Справа №266/5050/20
Провадження№ 4-с/266/11/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Федотової В.М., за участю секретаря судових засідань Петрухіної Т.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Демянко Ольги Сергіївни про визнання неправомірним та зобов`язання вчинити певні дії, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

11.11.2021 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Демянко О.С. в якій просив визнати неправомірним включення грошових коштів, отриманих від продажу належного йому житлового будинку та земельної ділянки в 2010 році , до складу прибутку,що в подальшому стало підставої для визначення заборгованості в межах виконавчого провадження ВП № 2760257 . Також просив зобов`язати державного виконавця здійснити дії у вигляді винесення постанови про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з грошових коштів, отриманих скаржником від продажу належного останньому житлового будинку і земельної ділянки в 2010 році ,та також здійснити перерахунок сплачених скаржником аліментів виключивши з вказаного розрахунку грошові кошти отримані скаржником від продажу житлового будинку і земельної ділянки в 2010 році у рахунок сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 в рамках виконавчого провадження ВП № 2760257. Заявник зазначає, що державним виконавцем неправомірно віднесено кошти, отримані від продажу нерухомого майна до категорії доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів та визначення суми заборгованості із сплати аліментів, оскільки перелік видів доходів, які можуть бути базою для аліментів, до складу яких не входять доходи від продажу майна. Отже, скаржник вважає, що державний виконавець неправомірно склав розрахунок заборгованості по аліментах.

Від головного державного виконавця Приморського ВДВС у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Демянко О.С. надійшли заперечення на скагу, в яких державний виконавець зазначила, що з дводами скарги не згодна, вважає їх не обгрунтованими та такми,що не підлягають задволенню. В обгрунтування заперечень зазначила,що на виконанні в ВДВС знаходиться виконавчий лист №266/5050/20 від 12.01.2021р. виданий Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області,згідно якого з ОСОБА_4 стягуються аліменти. Згідно відомостей Маріупольського міського нотаріального округу - Стеценком Л.В. 03.06.2010 року було укладено договір купівлі - продажу житлового будинку по АДРЕСА_1 . Згідно судової практики, а саме постанови Верховного суду від 31.07.2020 справа №234/15413/17 - дохід від відчуження нерухомого майна підпадає під дію Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб та на який, згідно вказаного Переліку може бути здійснено стягнення в межах виконавчого провадження. У зв`язку із вищевикладеним просила відмовити у задоволенні скарги.

Ухвалою суду від 12.11.2021 року прийнято скаргу до провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Представник скаржника адвокат Гуртовий М.Б. надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги скарги підтримав з підстав зазначених у скарзі.

Головний державний виконавець Приморського ВДВС у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Демянко О.С. надала лист в якому зазначено, що вона заперечує проти скарги, просить відмовити скаржнику в задоволенні його вимог в повному обсязі, скаргу розглядати за її відсутності.

Третя особа: ОСОБА_2 надала заяву в якій справу просила розглядати за її участі.

Відповідно до ч. 2ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду. Тому суд враховуючи позицію боржника та державного виконавця вирішив провести розгляд скарги по наявним письмовим доказам.

Перевіривши доводи учасників справи, дослідивши матеріали скарги суд, приходить до наступного висновку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає зокрема, обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби України під час виконання судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, визначено розділом VІІ цього Кодексу у статтях 447-453 в рамках здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.

Згідно положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

У відповідності до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що на виконанні Приморського ВДВС перебуває виконавче провадження № 2760257 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на дитину, однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Станом на 20.07.2021 року борг по аліментах за боржником складає 21103,60 грн.

Згідно з частиною третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У частині першій статті 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Аналіз положень СК України, зокрема положень статті 81, частини третьої статті 181, частини другої статті 182, статті 183 СК України, свідчить про те, що законодавець ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», передбачаючи можливість стягнення на користь дитини мінімального рекомендованого розміру аліментів з обох джерел отримання грошових коштів.

ЦК України також ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», зокрема, у відносинах щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Відповідно до статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.

У пункті 12 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів визначені види доходів, з яких не провадиться утримання аліментів, перелік яких є вичерпним.

Утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків (пункт 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів).

Частиною першою статті 70 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Системний аналіз наведених вище положень СК України та Переліку видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів, дає підстави для висновку, що вирішальне значення для визначення видів заробітку/доходу, які ураховуються при визначенні розміру аліментів, має відповідь на питання: чи відбулося отримання боржником доходу від використання належного йому на праві приватної власності нерухомого майна, наслідком чого стало отримання ним прибутку (доходу), на який у розумінні положень статті 81, частини першої статті 195 СК України нараховуються аліменти (заборгованість), чи наслідком такого використання є отримання грошового еквіваленту вартості нерухомого майна, що існувало до його продажу.

Відповідно до пункту 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів утримання аліментів провадиться з сум заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом IV ПК України.

Відповідно до підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого включається, зокрема, і дохід від операцій з майном, розмір якого визначається відповідно до статті 172 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 172.1 статті 172 ПК України дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) не частіше одного року протягом звітного податкового року житлового будинку, квартири або їх частини, кімнати садового (дачного) будинку (включаючи земельну ділянку, на якій розташовані такі об`єкти, а також господарсько-побутові споруди та будівлі, розташовані на такій земельній ділянці), а також земельні ділянки, що не перевищує норми безоплатної передачі, визначені статтею 121 Земельного кодексу України залежно від її призначення. Та за умови перебування такого майна у власності платника податку понад три роки, не оподатковуються. Умова щодо перебування такого майна у власності платника податку понад три роки не розповсюджується на майно, отримане платником у спадщину.

Таким чином, положення пункту 172.1 статті 172 ПК України містить виключення із загального правила, визначеного підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України щодо визначення будь-якого доходу отриманого резидентами або нерезидентам від будь-яких видів діяльності на території України, зокрема, доходу, отриманого від продажу рухомого та нерухомого майна, який підлягає оподаткуванню.

Отже, доходи боржника, які звільнені від оподаткування, не належать до бази відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, які підлягають стягненню у виконавчому провадженні.

Судом встановлено, що державним виконавцем згідно відомостей Маріупольського міського нотаріального округу,що ОСОБА_1 03.06.2010 року про укладення договору купівлі - продажу житлового будинку по АДРЕСА_1 та згідно судової практики, а саме постанови Верховного суду від 31.07.2020 справа №234/15413/17 - було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату з урахуванням частини стягнення аліментів від продажу житлового будинку.

Загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад.

Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. З урахуванням вимог справедливості та розумності будь-який суб`єкт приватного права безумовно спрямовує на споживання лише такі доходи, які становлять безумовний приріст його майна (заробітна плата, гонорари, плата за надання послуг, доходи від процентів по депозитам, орендна плата тощо). Саме тому лише той дохід, який збільшує майно платника аліментів, якщо тільки він прямо не звільнений від цього Переліком видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, має враховуватись під час визначення розміру аліментів.

Натомість, грошовий дохід, який є просто еквівалентом відчуженого платником аліментів майна, не повинен враховуватись під час визначення розміру аліментів.

Відтак, виручення боржником грошових коштів від продажу нерухомого майна, в обмін на передачу покупцю права власності на зазначене нерухоме майно, не має наслідком отримання доходу платником аліментів, а є грошовим еквівалентом вартості цього майна до його продажу та не є видом заробітку (доходу), з якого стягуються аліментні платежі, у розумінні Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів.

Така позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 758/10761/13-ц від 25.01.2021 року.

Відтак, суд надходить до висновку про те, що включення в дохід для визначення заборгованості по аліментам суми грошових коштів отриманих ОСОБА_1 від продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , суперечить нормам Сімейного кодексу України та Постанові Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», а тому такі дії головного державного виконавця слід визнати неправомірними, у зв`язку із чим скарга підлягає задоволенню, як обґрунтована.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку, що скарга є обґрунтованою, підтвердженою встановленими доказами, а відтак підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. ст.247,258,260,286-288 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Демянко О.С. про визнання неправомірним та зобов`язання вчинити певні дії, заінтересована особа: ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Демянко О.С. у виконавчому провадженні ВП №2760257, про звернення стягнення на заробітну плату з урахуванням частини стягнення аліментів від продажу житлового будинку ОСОБА_4 .

Зобов`язати головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Демянко О.С. здійснити дії у вигляді винесення постанови про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з грошових коштів, отриманих скаржником від продажу належного останньому житлового будинку і земельної ділянки, а також зобов`язати здійснити перерахунок сплачених ОСОБА_4 аліментів виключивши з вказаного розрахунку грошові кошти отримані скаржником від продажу житлового будинку і земельної ділянки у рахунок сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в рамках виконавчого провадження ВП № 2760257.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду протягом 15 днів з дня виготовлення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає чинності після закінчення терміну на апеляційне оскарження, а у випадку її оскарження після розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Суддя Федотова В. М.