Провадження № 2/521/373/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 року Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Гузьєвої Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Виконавчий комітет Одеської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Одеській області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та знесення самочинного будівництва, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м.Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Виконавчий комітет Одеської міської ради, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Одеській області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинного будівництва, в якому вказувала на наступні обставини.

Як зазначала позивач, вона проживає у будинку АДРЕСА_1 , який вона отримала у спадок після смерті її матері ОСОБА_3 , якій також на праві власності належала земельна ділянка площею 0,0580га за вказаною адресою, на якій розташований будинок. Поряд з її будинком проживає ОСОБА_2 .

У серпні 2016р. відповідач без погодження та відповідних дозволів із державними органами почала будувати прибудову впритул до її будинку, висотою 3,3кв.м., яка є вищою за її будинок, висота якого становить 3м. Стіна вказаної прибудови знаходиться на відстані в 1м від її вікна, внаслідок чого відбулося затемнення вікна та відбувається затікання дощових вод у її будинок. Під час будівництва відповідачем пошкоджено зовнішню сторону будинку, у якій незаконно пробито сім отворів, які нічим на закриті, що стало причиною руйнування будинку позивача. Крім того, відповідачем здійснено проведення каналізаційних комунікацій вздовж паркану, що призведе до підвищеної вологості у її будинку. На усні вимоги виправити зазначені порушення відповідач не реагує.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні позивачем земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинно збудованої прибудови та стягнути з відповідача судові витрати.

Протокольною ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 28.02.2017р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені позовні вимоги посилаючись на те, що самовільно збудована відповідачем прибудова знаходиться на земельній ділянці площею 0,0580га, яка була виділена матері позивача ОСОБА_3 на підставі рішення Одеської міської ради від 28.12.2012р. №1799-VІ, що на 8кв.м. більше ніж площа земельної ділянки, яка виділена ОСОБА_3 на підставі заочного рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 17.05.2007р.

Відповідач та її представник з позовними вимогами не погодилися, зазначаючи, що відповідачем дійсно здійснено самовільну прибудову до своєї частини будинку, однак ця прибудова знаходиться на земельній ділянці, яка була виділена відповідачу на підставі заочного рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 17.05.2007р. і таким чином права позивача на частину земельної ділянки, яка належала її матері, не порушуються.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, сповіщені належним чином.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та їх представників, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про її народження від 27.01.1965р., копією довідки про укладення шлюбу від 27.09.2012р. та копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 29.11.2003р. (т.1 а.с.16-18)

Згідно договору дарування від 13.11.2002р. ОСОБА_5 подарував ОСОБА_2 59/200 частин житлового будинку з надвірними спорудами під номером АДРЕСА_1 та складається в цілому з одного черепашникового житлового будинку під літерою «А», загальною житловою площею 96,9кв.м. та надвірних споруд під літерами: «Ж» - літня кухня, «З, И, Н, П» - сараї, «Д, К» - вбиральні, «О» - гараж, №1; 3-11 огородження, І-ІІ мостіння, розташованих на земельній ділянці держфонду площею 900 кв.м. (т.1 а.с.44)

Заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 17.05.2007р. (справа №2-718/07), яке набрало законної сили, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», Одеське міське управління земельних ресурсів Одеської міської ради про поділ будинку в натурі, поділ земельної ділянки, усунення перешкод в оформленні документів встановлено, що ОСОБА_3 належало 141/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , а 59/200 частин будинку належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 13.11.2002р. Цим рішенням визначено порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , залишивши у користуванні ОСОБА_3 ділянку площею 383кв.м. з межами та розташуванням відповідно до додатка №1 до висновку №10145 судової будівельної-технічної експертизи від 04.12.2002р. Здійснено поділ в натурі спільного майна - жилого будинку під АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Виділено у власність ОСОБА_3 , визнавши за нею право власності у самостійне житловий будинок АДРЕСА_1 , що складається з таких приміщень: у житловому будинку під літ. «А» з прибудовами «а2», «а3», «а4», «а5», «а6» (п`яти житлових кімнат) площею 58,0кв.м., 2-х кухонь площею 19,4кв.м., 2-х коридорів площею 14,7кв.м., 2-х санвузлів площею 7,3кв.м., 2-х котелень площею 3,0кв.м., що складається з таких приміщень 2-1 житлова площею 16,0кв.м., 2-2 коридор площею 8,6кв.м., 2-3 санвузол площею 13,6кв.м., 2-4 котельня площею 1,7кв.м., 2-6 житлова площею 12,0кв.м., 3-1 житлова площею 11,5кв.м., 3-2 житлова площею 11,9кв.м., 3-3 житлова площею 11,1кв.м., 3-4 житлова площею 15,5кв.м., 3-5 коридор площею 6,1кв.м., 3-6 котельня площею 1,3кв.м., 3-7 житлова площею 7,9кв.м., 3-8 санвузол площею 3,7кв.м., 3-9 кухня площею 9,6кв.м., загальною площею 130,3кв.м., житловою площею 85,9кв.м., підсобною 44,4кв.м., а також надвірні споруди сараї літ. «П», «И», «Н», гаражу літ. «О», вбиральні літ. «К», ІІ-ІІІ мостіння, що розташовані на земельній ділянці площею 572кв.м. Виділено у власність ОСОБА_2 , визнавши за нею право власності в самостійне житловий будинок АДРЕСА_1 , що складається з таких приміщень в житловому будинку під літ. «А» - 1-1 коридор площею 4,2кв.м., 1-2 житлова площею 11,4кв.м., І коридор площею 4,1кв.м., загальною площею 19,7кв.м., житловою площею 11,4кв.м., підсобною площею 4,2кв.м., сарай літ. «З», літню кухню з погребом літ. «Ж», І мостіння, що розташовані на земельній ділянці площею 383кв.м. (т. 1 а.с.45- 46)

В матеріалах справи наявна копія заключення судової будівельно-технічної експертизи №10145 від 04.12.2002р. з додатком №1, на підставі якого було визначено порядок користування земельною ділянкою між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , який подарував 13.12.2002р. 59/200 частин будинку ОСОБА_2 та який став підставою для визначення порядку користування земельною ділянкою між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у заочному рішенні Малиновського районного суду м.Одеси від 17.05.2007р. (справа №2-718/07) (т.1 а.с.47-51)

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, виданого 01.09.2010р. виконавчим комітетом Одеської міської ради, належить об`єкт, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з будинку літ. «А», загальною площею 136,2кв.м., житловою площею 88,2кв.м., сараїв літ. «И», «Т», гаражів літ. «О», «Р», вбиральні літ. «С», відображених у технічному паспорті від 08.10.2009р. Це свідоцтво видано на підставі сертифікату відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам від 13.07.2010р. №ОД 001459; замість рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 17.05.2007р., справа №2-718/07, зареєстрованого КП «ОМБТІ та РОН» від 08.12.2009р., номер запису: 43653 в кн.:302-6. (т.1 а.с.11-12)

Згідно рішення Одеської міської ради №1799-VІ від 28.02.2012р. «Про передачу у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0580га за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» вирішено передати безоплатно у приватну власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0580га за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), із земель житлової та громадської забудови міста, раніше наданих у користування. Зобов`язано ОСОБА_3 замовити оформлення державного акта на право власності на земельну ділянку відповідно до чинного законодавства.(т.1 а.с.13)

З витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.08.2017р. вбачається, що ОСОБА_3 на праві власності згідно державному акту №050572 від 22.10.2012р. належить земельна ділянка площею 0,0580га, кадастровий номер :36:021:0010, за адресою: АДРЕСА_1 . (т.2 а.с.104)

В матеріалах справи наявна копія акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 02.04.2012р., в якому зазначено межі земельної ділянки за кадастровим номером :36:021:0010, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,0580га, в тому числі по угіддях: капітальна забудова 0,0242га, прибудинкова територія 0, 0338га переданої у власність ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (т.1 а.с.14)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, про що свідчить копія свідоцтва про її смерть, актовий запис №8437. (т.1 а.с.15)

Згідно до ст.ст. 1268, 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_3 до П`ятої одеської державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та була заведена спадкова справа, а отже вона прийняла спадщину. (т.1 а.с.102, т.2 а.с.100).

Відповідачем не заперечується, що нею дійсно здійснена самочинна прибудова літ. «а1» площею 9,2кв.м. до своєї частини будинку, в якому вона проживає, що також підтверджується копією технічного паспорта від 23.03.2017р. (т.1 а.с.98-101)

В матеріалах справи наявна копія акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 10.01.2017р., протоколу про адміністративне правопорушення від 10.01.2017р., припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельним нормам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт від 10.01.2017р. (т.1 а.с.122-137)

Зазначене також свідчить про самочинне будівництво відповідачем прибудови під літ. «а1» за адресою: АДРЕСА_1 .

Допитана в судовому засіданні свідок відповідача ОСОБА_6 , пояснила, що вона, її син та донька є спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 . Позивач самочинно на своїй половині проводить будівельні роботи, а спірна прибудова відповідача не перешкоджає позивачу у користуванні її будинком. Крім того, позивач роки три тому, пробила шифер та тепер вода затікає і у кімнату свідка і в кімнату позивача.

За клопотанням позивача ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 25.06.2018р. у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, однак у зв`язку з ненаданням необхідним документів матеріали справи були повернені до суду без висновку експерта.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 12.12.2018р. знов було призначено судову будівельно-технічну експертизу по питанням з приводу встановлення відповідності самочинно збудованої прибудови нормам містобудівного законодавства, будівельних норм і правил, які були зазначені позивачем у своєму клопотанні про призначення такої експертизи.

Висновком судового експерта Митнікова Г.П. від 23.04.2019р. було встановлено, що будівельні роботи з самочинного будівництва прибудови до будинку за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 виконані з порушенням вимог містобудівного законодавства, будівельних норм і правил, існує загроза руйнування, пошкодження чи погіршення стану частини цього будинку, де проживає ОСОБА_1 (т.2 а.с.110-133)

Відповідно до ст.ст. 319, 328 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. . Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно ст.ст. 358, 364, 383 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно до ст.ст.103, 120, 125, 152 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Главою 29 ЦК України (ст. 391) встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Разом з тим відповідно до частини першої статті 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватись до майнових прав на майно (зокрема до права користування земельною ділянкою).

Відтак право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України).

Згідно ч.ч.1,2,4,7 ст.376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Згідно ст.386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Співвставивши встановлений заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 17.05.2007р. порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 згідно додатку №1 до заключення судової будівельно-технічної експертизи №10145 від 04.12.2002р. та технічні паспорти на будинок АДРЕСА_1 від 28.10.2002р. та від 23.03.2017р. чітко

вбачається, що самочинна прибудова літ. «а1» розташована саме на тій частині земельної ділянки, яка була виділена у користування ОСОБА_2 згідно заочного рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 17.05.2007р. (справа № 2-718/07).

Посилання представника позивача на той факт, що відповідачем під самочинне будівництво зазначеної прибудови було зайнято частину земельної ділянки площею 8 кв.м., що становить різницю між розміром земельної ділянки, виділеної вищевказаним рішенням суду, та розміром, зазначеним в державному акті померлої ОСОБА_3 , а також на те, що самочинна прибудова літ. «а1» перешкоджає потраплянню світла на земельну ділянку позивача, не підтверджені жодними доказами, крім того ні позивач, ні відповідач перед експертом не ставили питання на чиїй саме земельній ділянці знаходиться самочинно збудована прибудова. Інших позовних вимог позивач перед судом не ставила.

Таким чином, з урахуванням наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про недоведеність позивачем заявлених вимог, що є підставою для відмови у їх задоволенні.

Суд критично ставиться до клопотання представника позивача з приводу постановлення окремої ухвали відносно допитаного свідка відповідача ОСОБА_6 , оскільки між позивачем та свідком наразі триває судовий спір з приводу розподілу спадщини після смерті ОСОБА_3 а відтак заявлене клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 16, 318, 319, 328, 358, 364, 376, 377, 383, 386, 391, 1268, 1269 Цивільного кодексу України, ст. ст. 103, 120, 125, 152 Земельного кодексу України, ст.ст. 76-81, 83, 89, 258-259, 263-265- 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Виконавчий комітет Одеської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Одеській області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та знесення самочинного будівництва залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 17 грудня 2021 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН