ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 274/2507/21
провадження № 2/753/7142/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2021 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі головуючого судді Каліушка Ф.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 , відповідач) про зменшення розміру аліментів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 13.11.2014 укладений між сторонами шлюб розірвано та зобов`язано позивача сплачувати аліменти на користь відповідача на утримання дітей у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.04.2014 і до досягнення дітьми повноліття. На даний час позивач не в змозі сплачувати аліменти у стягуваному розмірі, оскільки в період карантину та епідеміологічної ситуації в країні його доходи зменшились. На даний час позивач перебуває у офіційному шлюбі. Позивач забезпечує свою нову сім`ю, має проблеми зі здоров`ям та допомагає батькам пенсіонерам. Позивач зазначив, що бажає сплачувати відповідний прожитковий мінімум на дітей, а за необхідності буде підтримувати дітей фінансово.

Позивач просить суд зменшити розмір призначених рішенням суду аліментів та сплачуватиме аліменти в розмірі прожиткового мінімуму на одну дитину віком до 18 років, що становить 2 395 грн.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.05.2021 дану справу передано за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва для розгляду.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 15.06.2021 вище вказану справу передано для розгляду судді Каліушку Ф. А.

Ухвалою від 22.06.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами.

05.08.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 . Відповідач ОСОБА_3 зазначає, що витрати на дітей значно перевищують прожитковий мінімум, разом з цим, діти мають захворювання та постійно проходять обстеження та лікування. Наразі діти сторін навчаються, старший син навчається на платному відділенні Приватного вищого навчального закладу «Економіко-правовий технікум при Міжрегіональній Академії управління персоналом» за спеціальністю інженерія програмного забезпечення, форма навчання - денна, вартість навчання складає 51 610 грн. Окрім оплати за навчання за контрактом, навчання потребує і інших витрат, таких як придбання підручників, канцелярії, потужної комп`ютерної техніки та програм, транспортних витрат до місця навчання, тощо. Позивач намагається ввести суд в оману та зазначає в позовній заяві неправдиві дані. Відповідач зауважує, що позивач є працездатним, офіційно працює директором ТОВ «Ковальська проект» де отримує заробітну плату від 63 650,83 грн. до 76 527,58 грн. в місяць, отримує неофіційних дохід від виготовлення проектної документації та здійснення контролю за будівництвом котеджів, має стан здоров`я, який дозволяє працювати, у його власності перебуває транспортний засіб «БМВ», 2002 року випуску. Окрім того, позивач проживає в квартирі, яку йому надає на безкоштовній основі роботодавець. Щодо зазначення позивачем, що на його утриманні дружина та батьки пенсійного віку, також не відповідає дійсності, оскільки дружина позивача працює неофіційно перукарем та отримує від цього дохід, його батьки отримують пенсію, батько має вантажний автотранспорт та займається вантажними перевезеннями. Відповідач наголошує на тому, що позовні вимоги позивача складаються виключно з його слів про погіршення його матеріального стану та витрат на нову сім`ю. Відповідач вважає, що позовна заява ОСОБА_1 не обґрунтована та не базується на жодному доказі та не підлягає задоволенню.

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, надані сторонами, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13.11.2014 у справі № 753/6271/14-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову - 04.04.2014 і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки на його утриманні перебувають батьки пенсійного віку, а також непрацездатна дружина.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, з урахуванням наведеного, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану порівняно з майновим станом під час прийняття рішення суду від 13.11.2014, а зміна його сімейного стану, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

На підставі викладеного та керуючись стст. 7, 180, 182-184, 192 Сімейного кодексу України та стст. 10, 12-13, 76-80, 133, 141, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.