Житомирський апеляційний суд
Справа №295/2804/21 Головуючий у 1-й інст. Перекупка І. Г.
Категорія 39 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк»,

на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира, ухвалене 07 вересня 2021 року суддею Перекупкою І.Г. у м.Житомирі, повний текст рішення складено 07 вересня 2021 року,

у справі № 295/2804/21 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі Банк, АТ «Універсал Банк») звернулося до суду із позовом, у якому, посилаючись на невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору про надання банківських послуг «Monobank» від 07 червня 2018 року просило стягнути з останньої заборгованість станом на 30 вересня 2020 року в сумі 64818,84 грн, яка складається з: 64818,84 грн тіло кредиту та судові витрати.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 07 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні позову Банка.

В апеляційній скарзі представник Банка, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення, ухвалити нове, яким задовольнити позов Банка та вирішити питання розподілу судових витрат.

Зазначив, що між сторонами погоджено у визначеній законом формі істотні умови договору в частині процентної ставки, пені та комісії. ОСОБА_1 , підписуючи додану до позову Анкету-заяву до Договору надання банківських послуг розуміла, погодилася та була ознайомлена з Умовами та Тарифами. Виконаний Банком розрахунок заборгованості є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором. Він містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів Боржником, кількість днів за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом.

Під час реєстрації після введення номера телефона відповідач має ознайомитися з Умовами і натиснути «Продовжити» і визначено, що натискаючи «Продовжити», він погодився з умовами та тарифами.

Вказані обставини свідчать, що Умови були погоджені і Відповідач ознайомлений з ними ще до активації картки у мобільному додатку, а якщо відповідачу не підійшли Умови останній не отримував би картку.

Успішно пройшовши процедуру ідентифікації, Відповідач 07 червня 2018 року підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг MONOBANK.

З метою підтвердження згоди споживача із умовами надання банківських послуг у момент реєстрації Банк генерує і відправляє на вказаний особою мобільний номер OTP-пароль. Фактом підтвердження згоди є введення споживачем у мобільному додатку Monobank такого паролю.

Підписуючи Анкету-заяву Боржник приєднався та був ознайомлений з Умовами, Тарифами за карткою Monobank, Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту «Карта monobank».

07 червня 2018 року працівник Банку надав Відповідачу скан-копію Анкети-заяви, яка підписана сторонами, та посилання https://www.monobank.ua/terms, за яким клієнт у будь-який момент має змогу повторно ознайомитися з усіма редакціями Умов, які діяли з моменту укладання Договору. Ознайомлення з необхідною редакцією Умов, доступно за вищезазначеним посиланням шляхом натискання на дату та обрання періоду, у який були чинними необхідні документи.

Зауважив, що у конверті разом з виданою карткою був лист з актуальними тарифами.

Укладення між Банком та ОСОБА_1 договору в електронній формі, відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію» та доведено Банком Анкетою-заявою, тим, що Банк ідентифікував останню отримавши (П.І.Б, РНОКПП, місце проживання, місце роботи, телефон, дані паспорту та ін.), ОСОБА_1 просила вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги (у тому числі її електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті їй у банку; засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним нею відкритим ключем, яка буде використовуватися нею для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з договором; визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.

Відсутність підпису Боржника на паперовому екземплярі Умов, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорті споживчого кредиту не свідчить про неукладеність договору про споживчий кредит.

У своїх доводах послався на постанову Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №754/17518/15-ц.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи позов, Банк посилався на те, що 07 червня 2018 року між ним та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, на підставі якого відповідачу наданий кредит у розмірі 50000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором, яка станом на 30 вересня 2020 року становить 64818,84 грн та складається із: 64818,84 грн тіло кредиту.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що Банк не надав доказів узгодження сторонами умов кредитування, видачі відповідачу кредитної картки, наявності та розміру заборгованості.

Такий висновок суду є правильним, відповідає встановленим судом обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Так, згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У позові АТ «Універсал Банк» посилалося на те, що 07 червня 2018 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. У вказаній анкеті-заяві зазначено, що відповідач погодився з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які були надані йому для ознайомлення.

Проте наявні у матеріалах справи Умови і правила надання банківських послуг ОСОБА_1 не підписані, а тому, згідно роз`яснень, що викладені у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 по справі № 342/180/17, з огляду на їх мінливий характер, такі Умови та Правила не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін.

Підписана відповідачем анкета-заява до договору про надання банківських послуг, містить лише його анкетні дані та контактну інформацію, та не містить жодних даних про умови кредитування та обрання ним певної банківської послуги.

Позивач зазначав, що факт ознайомлення відповідача з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту підтверджується тим, що на підставі анкети-заяви відповідач висловив свою згоду з вищевказаними документами в електронному вигляді у мобільному застосунку «monobank» шляхом застосування електронного цифрового підпису.

Разом з тим, п. 5.3 розділу 5 Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» визначено, що підписані клієнтом та/або банком документи, що пов`язані з укладеними правочинам, зберігаються банком в електронному вигляді та надсилаються в Мобільному додатку клієнта, а також їх копії можуть бути надані банком на паперовому носії на запит клієнта, під час одержання однією із сторін електронного документа формується підтвердження із зазначенням дати та часу такого одержання.

В матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», Паспорту споживчого кредиту «картка Monobank», та Тарифів. Відтак, у суду були відсутні підстави вважати, що відповідач був ознайомлений саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами, Тарифами та Паспортом споживчого кредиту.

АТ «Універсал Банк» також не надало належних та допустимих доказів видачі ОСОБА_1 банківської картки, відкриття їй рахунку, а також виписки з такого рахунку, яка є первинним бухгалтерським документом та з якої можна було б встановити факт користування відповідачем банківською карткою та наявність у нього заборгованості за кредитом. Складений позивачем та доданий до позовної заяви розрахунок кредитної заборгованості не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані Банком у позовній заяві, а отже не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу.

Як вбачається з матеріалів справи Банк надав суду заяву про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами справи та заяву про розгляд справи за відсутності позивача (а.с. 34).

Не подання відповідачем відзиву на позовну заяву не звільняло позивача від обов`язку, визначеного ст. ст. 12, 81 ЦПК України, довести обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог. При цьому, позивач повинен був подати докази разом з поданням позовної заяви (ч. 2 ст. 83 ЦПК України).

Подання доказів після розгляду справи у суді першої інстанції порушує принципи змагальності та диспозитивності сторін, тому суд апеляційної інстанції не приймає, як доказ, подану Банком апеляційному суду виписку по рахунку позичальника (а.с. 80-83), яка на думку позивача, підтверджує факт отримання, користування відповідачем кредитними коштами та наявність заборгованості. Крім того, позивачем не зазначено обставин неможливості подання вказаних документів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Судом апеляційної інстанції також не приймаються посилання Банка на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 08 липня 2020 року у справі №754/17518/15-ц, оскільки фактичні обставини у цій справі є відмінними від фактичних обставин справи, що переглядається.

Доводи апеляційної скарги представника АТ «Універсал Банк» не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Дана справа є малозначною, оскільки визначена у ній ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Тому, відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, судове рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення, а заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 07 вересня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 20 грудня 2021 року.