У Х В А Л А

22 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 463/3024/16

провадження № 61-15470ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Ільків Галиною Михайлівною, на постанову Львівського апеляційного суду від 30 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, треті особи, які не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору: Львівське комунальне підприємство «Господар», ОСОБА_2 , про визнання права власності за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ільків Г. М., поштовим зв`язком направила до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 30 січня 2020 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 грудня2020 року касаційну скаргу залишено без руху, а заявнику надано строк для усунення її недоліків. Зокрема, заявнику запропоновано подати касаційну скаргу, у якій зазначити: підстави касаційного оскарження рішення суду відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України та подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження з обгрунтуванням поважності причин такого пропуску.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 14 грудня 2020 року заявниця надіслала нову редакцію касаційної скарги.

В уточненій касаційній скарзі заявниця просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції на підставі пункту 2 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає про необхідність відступити від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 14 травня 2019 року в справі № 910/17274/17, оскільки такий висновок не підлягає застосуванню у цій справі.

Касаційна скарга підлягає поверненню з таких мотивів.

У частині другій статті 389 ЦПК України передбачено підстави касаційного оскарження.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У поданій касаційній скарзі заявниця, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не виклала вмотивованого обгрунтування необхідності відступлення від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17.

Тому ОСОБА_1 не виконала вимоги ЦПК України щодо зазначення підстав касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, її касаційна скарга підлягає поверненню на підставі пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини третьої статті 185, пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Ільків Галиною Михайлівною, на постанову Львівського апеляційного суду від 30 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, треті особи, які не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору: Львівське комунальне підприємство «Господар», ОСОБА_2 , про визнання права власності за набувальною давністю визнати неподаною та повернути заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник