Провадження № 2/554/3948/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.

за участю секретаря Голубицької І.А.,

за участю учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

представники відповідача: Горячун А.М., Бакулей А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 доТовариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» про повернення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Полтавагаз Збут» про повернення коштів, в якому просив визнати протиправними дії ТОВ «Полтавагаз Збут» щодо неповернення переплачених грошей за невикористаний газ; зобов`язати ТОВ «Полтавагаз Збут» повернути ОСОБА_1 переплачені кошти в сумі 383,55 грн. за газ, який він не отримував.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказав, що він уклав договір на поставку природного газу з ТОВ «Полтавагаз Збут». У березні 2021 року йому почали надходити платіжки з «Нафтогаз Україна». Позивач зазначив, що у вересні 2021 року він заключив договір на поставку природного газу з «Нафтогаз Україна» та заплатив за послуги з березня 2021 року. Позивач зазначив, що з березня по травень 2021 року у ТОВ «Полтавагаз Збут» виникла переплата в сумі 383,55 грн., за поверненням якої він звернувся до відповідача, однак переплату йому не повернуто, у зв`язку з чим вимушений звернутися до суду.

Ухвалою суду від 22.11.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

06.12.2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ТОВ «Полтавагаз Збут» прохав відмовити у задоволенні позову. У відзиві представник зазначив, що згідно Правил постачання природного газу, у випадку недоплати вартості природного газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок відповідно до умов договору постачання природного газу. У разі переплати, сума переплати зараховується за рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу. Звертаючись до ТОВ «Полтавагаз збут» 29.09.2021 року, 06.10.2021 року, 08.11.2021 року про повернення коштів в сумі 383,55 грн. за адресою АДРЕСА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не вказав та не надав банківської довідки про поточний рахунок споживача. На неодноразові вимоги ТОВ «Полтавагаз збут» надати дану інформацію, позивач не надіслав відповідні документи, тому у товариства немає можливості повернути кошти. Відповідач вважає, що так як вимога товариства не була виконана ОСОБА_1 , предмет спору відсутній. Позивач на пропозицію ТОВ «Полтавагаз збут» приєднатися до товариства, підписавши відповідно заяву - приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам та використати переплачені кошти відмовився, уклавши договір з ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» у вересні 2021 року, про що зазначив у позовній заяві. На сьогоднішній день до ТОВ «Полтавагаз збут» від ОСОБА_1 не надходили скарги на претензії , на всі його звернення було надано відповіді у встановлений законом строк.

09.12.2021 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій прохав не брати до уваги відповідь на відзив відповідача. Зазначив, що у відзиві відповідач не заперечує, що переплата існує та що він повинен повернути переплату в сумі 383,55 грн. ОСОБА_1 . Стверджує, що ним разом із всім пакетом документів надавалась довідка з банку з реквізитами карткового рахунку, відсутність вказаної довідки у ТОВ «Полтавагаз збут» позивачу не зрозуміла.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Зазначив, що переплату відповідач не заперечує, однак перевести «Нафтогазу» не хочуть. Вказав, що він надав відповідачу довідку про банківський рахунок, всі документи поклав у скриньку відповідача.

Представники відповідача ТОВ «Полтавагаз збут» Горячун А.М. та Бакулей А.С. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. Зазначили, що позивач тричі до них звертався, звернення поступали через скриньку, але жодного разу не надав довідку про банківський рахунок, не приєднався до їх договору, а уклав договір з «Нафтогазом».

Суд, заслухавши позивача та представників відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, шляхом визнання правочину недійсним.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Цією ж нормою Основного Закону України держава узяла на себе обов`язок забезпечення реалізації громадянами своїх конституційних прав.

Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживаєза адресою: АДРЕСА_1 (а.с.3- копія паспорта).

ОСОБА_1 уклав публічний договір про постачання природного газу побутовим споживачам з «Полтавагаз збут». Для проведення розрахунків за спожитий природний газ відповідачем відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 .

По особовому рахунку № НОМЕР_1 , який закріплений за адресою: АДРЕСА_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 , з урахуванням переданих об`ємів Оператором ГРМ, рахується переплата за спожитий природний газ в сумі 383,55 гривень. Відповідач дану обставину не заперечує.

Позивач наголошує на тому, що не має намірів укладати будь-яких договорів з ТОВ «Полтавагаз збут», на теперішній час має укладену угоду з ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на постачання газу; 29.09.2021 року, 06.10.2021 року та 08.11.2021 року звертався до відповідача із письмовими вимогами щодо повернення вищевказаної переплати, однак йому було відмовлено.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

На виконання вимог положень статті 12 цього Закону було розроблено та прийнято Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, який затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500.

Згідно з положеннями пункту 4 розділу III Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 (далі - Правила) для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними щодо споживача та його об`єкта за формою, встановленою додатком 1 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500 (далі - Типовий договір), разом із супровідним листом за формою, встановленою додатком 2 до Типового договору.

Пунктом 1.3 розділу I Типового договору передбачено, що цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього договору.

Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього договору є отримання постачальником поданої споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам (далі - заява-приєднання) за формою, встановленою у додатку 1 до цього договору, та/або сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам, - факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання та за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник (для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання разом із супровідним листом за формою, встановленою у додатку 2 до цього договору).

Фактом згоди позивача про приєднання до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, виходячи зі статусу публічного договору, є сплачені рахунки (квитанції) постачальника за поставлений природний газ.

Відповідно до ч.2 ст.693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно матеріалів позову, позивач був споживачем послуг з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 . Так, ОСОБА_1 , як споживач послуг з газопостачання, оплачував ці послуги, що відповідно до пункту 7 глави 3 Розділу 6 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2494, є фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу.

Згідно Правил постачання природного газу споживач - юридична або фізична особа-підприємець, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб або використання в якості сировини, а не для перепродажу.

Згідно абзацу четвертого п. 24 розділу III Правил постачання природного газу у разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу протягом п`яти робочих днів після отримання такої вимоги.

Вирішуючи даний спір по суті, суд виходить з наступного.

У Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248 наголошено, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Будучи монополістами у сфері надання послуг з газопостачання відповідач не повинен зловживати своїми правами, в тому числі, щодо проведення розрахунків зі споживачами.

Суд також зазначає, що статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до ч.1 ст.1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Зобов`язання з повернення безпідставно набутого майна виникає відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України за умови набуття або збереження особою майна за рахунок іншої особи, а також відсутності достатньої правової підстави для такого набуття (збереження), зокрема у разі, коли відповідні підстави згодом відпали.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18.

Наявність певної правової підстави для набуття особою майна виключає застосування до неї положень статті 1212 Цивільного кодексу України, якщо згадана підстава продовжує існувати.

Водночас сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору. Водночас сплата однією стороною грошових коштів другій стороні поза межами платежів, передбачених договором чи договорами, зокрема переплата понад визначену в договорі (договорах) суму, не може бути визнана такою, що здійснена на підставі відповідного договору.

Даний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 20.12.2018 року по справі № 920/169/18.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що грошові кошти в розмірі 383,55 гривень, які утворилися в результаті переплати за надання послуг з газопостачання, є безпідставно набутими, а тому вказана сума має бути повернута відповідачем позивачу. В зв`язку з викладеним, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, при подачі цього позову позивач був звільнений від сплати судового збору, а позовні вимоги задоволені, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.693 ЦК України, ст.ст.12,13,81,141, 259,263-265,268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 доТовариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» про повернення коштів - задовольнити.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут», місцезнаходження: 36020 м.Полтава, вул.Володимира Козака,2а, , повернути ОСОБА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , переплату за спожитий природний газ в сумі 383,55 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут», місцезнаходження: 36020 м.Полтава, вул.Володимира Козака,2а, , на користь держави судовий збір у розмірі 908 гривень.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ;

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут», місцезнаходження: 36020 м.Полтава, вул.Володимира Козака,2а, .

Повний текст судового рішення складено 17.12.2021 року.

Суддя: А.М.Чуванова