Ухвала

15 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 202/4233/16-ц

провадження № 61-2191св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув у порядку письмового провадження заяву судді Фаловської Ірини Миколаївни про самовідвід у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державної служби інтелектуальної власності України про визнання патенту України на корисну модель недійсним та зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2019 року у складі судді Кухтіна Г. О. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 січня 2020 року у складі колегії суддів: Лаченкової О. В., Варенко О. П., Городничої В. С.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Державної служби інтелектуальної власності України (далі - ДСІВУ) про визнання патенту України на корисну модель недійсним та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним повністю патент України від 10 грудня 2012 року № 75619 на корисну модель « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 . Зобов`язано ДСІВУ внести відповідні зміни до Державного реєстру патентів України на винаходи та корисні моделі про визнання недійсним повністю патенту України від 10 грудня 2012 року № 75619 на корисну модель. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 22 158,88 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 14 березня 2018 року касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2019 року у позові відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій у січні 2020 року до Верховного Суду, ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Системою автоматизованого розподілу справ (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 січня 2020 року) для розгляду касаційної скарги визначено колегію суддів у складі: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М., Петрова Є. В.

Ухвалою Верховного Суду від 19 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції.

У квітні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду

Відповідно до підпунктів 2.3.25 та 2.3.49 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, розділу 4.2 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді, затверджених постановою Пленуму Верховного Суду від 14 грудня 2017 року № 8, та рішень зборів суддів Касаційного цивільного суду від 03 грудня 2020 року № 10 «Про внесення змін до рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 20 травня 2019 року № 3», у справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Системою автоматизованого розподілу справ (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 грудня 2020 року) для розгляду касаційної скарги визначено колегію суддів у складі: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.

З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 ЦПК України, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід (частина 1 статті 39 ЦПК України).

Суддею Фаловською І. М. заявлено самовідвід у цій справі з підстав, визначених пунктом 5 частини першої та частиною другою статті 36 ЦПК України, якими передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

В обґрунтування наявності підстав для самовідводу суддя Фаловська І. М. зазначила, що приймала участь у розгляді цієї справи під час її перегляду у суді касаційної інстанції (була суддею-доповідачем) та прийнятті постанови Верховного Суду від 14 березня 2018 року про часткове задоволення касаційної скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , скасування судових рішень та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, висловлювала свою правову позицію щодо спірних правовідносин, тому зазначені обставини можуть викликати в учасників справи сумніви у неупередженості та об`єктивності судді Фаловської І. М. при розгляді справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (BELUKHA v. UKRAINE, № 33949/02,§ 49-52, ЄСПЛ, від 09 листопада 2006 року).

Ураховуючи наведене, та з метою недопущення сумніву сторони у справі в об`єктивності та неупередженості судді у розгляді цієї справи, та забезпечення довіри учасників справи до судових рішень Верховного Суду, заява судді Фаловської І. М. про самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 36, 39-41 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву судді Фаловської Ірини Миколаївни про самовідвід від участі у розгляді справи № 202/4233/16-ц задовольнити.

Передати справу для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська