Справа №465/2882/20
Провадження №2/463/491/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

розглянувши в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Франківського районного суду м. Львова з позовом до відповідача, просить ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «АРСК» завдані збитки в розмірі 158 125,65 грн.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що між позивачем та ОСОБА_2 22.07.2019 було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу автомобіля Лексус, д.н.з. НОМЕР_1 . 20.09.2019 в м. Львові сталась ДТП за участю автомобіля БМВ д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням відповідача та автомобіля Лексус, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 . Відповідно до постанови Франківського районного суду м. Львова від 05.12.2019, яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного суду від 16.03.2020, відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Відповідно до страхового акта, позивач відшкодував потерпілому завдану відповідачем шкоду в розмірі 258 125,65 грн., внаслідок чого до нього перейшло право вимоги за завдані збитки. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у АТ «СК «Країна» з лімітом відповідальності 100 000 грн. Різницю між завданою шкодою і лімітом відповідальності страховика відповідача в розмірі 158 125,65 грн. просить стягнути в примусовому порядку з відповідача як завдавача шкоди.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 17.06.2020, яка постановлена до відкриття провадження, вказаний позов передано за підсудністю до Личаківського районного суду м. Львова, оскільки відповідач зареєстрована на території Личаківського району м. Львова.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 10.11.2020 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами на 17.12.2020 о 09.00 год.. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових заперечень.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 17.12.2020 розгляд справи відкладено на 26.01.2021 о 09.00 год. без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами.

Про дату, місце та час розгляду справи відповідач повідомлялась належним чином, відзиву на позовну заяву, або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні не подала. Зі згоди представника позивача та на підставі наявних у справі даних і доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 20.09.2019 в м. Львові на перехресті вул. Житомирська вул. Гіпсова сталась ДТП за участю автомобіля БМВ д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням відповідача та автомобіля Лексус, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 .

При цьому, відповідно до договору добровільного страхування наземного транспортного засобу «Все включено» від 22.07.2019 (а.с.10-22), майнові інтереси ОСОБА_3 , пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем Лексус, д.н.з. НОМЕР_1 застраховані у страховій компанії позивача.

Згідно постанови Франківського районного суду м. Львова від 05.12.2019 (а.с.32-33, 99), яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного суду (а.с.34-36), ОСОБА_1 визнано винною у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно рахунку фактури № ДМ00010100 від 26.09.2019 та № ДМ00011984 від 08.11.2019 (а.с.53, 61), ремонтної калькуляції (а.с.54-58), актів виконаних робіт від 22.11.2019 (а.с.62-64) та від 26.12.2019 (а.с.66), розрахунків страхового відшкодування (а.с.67, 69), вартість відновлювального ремонту автомобіля Лексус, д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок ДТП, яке мало місце 20.09.2019 становить 258 125,65 грн. (253 653,80 + 4 471,85 = 258 125,65).

Відповідно до страхових актів № ARX2506999 від 17.10.2019р. (а.с.66) та № ARX2513435 від 11.11.2019 (а.с.68) загальний розмір страхового відшкодування становить 158 125,65 грн. Зменшення суми страхового відшкодування пов`язано з тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у АТ «СК «Країна», ліміт відповідальності якої становить 100 000 грн.

Згідно копії платіжних доручень від 21.10.2019 та від 12.11.2019 (а.с.73, 74) позивач виплатив потерпілому страхове відшкодування в загальному розмірі 137 775,65 грн. (133 303,80 + 4 471,85 = 137 775,65).

Вбачається, що зменшення страхового відшкодування пов`язане із взаємозаліком не сплачених страхових платежів в розмірі 20 350 грн., як про це безпосередньо зазначено у страховому акті (а.с.66).

Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Частиною першою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (стаття 1188 ЦК України).

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статями 7, 8 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Україні здійснюється обов`язково. Cтрахова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування.

Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справ № 755/18006/15-ц зроблено правовий висновок про те, що згідно зі статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

У справі яка розглядається позивач виплатив потерпілій страхове відшкодування, а відтак, до нього перейшло право вимоги що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування.

Згідно даних пошукової системи про чинність поліса внутрішнього ОСЦПВВТЗ (а.с.23), на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля БМВ д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована у АТ «СК «Країна».

Під час розгляду цивільної справи № 686/1914/16-ц (постанова від 24.06.2020) Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

До аналогічних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

Таким чином, у справі яка розглядається позивач в межах ліміту відповідальності набув право вимоги до страхової компанії відповідача як завдачава шкоди, а в межах різниці між завданою шкодою і страховим відшкодуванням безпосередньо до завдачава шкоди.

Самого договору страхування, відповідно до якого відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність до матеріалів справи не долучено.

Водночас, згідно п. 9.2. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, чинній на момент вчинення ДТП, розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Незважаючи на відсутність договору, за яким відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність, зазначена позивачем сума ліміту відповідальності страховика відповідача не суперечить зазначеній положенням п. 9.2. ст. 9 Закону та є навіть більшою від встановленого законом ліміту відповідальності.

За таких обставин, оскільки розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика відповідача, різницю між завданою шкодою і страховим відшкодуванням належить стягнути безпосередньо з відповідача як завдавача шкоди.

При цьому, на думку суду немає підстав для зменшення цієї різниці на суму взаємозаліку не сплачених страхових платежів в розмірі 20 350 грн., оскільки зменшення страхового відшкодування на зазначену суму пов`язано лише з тим, що за умовами договору страхування (п. 17) страхові платежі сплачуються частинами і у випадку сплати їх одноразовим платежем розмір страхового відшкодування не зменшувався б.

Відповідно, позов слід визнати обґрунтованим та задовольнити в повному обсязі.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також належить стягнути судовий збір в розмірі 2102 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.5).

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12,81,82,141,223,263-265,268,274,279,280-282ЦПК України, ст.ст. ст. ст. 15, 16, 509, 526, 625, 979-982, 984, 993, 1166, 1187 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, ) 158 125,65 грн. на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» 2102 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354, 355, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: Леньо С. І.