Справа № 465/5991/19 Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М.
Провадження № 22-ц/811/2793/21 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи:8
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Івасюти М.В.;

адвоката Лозинського І.П. представника позивача ОСОБА_1 ;

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Франківського районного суду міста Львова від 27 жовтня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у якому просив суд виділити йому 1/4 частку із спільної сумісної власності, а саме квартири АДРЕСА_1 (в подальшому «спірна квартира»).

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 02.08.2000 року, виданого виконавчим комітетом Львівської міської ради, спірна квартира належить на праві спільної сумісної власності позивачу та відповідачеам, а відтак частка у цій квартирі кожного із співвласників не визначена. Спірна квартира складається з трьох кімнат житловою площею 58.2 кв.м., кухні площею 13.2 кв.м., ванної кімнати площею 4,2 кв.м., вбиральні 1.2 кв.м., коридору 8.9 кв.м. та обладнана балконом 1,3 кв.м: її загальна площа становить 87,0 кв.м.

В даний час між позивачем та іншими співвласниками квартири виник спір з приводу її поділу, а оскільки останні не визнають його право на частку у спірній квартирі, то він змушений звернутися до суду з даним позовом (а.с. 1-2).

Оскаржуваним заочним рішенням позов задоволено.

Визначено ОСОБА_1 частку у спільній сумісній власності в розмірі 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с. 154-157).

Ухвалою Франківського районного суду міста Львова від 22 червня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Франківського районного суду міста Львова від 27 жовтня 2020 року (а.с. 167-168, 226-228) і згаданий відповідач оскаржив це рішення в загальному порядку.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати і «зупинити провадження по справі», покликаючись на порушення норм процесуального права.

Звертає увагу на те, що в провадженні суду також знаходиться цивільна справа за його позовом про визнання недійсним розпорядження про приватизацію спірної квартири в частині участі в такій приватизації ОСОБА_1 , а тому вважає, що суд зобов`язаний був зупинити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 про визначення частки останнього у спірній квартирі (а.с. 234-237).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника позивача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- в апеляційній скарзі мають бути зазначені в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необгрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обгрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції (п.п. 5 і 6 частини 2 статті 356).

Відповідно до пункту 6 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку (зокрема) цивільного судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Така підстава зупинення провадження застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у цій справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість їх розгляду.

Матеріалами справи стверджується те, що спірну квартиру за участі сторін спору було приватизовано у серпні 2000 року (а.с. 3). Тобто, відповідачам по даній справі ще з серпня 2000 року було добре відомо про участь у приватизації даної квартири також і позивача ОСОБА_1 , однак до суду з позовом про визнання недійсним розпорядження про приватизацію спірної квартири ОСОБА_2 звернувся лише в кінці 2019 року (а.с. 170-171), тобто через більш, як 19 років після цієї приватизації.

За наведених обставин у їх сукупності, а також з урахуванням предмета спору по даній справі (визначення частки позивача у спільній сумісній власності), у суду були відсутніми правові підстави для зупинення провадження у даній справі за заявою відповідачів поданою до суду вже після ухвалення судом по справі заочного рішення.

Апеляційна скарга не містить доводів стосовно того, у чому саме полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваного рішення, тобто у ній не наведено доводів та (чи) обставин, які могли б бути правовим обґрунтуванням для скасування оскаржуваного рішення, оскільки саме лише посилання на те, що у провадженні суду знаходиться інший спір, пов`язаний з цим же об`єктом нерухомості спірною квартирою, не може слугувати правовою підставою для скасування оскаржуваного рішення.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, яка не спростовує висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а заочне рішення Франківського районного суду міста Львова від 27 жовтня 2020 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 06 грудня 2021 року.

Головуючий: Цяцяк Р. П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.