Закону №1961-ІV ).

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Разом з тим, доказів про оплату вказаного рахунку позивач не надала. В матеріалах справи міститься відповідь від ТОВ «Аудатекс Україна» від 21.10.2019, направлена на запит адвоката Тучкової К.В., в якій вказується, що за допомогою програмного забезпечення AUDATEX проводились розрахунки калькуляції про транспортному засобу марки «Lаnd Rover», державний номерний знак НОМЕР_1 і було визначено загальну вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля в сумі 254 631 грн. 43 коп.

Таким чином, розмір відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної позивачу слід визначити в розмірі 171 604 грн. 50 коп., як частину вартості відновлювального ремонту, що перевищує розмір страхового відшкодування.

Судові витрати по справі суд розподіляє у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача частину судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви та апеляційної скарги пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що становить 3 569 грн.

Керуючись стст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 171 604 грн. 50 коп. та судовий збір в сумі 3 596 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 20 грудня 2021 року.

Головуючий

Судді