Ухвала

20 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 520/2224/19-ц

провадження № 61-4067св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Одеського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1

до товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес центр «Шкільний», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - ОСОБА_1 , про переведення прав покупця,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 березня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Переведено на ОСОБА_1 права покупця 1/8, 1/8, 1/2 часток у праві власності на нежитлову будівлю офісного центру за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасовано записи про реєстрацію права власності на вказані частки

за ТОВ «БЦ «Шкільний» та визнано право власності на них за позивачем.

Постановлено виплатити ТОВ «БЦ «Шкільний» 1 000 000 грн з внесених ОСОБА_1 на депозитний рахунок Київського районного суду м. Одеси вартості придбаних товариством часток.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року апеляційні скарги ТОВ «БЦ «Шкільний» та ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 березня

2020 року скасовано й ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У березні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Одеського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року, у якій представник заявника просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення представник заявниказазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, вказує, що суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 916/2918/17, від 19 лютого

2019 року у справі № 904/5934/17, від 19 лютого 2020 року у справі

№ 201/4135/17, від 27 лютого 2019 року у справі № 761/37049/15-ц,

від 22 травня 2019 року у справі № 201/10030/17, від 18 липня 2019 року

у справі № 544/19/18, від 21 лютого 2019 року у справі № 234/16417/13-ц, від 18 жовтня 2018 року у справі № 908/101/17, від 23 лютого 2021 року

у справі № 910/5349/18, від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

У жовтні 2021 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає,

що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом

не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто

не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те,

що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.

Щодо клопотання про закриття провадження у справі

У вересні 2021 року ОСОБА_4 подав до Верховного Суду клопотання про закриття провадження у справі.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Дослідивши подане клопотання, колегія суддів дійшла висновку про те,

що заявник не довів наявності підстав для закриття провадження у справі відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України заявник.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 23 грудня 2020 року у справі № 522/8782/16 (провадження

№ 61-21649св19) зроблено правовий висновок щодо застосування положень пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України, відповідно

до якого суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих

чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме

у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі,

то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета,

та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного правового висновку Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду дійшов у постановах від 10 квітня 2019 року

у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня

2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20)

та від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження

№ 61-9658св20).

Таким чином, само по собі виконання рішення Київського районного суду

м. Одеси від 20 жовтня 2020 року у справі № 947/15542/20 не може свідчити про те, що між сторонами відсутній спір, а тому колегія суддів виходить

із відсутності визначених процесуальним законом підстав для скасування ухвалених у справі судових рішень і закриття провадження у справі

на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою

статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про закриття провадження у справі відмовити.

Справу за позовом ОСОБА_1 до товариства

з обмеженою відповідальністю «Бізнес центр «Шкільний», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - ОСОБА_1 , про переведення прав покупця призначити

до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному

веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович