З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"08" грудня 2021 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Заярного А.М.,
за участі секретаря судових засідань Мухи Р.П.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Жмеринська районна державна адміністрація Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,
09.09.2021 ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулась до суду з цим позовом, в якому просила визнати за ОСОБА_2 право в порядку спадкування на земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 1,6408 га, розташованої на території Стодулецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка рахується за ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стислий виклад позиції позивача.
ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Рожепи Жмеринського району Вінницької області помер батько позивача ОСОБА_3 , який постійно до дня своєї смерті проживав та був зареєстрований в с. Рожепи Жмеринського району Вінницької області та після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 1,6408 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Стодулецької сільської ради Жмеринського району. Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв син померлого, позивач ОСОБА_2 , шляхом в ступу в фактичне володіння та управління спадковим майном померлого, а саме у червні 1995 року розпорядився домашніми та особистими речами померлого. Відповідно до рішення суду було встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які померли ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_1 . Інші спадкоємці за законом, заповітом, правом представлення після смерті ОСОБА_3 відсутні.
При зверненні позивача до нотаріальної контори, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та розбіжністю у написанні імені померлого у державному акті та свідоцтві про смерть.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримала.
Заперечення відповідача.
Відзиву на позов відповідач не подавав.
14.09.2021 до суду надійшли письмові пояснення третьої особи.
Процесуальні дії, заяви та клопотання.
14.09.2021 ухвалою судді відкрито провадження у справі. Витребувано копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3
01.10.2021 надійшли письмові пояснення від представника третьої особи.
13.10.2021 надійшла відповідь про відсутність спадкової справи після смерті ОСОБА_3
27.10.2021 підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду по суті.
08.12.2021 представник третьої особи Жмеринської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився. В наданій заяві представник просив розгляд справи проводити у його відсутність, вирішення справи залишив на розсуд суду.
Представник відповідача Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин.
Відповідності до пункту 1 частини 3 ст. 223 ЦПК України, за погодження з сторонами судовий розгляд справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів у відсутність представників відповідача та третьої особи.
Відповідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, за умов існування усіх підставі, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, за згодою представника позивача, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Відповідно до копії рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 18.09.2018 встановлено, що ОСОБА_2 , являється сином ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7,7 зворот).
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Рожепи Жмеринського району Вінницької області (а.с.8).
Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Бар Вінницької області (а.с.9).
Військовий квиток серії НОМЕР_4 виданий на ім`я ОСОБА_3 , 1928 року народження, місце народження с. Рожепи Жмеринського району (а.с.10).
Відповідно до копії довідки Стодулецької сільської ради Жмеринського району від 04.12.2019 та 03.05.2019 ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно до дня своєї смерті проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Спадщину після його смерті прийняв син померлого ОСОБА_2 , шляхом вступу в фактичне володіння та управління спадковим майном померлого, а саме у червні 1995 року розпорядився домашніми та особистими речами померлого. За ОСОБА_3 рахується земельна ділянка № НОМЕР_1 , площею 1,6408 га на території Стодулецької сільської ради (а.с.10-11).
Згідно копії довідки Стодулецької сільської ради від 03.05.2019 № 422 ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Рожепи Жмеринського району Вінницької області та ОСОБА_3 дійсно являється однією і тією самою особою (а.с.12).
Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 10.09.2020 3 0-2-0.22-195/106-20 сертифікат на земельну частку (пай) на ОСОБА_3 не видавався. Відповідно до розпорядження Жмеринської районної державної адміністрації від 21.05.2007 року № 343 за покійним ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , закріплена земельна ділянка за № НОМЕР_1 , загальною площею 1,6408 га. Державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Стодулецької сільської ради на ОСОБА_3 не видавався. Право на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_3 може бути успадковане відповідно до чинного законодавства України (а.с.13-15).
Як вбачається з копій Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заведена, заповіт відсутній (а.с.16-17).
Постановою державного нотаріуса Жмеринської районної державної нотаріальної контори Вінницької області від 18.12.2021 ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та розбіжністю у написанні імені померлого у державному акті та свідоцтві про смерть (а.с.18).
Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування.
Мотиви суду. Норми права застосовані судом.
Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.
Згідно з ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Як достовірно встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 прийняв спадщину у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР, шляхом вступу в фактичне володіння та управління спадковим майном.
Згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР (1540-06). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Згідно з положеннями ст. 5 ЗК України (в редакції 1990 р.), який діяв на час виникнення правовідносин, земля може належати громадянам на праві колективної власності.
Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.
Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств.
Згідно з положеннями ст. 6 цього Кодексу, однією із підстав набуття права власності на земельні ділянки - одержання їх у спадщину.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 цього Кодексу, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.
Відповідно до ст. 23 цього Кодексу, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.
Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.
Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.
Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", зокрема: п. 2. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю; п.5. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією; п.6. У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації.
Згідно з ч. 2 ст. 9 ЦК УРСР, правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю.
Згідно з ст. 560 ЦК УРСР, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (статті 534, 553, 555 цього Кодексу).
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 561 ЦК УРСР, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.
При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає.
Згідно абзацу 2 п. 8 Перехідних положень ЗК України від 25.10.2001, члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств та працівники державних і комунальних закладів освіти, культури та охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонери з їх числа, які на час набрання чинності цим Кодексом не приватизували земельні ділянки шляхом оформлення права на земельну частку (пай), мають право на їх приватизацію в порядку, встановленому статтями 25 та 118 цього Кодексу. В сільськогосподарських акціонерних товариствах право на земельну частку (пай) мають лише їх члени, які працюють у товаристві, а також пенсіонери з їх числа.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. У разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.
У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» 30.05.2008 № 7 роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зазначається, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають (абзац 2, 3 п. 23).
Отже, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, то у цьому випадку виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч.2 цієї Статті, перелік яких є необмежений.
Згідно із статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
Згідно із статтями 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до частин 3 та 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно із частиною 1 статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
У відповідності до частин 1 та 2 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає стаття 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.
Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: в т.ч. рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оскільки у позивача іншого способу, крім як звернутися з позовом до суду щоб визнати за собою право в порядку спадкування на майно, яке залишилося після померлого ОСОБА_3 , за умови відсутності правовстановлюючих документів на нього, немає, а тому за вищевикладених обставин позовні вимоги слід задовольнити повністю, адже вони повністю доведені доказами, дослідженими у судовому засіданні.
Судові витрати слід залишити за позивачем, як він того просив.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 4, 5, 7, 10-13, 76-82, 89, 206, 259, 263-265 ЦПК України, Суд
Позов задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_2 право в порядку спадкування на земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 1,6408 га, розташованої на території Северинівської сільської ради ( раніше - Стодулецької сільської ради) Жмеринського району Вінницької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка рахується за ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ), Северинівська сільська рада Жмеринського району (місце знаходження: 23126, Вінницька область, Жмеринський район, с. Северинівка, вул. Грушевського, 29, РНОКПП 04330421), Жмеринська районна державна адміністрація Вінницької області (місцезнаходження: 23100, місто Жмеринка Вінницької області, вул. Б. Хмельницького, 14, ).

Суддя Андрій ЗАЯРНИЙ

Дата складання повного судового рішення 20.12.2021