Справа № 710/1234/20
Провадження № 2/710/57/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.02.2021 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Симоненко О.В.,

за участі секретаря судового засідання Бараненко А.В., Коваленка В.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м.Шпола в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила визнати за нею право власності у порядку поділу спільного майна подружжя на домоволодіння по АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок позначений у плані літерою «А», веранду «а», сарай «Б», погріб «п/д», туалет №В, огорожу №1 та залишити у власності ОСОБА_2 легковий автомобіль марки ВАЗ-210994-20 державний номер НОМЕР_1 , номер кузова VIN- НОМЕР_2 .

В обгрунтування позову зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 05.09.1992 року, який розірваний за рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 04.07.2019 року. За період шлюбу вони 23.03.1996 року придбали домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке складається з : житлового будинку позначеному у плані літерою «А», веранди «а», сараю «Б», погрібу «п/д», туалету №В, огорожі №1 , вартість якого вона оцінює у 40000,00 грн.

Також у 2007 році вони придбали автомобіль марки ВАЗ 210994-20,державний номер НОМЕР_1 , номер кузова VIN- НОМЕР_2 , вартість якого становила 415000,00 грн.

Враховуючи, що об`єкти права спільної сумісної власності подружжя мають приблизно однакову вартість, вважає за можливе провести поділ майна, визнавши за нею право власності на житловий будинок та залишити у власності відповідача транспортний засіб.

Оскільки вони з відповідачем не досягли згоди щодо розділу спільного майна подружжя вона звернулась до суду.

Відповідач подав до суду відзив, у якому вказав, що позов визнає частково. Зазначив, що дійсно вони придбали з позивачем у період шлюбу домоволодіння по АДРЕСА_1 , інвентаразаційна вартість якого на час придбання складала 3445100 купонів-карбованців. Однак він не погоджується із вартістю будинку на даний час, який визначила позивач, вважає ,що будинок коштує близько 60000,00 грн. Підтвердив, що сторонами також був придбаний автомобіль ВАЗ 210994-20,державний номер НОМЕР_1 , номер кузова VIN- НОМЕР_2 , вартість якого становила 415000,00 грн. Різниця у вартості майна складає приблизно 15000грн, яку на думку відповідача має йому компенсувати позивач.

05.10.2020 року позов залишений без руху.

09.12.2020 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Позивач у підготовче судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву, у якій зазначив, що позивач компенсувала йому 15000,0 грн від вартості будинку та він позов визнає.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у підготовчому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.09.1992 року, який розірвано рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 04.07.2019 року ( а.с.24).

За час перебування у шлюбі сторонни придбали житловий будинок по АДРЕСА_1 , який позначений на плані літерою «А», до складу якого входять веранда «а», сарай «Б», погріб «п/д», вбиральня №В, огорожа №1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 23.03.1996 року, посвідченого державним нотаріусом Шполянської державної нотаріальної контори Курінним В.В. та зареєстрований в Черкаському об`єднаному бюро технічної інвентаризації Шполянському відділку у реєстраційній книзі за №1. Договір оформлений на ОСОБА_2 ( а.с.25,26).

У технічному паспорті від 23.03.1996 року на вказаний житловий будинок зазначено власником ОСОБА_2 , та майно складається з житлового будинку літ. «А» веранда «а», сарай «Б», погріб «п/д», вбиральня №В, огорожа №1.

Згідно довідки №119 від 29.09.2020 року , виданої виконкомом Ярославської сільської ради Шполянського району Черкаської області за ОСОБА_2 числиться житловий будинок по АДРЕСА_1 зареєстрований у погосподарській книзі №2, особовий рахунок № НОМЕР_3 ( а.с.13).

Також сторонни придбали автомобіль ВАЗ 210994-20, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова VIN- НОМЕР_2 , що вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу , який також оформлений на відповідача ( а.с.11а).

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно зі ст. 22 КпШС України, у редакції, чинній на момент отримання відповідачем спірного майна у власність, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Нормами частини 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частинами 1,2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року №11).

Зі змісту п.п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Враховуючи встановлені обставини у справі та правові норми, які регулюють правовідносини між сторонами, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні, в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Відповідно до квитанції №91 від 29 вересня 2020 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 840 гривень 00 копійок.

Враховуючи, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме: 425 гривень 00 копійок, а з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 425 гривень 00 копійок.

Керуючись ст.ст.12, 13, 19, 141,142, 206, 259, 264, 265, 268, 354ЦПК України, ст.368 ч.3, ст.372 ч.2 ЦК України, 60, 61, 69, 70, 71 СК України, суд

В И Р І Ш ИВ:

Позов задовольнити.

Визнати у порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 .

Залишити у власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,у порядку поділу спільного майна подружжя автомобіль ВАЗ 210994-20, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова VIN- НОМЕР_2 .

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої: с.Ярославка, Шполянського району Черкаської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_5 , виданий 01.04.1998 року Шполянським РВ УМВС України в Черкаській області, з державного бюджету 50% судового збору в сумі 420,40 грн (чотириста двадцять гривень 40 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований: с.Ярославка, Шполянського району Черкаської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої: с.Ярославка, Шполянського району Черкаської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_5 , виданий 01.04.1998 року Шполянським РВ УМВС України в Черкаській області, судовий збір в сумі 420,40 грн (чотириста двадцять гривень 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Шполянський районний суд Черкаської області шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.В. Симоненко