Постанова

Іменем України

20 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 295/715/17

провадження № 61-9102св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 07 грудня 2020 року, ухвалене у складі судді Чішман Л. М., та постанову Житомирського апеляційного суду від 07 квітня 2021 року, прийняту у складі колегії суддів: Галацевич О. М., Григорусь Н. Й., Микитюк О. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що він, його мати та його брат ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 в рівних частках.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір - ОСОБА_3 , після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частини вказаної квартири, в якій він проживає з 1959 року.

У шестимісячний строк після смерті матері він як спадкоємець за законом першої черги звернувся до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Сіранчук Р. В. із заявою про прийняття спадщини.

Як йому стало відомо, за життя його матір склала заповіт від 08 червня 2011 року на користь його брата ОСОБА_2 .

Вказував на те, що на час складання заповіту його матір не вставала з ліжка, не могла самостійно рухатися по квартирі, у неї була порушена координація рухів, а тому з`явитися до нотаріуса або підписати заповіт в квартирі вона не могла через хворобу.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просив визнати недійсним заповіт, складений 08 червня 2011 року його матір`ю ОСОБА_3 на користь відповідача.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 07 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 07 квітня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивач не довів обставини, на які посилався в своїй позовній заяві, зокрема, що за станом здоров`я волевиявлення ОСОБА_3 на розпорядження своїм майном на користь ОСОБА_2 не було вільним і не відповідало її волі, та вона не підписували оспорюваний заповіт.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У травні 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати вказані судові рішення, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суди дійшли помилкового висновку про відмову у позові.

Вказував на те, що у той час коли, був складений заповіт, його матір фактично не вставала з ліжка, не могла самостійно рухатись по квартирі, у неї була порушена координація рухів, а тому з`явитися до нотаріуса або підписати заповіт у квартирі без його відома або членів його сім`ї вона не могла через хворобу. Про складання заповіту на ім`я відповідача матір його не повідомляла. Крім нього, матір ніхто не доглядав, вона утримувалась лише ним та членами його сім`ї, проживала разом із ним. Відповідач проживав і проживає у м. Києві.

Зазначав, що суди попередніх інстанцій, посилаючись на висновок експерта

від 15 січня 2020 року, не врахували, що експерт не використовував усі зразки підпису ОСОБА_3 , а саме, експерт не використав зразок підпису спадкодавця у заяві про призначення пенсії та у заяві про надання статусу учасника війни, а тому безпідставно відмовили йому у проведенні додаткової та повторної експертизи у справі.

Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме клопотання про проведення додаткової та повторної експертизи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У липні 2021 року ОСОБА_2 подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити судові рішення без змін як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 02 червня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина.

За життя 08 червня 2011 року ОСОБА_3 склала нотаріально посвідчений заповіт на користь ОСОБА_2

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у строк, передбачений законом, подали заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті їхньої матері ОСОБА_3 .

Згідно з висновком судової почеркознавчої експертизи, яка проведена 15 січня 2020 року Житомирським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, підписи від імені ОСОБА_3 , розташовані в перших графах «Підпис» на лицевих боках першого і другого примірників заповіту від імені ОСОБА_3 від 08 червня 2011 року, виконані ОСОБА_3 .

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною другою статті 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу (частина друга статті 1247 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року в справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) вказано, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Під час посвідчення заповіту нотаріусом має бути дотримано порядок його посвідчення. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається ним перед його підписом. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин (наприклад, неписьменна) не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою. На бажання заповідача, також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках. Присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою.

Статтею 1253 ЦК України передбачена можливість посвідчення заповіту при свідках, яке відбувається за бажанням заповідача. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою.

Із тексту заповіту вбачається, що заповіт посвідчено в присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які зачитали його уголос та поставили свої підписи.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 допитані судом першої інстанції як свідки та показали, що вони були присутні при складанні заповіту 08 червня 2011 року, який власноруч підписаний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи, яка проведена 15 січня 2020 року Житомирським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, підписи від імені ОСОБА_3 , розташовані в перших графах «Підпис» на лицевих боках першого і другого примірників заповіту від імені ОСОБА_3 від 08 червня 2011 року, виконані ОСОБА_3 .

Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав вважати складений ОСОБА_3 заповіт недійсним, оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів порушення вимог чинного законодавства при його складанні чи посвідченні, та не довів відсутність волевиявлення ОСОБА_3 на розпорядження своїм майном на користь ОСОБА_2 .

Перевіряючи доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що суди безпідставно відмовили йому у проведенні додаткової та повторної експертизи у справі, колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

У статті 113 ЦПК України визначено, що якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 28 вересня 2020 року відмовлено у призначенні у справі додаткової судово-почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 07 грудня 2010 року відмовлено у призначенні у справі повторної судово-почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 07 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 по призначення у справі повторної судово-почеркознавчої експертизи.

Суди встановили, що позивач не надав доказів необґрунтованості, суперечності чи наявності сумнівів у висновку судово-почеркознавчої експертизи від 15 січня 2020 року. За таких обставин суди обґрунтовано відмовили у проведенні повторної експертизи.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судових рішень, Верховний Суд не встановив.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки зводяться до незгоди заявника з висновками судів стосовно встановлення обставин справи та стосуються переоцінки доказів.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 07 грудня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 07 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць Б. І. Гулько Д. Д. Луспеник