Постанова

Іменем України

08 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 695/2231/20

провадження № 61-8182св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Мартєва С. Ю., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

особа, яка подавала апеляційну скаргу - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13 січня 2021 року, додаткову ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16 січня 2021 року в складі судді Середи Л. В., та постанову Черкаського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року в складі колегії суддів: Карпенко О. В., Василенко Л. І., Нерушак Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

07 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про зміну предмета позову та збільшення позовних вимог, в якій зазначивши відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та товариство з обмеженою відповідальністю «ТД «Авто-Світ» (далі - ТОВ «ТД «Авто-Світ») ставила питання про визнання недійсними договору комісії від 19 вересня 2020 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «ТД «Авто-Світ» щодо автомобіля марки «VOLVO V60» 2012 року випуску, (універсал-В він-код НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , а також договору купівлі-продажу зазначеного автомобіля з визнанням за нею права власності на Ѕ його частини, посилаючись на те, що вказаний автомобіль є спільним майном подружжя, проте ОСОБА_2 без її відома та дозволу здійснив відчуження спірного автомобіля на користь ОСОБА_3 .

Крім того, ОСОБА_1 вказує на те, що вона має намір збільшити заявлені нею позовні вимоги та додаткового просити визнати будинок, розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :07:003:0077, за адресою: АДРЕСА_1 , спільним майном подружжя та поділити його між сторонами.

Враховуючи вказані обставини та поведінку відповідача, ОСОБА_1 переконана, що ОСОБА_2 , як і у випадку з автомобілем, дізнавшись про її звернення з позовною заявою чи про подану нею заяву про доповнення позовних вимог, може здійснити негайне відчуження вказаного нерухомого майна, що утруднить, а то і зробить неможливим виконання рішення за вказаним цивільним позовом.

У зв`язку з наведеним, 12 січня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Міщенко С. В. звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, у якій просив до вступу в законну силу рішення суду в цій справі застосувати захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на:

- автомобіль марки «VOLVO V60» 2012 року випуску, (універсал-В він-код НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , заборонивши ОСОБА_2 та ОСОБА_3 його відчуження чи передачу третім особам будь-яким можливим способом, а також експлуатацію даного автомобіля, з поміщенням його у гараж за адресою реєстрації місця проживання ОСОБА_2 на АДРЕСА_2 , а також заборонити державним реєстраторам та іншим уповноваженим на вчинення реєстраційних дій, особам вчиняти будь-які реєстраційні дії з приводу реєстрації права власності щодо цього автомобіля;

- житловий будинок, розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :07:003:0077 за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши ОСОБА_2 відчуження вказаного нерухомого майна будь-яким можливим способом, а також заборонити державним реєстраторам (чи іншим уповноваженим особам ) вчиняти будь-які реєстраційні дії з приводу реєстрації права власності (користування) щодо зазначеного майна;

- земельну ділянку з кадастровим номером :07:003:0077, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташований будинок, належний ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу будинку від 12 лютого 2011 року, заборонивши ОСОБА_2 її відчуження будь-яким можливим способом, а також заборонити державним реєстраторам (чи іншим уповноваженим особам) вчиняти будь-які реєстраційні дії з приводу реєстрації права власності ( користування) щодо зазначеного майна.

Короткий зміст судових рішень

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області

від 13 січня 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено.

З метою забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, до вступу в законну силу рішення суду у справі:

- накладено арешт на автомобіль марки «VOLVO V 60» 2012 року випуску, (універсал-В він-код НОМЕР_1 , державний номерний знак

НОМЕР_2 , заборонивши ОСОБА_2 та ОСОБА_3 його відчуження чи передачу третім особам будь-яким можливим способом, а також заборонено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 чи будь-яким іншим особам, експлуатацію вказаного автомобіля, з поміщенням його у гараж за адресою реєстрації місця проживання ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 , а також заборонено державним реєстраторам та іншим уповноваженим на вчинення реєстраційних дій особам вчиняти будь-які реєстраційні дії з приводу реєстрації права власності щодо зазначеного автомобіля;

- накладено арешт на належний ОСОБА_2 згідно з договором купівлі-продажу від 12 лютого 2011 року будинок, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :07:003:0077 за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши ОСОБА_2 відчуження даного нерухомого майна будь-яким можливим способом, а також заборонено державним реєстраторам (чи іншим уповноваженим особам) вчиняти будь-які реєстраційні дії з приводу реєстрації права власності (користування) щодо зазначеного майна;

- накладено арешт на належну ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :07:003:0077, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташований будинок належний ОСОБА_2 згідно з договором купівлі-продажу від 12 лютого 2011 року, заборонивши ОСОБА_2 відчуження даного нерухомого майна будь-яким можливим способом, а також заборонено державним реєстраторам (чи іншим уповноваженим особам) вчиняти будь-які реєстраційні дії з приводу реєстрації права власності (користування) щодо зазначеного майна.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що оскільки між сторонами існує спір про поділ майна подружжя, згоди між сторонами не досягнуто, заявником доведені ризики порушення прав позивача у справі і відповідач ОСОБА_2 дійсно може розпорядитися на свій розсуд спірним майном, а тому є всі підстави вважати, що неприйняття заходів до забезпечення позову може утруднити чи взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Додатковою ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16 січня 2021 року резолютивну частину ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13 січня 2021 року викладено в новій редакції із зазначенням персональних даних та відомостей щодо місця проживання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Постановою Черкаського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 залишено без задоволення, ухвала Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13 січня 2021 року та додаткова ухвала Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16 січня 2021 року - залишені без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції задовольняючи заяву про забезпечення позову, дійшов обґрунтованого висновку, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав і законних інтересів позивача у разі задоволення позову.

Аргументи учасників справи

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

13 травня 2021 року ОСОБА_3 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13 січня 2021 року, додаткову ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16 січня 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині накладення арешту на автомобіль, заборони його експлуатації та поміщення у гараж, і постановити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України, заявник вказує на те, що суди в оскаржуваних рішеннях застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19), від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) та у постановах Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 331/1255/17 (провадження № 61-11180св18), від 05 жовтня 2020 року у справі № 537/78/19 (провадження № 61-17347св19), від 25 листопада 2020 року у справі № 524/7234/18 (провадження № 61-12652св20).

ОСОБА_3 звертає увагу на те, що вона є новим власником автомобіля «VOLVO V 60», державний номерний знак НОМЕР_2 , однак, суди забезпечуючи позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, порушили щодо неї принцип співмірності, безпідставно заборонивши їй користуватися своєю власністю. Крім того, судами не обґрунтовано яким чином поміщення автомобіля в гараж та заборона його експлуатації впливає на можливість виконання у подальшому судового рішення у вказаній справі.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів, проте судами попередніх інстанцій не враховано інтереси заявника, як нового власника автомобіля.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У червні 2021 року ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими відповідно до вимог чинного законодавства, з урахуванням всіх фактичних обставин справи.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 02 червня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У червні 2021 року до Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи.

Ухвалою Верховного Суду від 02 грудня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Установлено, що 17 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Відповідно до заявлених позовних вимог, між сторонами існує спір щодо автомобіля марки «VOLVO V60» 2012 року випуску, (універсал-В він-код НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 та будинку, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером :07:003:0077, за адресою: АДРЕСА_1 .

19 вересня 2020 року ОСОБА_2 уклав з ТОВ «ТД «Авто-Світ», як з комісіонером, договір комісії №7826/20/002232, за умовами якого доручив комісіонеру продати вищевказаний автомобіль, який в свою чергу на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу від 19 вересня 2020 року № 7828/20/002232 здійснив відчуження спірного автомобіля на користь ОСОБА_3 за ціною продажу 10 000,00 грн.

У грудні 2020 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог, зазначивши відповідачами: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ТОВ «ТД «Авто-Світ» та в якій, зокрема, просила визнати недійсними договір комісії від 19 вересня 2020 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «ТД «Авто-Світ» щодо автомобіля марки «VOLVO V60» 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , а також договір купівлі-продажу зазначеного автомобіля з визнанням за нею права власності на Ѕ його частини.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги у межах, які стали підставою відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Верховним Судом переглядаються судові рішення в частині задоволення заяви ОСОБА_1 про накладення арешту на автомобіль, заборони його експлуатації та поміщення у гараж, в іншій частині судові рішення заявником не оскаржуються.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України підставою забезпечення позову є можливість ускладнення чи неможливість у майбутньому виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Способи забезпечення позову, які передбачені частиною першою статті 150 ЦПК України, залежать від характеру спірних правовідносин, позовних вимог та інших обставин конкретного спору, що зумовлюють необхідність забезпечення виконання судового рішення. Перелік таких способів не є вичерпним.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. При цьому співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність, та брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

До видів забезпечення позову законом віднесено накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб (пункт 1 частини першої статті 150 ЦПК України), а також заборону вчиняти певні дії (пункти 2, 4 частини першої статті 150 ЦПК України).

Під арештом майна слід розуміти заборону розпоряджатися цим майном, а в певних випадках - і користуватися ним. Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана з необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, -навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (пункт 1 частини першої статті 150 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

17 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10 листопада 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, зокрема автомобіля марки «VOLVO V60» 2012 року випуску, (універсал-В він-код НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

19 вересня 2020 року ОСОБА_2 відчужив спірний автомобіль на користь ОСОБА_3 .

У грудні 2020 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог, зазначивши відповідачами: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ТОВ «ТД «Авто-Світ» та в якій, зокрема, просила визнати недійсними договір комісії від 19 вересня 2020 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «ТД «Авто-Світ» щодо автомобіля марки «VOLVO V60» 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , а також договір купівлі-продажу зазначеного автомобіля з визнанням за нею права власності на Ѕ його частини

Проте вказана заява не свідчить про її прийняття до розгляду судом першої інстанції. Такі відомості також відсутні у виділених матеріалах у справі № 695/2231/20 та в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Враховуючи, що станом на день ухвалення оскаржуваних рішень власником спірного автомобіля, щодо якого між подружжям виник спір, була ОСОБА_3 , остання не залучена до участі в справі, суди дійшли помилкових висновків про вжиття заходів забезпечення позову, у способи визначені в оскаржуваних судових рішеннях, щодо спірного автомобіля, власником якого не є відповідач у справі ОСОБА_2 .

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частин першої і другої статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального прав або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

З урахування викладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі про поділ майна подружжя шляхом: накладення арешту на автомобіль марки «VOLVO V 60» 2012 року випуску, (універсал-В він-код НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , заборони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 його відчуження чи передачу третім особам будь-яким можливим способом, заборони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 чи будь-яким іншим особам, експлуатації вказаного автомобіля, з поміщенням його у гараж за адресою реєстрації місця проживання ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 , а також заборони державним реєстраторам та іншим уповноваженим на вчинення реєстраційних дій особам вчиняти будь-які реєстраційні дії з приводу реєстрації права власності щодо зазначеного автомобіля, підлягають скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову в такий спосіб.

Керуючись статтями 409, 412, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13 січня 2021 року, додаткову ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16 січня 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року в частині задоволення заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову в справі про поділ майна подружжя шляхом: накладення арешту на автомобіль марки «VOLVO V 60» 2012 року випуску, (універсал-В він-код НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , заборони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 його відчуження чи передачу третім особам будь-яким можливим способом, заборони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 чи будь-яким іншим особам, експлуатації вказаного автомобіля, з поміщенням його у гараж за адресою реєстрації місця проживання ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 , а також заборони державним реєстраторам та іншим уповноваженим на вчинення реєстраційних дій особам вчиняти будь-які реєстраційні дії з приводу реєстрації права власності щодо зазначеного автомобіля, скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийІ. М. Фаловська

Судді:В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко
С. Ю. Мартєв В. А. Стрільчук