Ухвала

01 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 199/2895/19

провадження № 61-18896св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Мартєва С. Ю., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - Дніпровська міська рада,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Дніпровської міської ради на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 30 липня 2019 року у складі судді Спаї В. В. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 жовтня

2020 року у складі колегії суддів: Куценко Т. Р., Демченко Е. Л.,

Макарова М. О.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2019 року Дніпровська міська рада звернулася до суду з позовом

до ОСОБА_1 , третя особа - Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради, про визнання договору укладеним.

Позовну заяву мотивувала тим, що Дніпровська міська рада

є представницьким органом місцевого самоврядування, який наділений правом представляти інтереси територіальної громади, приймати від її імені рішення, здійснювати від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України.

На офіційному сайті Архітектурно-будівельної інспекції України міститься інформація, що у червні 2012 року була зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації - магазина на

АДРЕСА_1 , забудовником є ОСОБА_1 .

Разом з тим, всупереч норм матеріального права ОСОБА_1 не зверталася до позивача щодо укладання договору про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста.

Забудовник порушив норми статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку залучення, розрахунку

і використання коштів пайової участі (внесків) у розвитку інфраструктури міста Дніпропетровська, затвердженого рішенням Дніпропетровської міської ради від 29 липня 2011 року № 5/14. Зазначений вище об`єкт нерухомості було введено в експлуатацію без укладення договору про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста, що призвело до неотримання міським бюджетом коштів.

Листом від 15 лютого 2018 року відповідачу направлено два примірники проекту договору про пайову участь на розвиток соціальної та

інженерно-транспортної інфраструктури міста Дніпра по вищевказаному об`єкту для ознайомлення та підписання, проте жодної відповіді позивач

не отримав. Ухилення замовника будівництва від укладання договору про пайову участь до прийняття об`єкта нерухомого майна до експлуатації

є порушенням зобов`язання, яке прямо передбачено законом.

На підставі викладеного, Дніпровська міська рада просила визнати договір між Дніпровською міською радою в особі Департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради та ОСОБА_1 про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпра укладеним на умовах, передбачених вищевказаним Порядком, в редакції, запропонованій позивачем, на суму 1 296 119,81 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду

міста Дніпропетровська від 30 липня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суд першої інстанції мотивував тим, що позовні вимоги

заявлені до відповідача не як до суб`єкта господарювання та учасника

господарсько-правових відносин, а як до фізичної особи, тому спір

з ОСОБА_1 у даному випадку не регулюється положеннями

статей 173, 174, 179,187 Господарського кодексу України, на які посилається позивач, отже відсутні підстави для застосування цих норм щодо обов`язковості укладення договору про пайову участь. При цьому

у ОСОБА_1 відсутнє волевиявлення на укладення спірного правочину.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року апеляційну скаргу Дніпровської міської ради задоволено частково. Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська

від 30 липня 2019 року змінено у частині обґрунтування.

Постанову апеляційний суд мотивував тим, що ОСОБА_1 виконала свої зобов`язання щодо сплати пайової участі на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста, тому позовні вимоги Дніпровської міської ради задоволенню не підлягають. Так, Управлінню економіки Дніпропетровської міської ради, яке було відповідальне за контроль щодо надходження коштів від пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, у 2007 році стало відомо про

початок забудови магазину на

АДРЕСА_1 . Між сторонами була узгоджена та підрахована сума сплати пайового внеску. 15 березня 2007 року Дніпропетровська міська рада направила лист ОСОБА_1 з вимогою щодо перерахування у цільовий фонд міської ради коштів на розвиток інженерної та соціальної інфраструктури міста у розмірі 99 000 грн, вказана сума і була сплачена відповідачем.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні»

від 20 вересня 2019 року № 132-IX було виключено статтю 40

Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі Дніпровська міська рада просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі, як на підставу оскарження судового рішення, Дніпровська міська рада посилається на пункт 1 частини другої

статті 389 ЦПК України. Вказує, що суди не врахували висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі

№ 572/2848/17; постановах Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 646/15522/15-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 202/7591/16-ц,

від 21 березня 2018 року у справі № 757/48218/16-ц, від 18 квітня 2018 року

у справі № 331/801/16-ц, від 15 серпня 2018 року у справі № 646/15522/15-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 203/1530/17, від 15 квітня 2019 року

у справі № 642/3423/17, від 09 жовтня 2019 року у справі № 643/11500/14-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 640/13367/14-ц; поставах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 3-1281гс16,

від 30 листопада 2016 року у справі № 3-1323гс16, від 01 лютого 2017 року

у справі № 3-1441гс16, від 22 березня 2017 року у справі № 3-1553гс16,

від 09 серпня 2017 року у справі № 3-769гс17, від 06 вересня 2017 року

у справі № 3-780гс17; ухвалах Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 квітня 2015 року у справі № 486/1569/14-ц, від 21 червня 2017 року у справі № 644/7811/14-ц,

від 22 листопада 2017 року у справі № 336/9231/15-ц.

Касаційна скарга також мотивована тим, що відповідач є замовником будівництва, тому на нього поширюється дія Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Станом на час виникнення спірних правовідносин діяли норми статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», які передбачали обов`язок відповідача укласти договір пайової участь у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Ухилення від обов`язку пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, визначеного у статті 40

Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), не звільняє замовника будівництва від обов`язку укласти договір про пайову участь, у тому числі

й після прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.

Неправомірними діями відповідача порушуються права та інтереси територіальної громади міста Дніпра на отримання коштів у розмірі 1 296 119,81 грн (пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту), які мають використовуватися для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста.

Доводи інших учасників справи

ОСОБА_1 подала до суду відзив на касаційну скаргу, в якому просила рішення суду першої інстанції в незміненій частині та постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін, оскільки вони є законними та обґрунтованими.

Вказувала, що норми статті 27-1 Закону України «Про планування і забудову територій» та статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо обов`язку перерахування коштів до місцевого

бюджету для забезпечення створення і розвитку інженерно-транспортної та

соціальної інфраструктури населеного пункту в зв`язку з будівництвом

магазину, розташованого на

АДРЕСА_1 , не поширюються на спірні правовідносини. Позивач пропустила позовну давність. Крім того, відповідач виконала свої зобов`язання щодо сплати коштів на пайову участь у розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста, оскільки на вимогу позивача сплатила кошти у розмірі 99 000 грн.

Інший учасник справи відзиву на касаційну скаргу не направив.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Дніпровська міська рада 17 грудня 2020 року подала до Верховного Суду касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 18 січня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі.

28 січня 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 22 листопада 2021 року призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи,

а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити

у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених

у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2021 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 643/21744/19 за позовом Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради до ОСОБА_2 , третя особа - Харківська міська рада, про визнання договору укладеним.

Верховний Суд, передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, вважав за необхідне відступити від правових висновків, викладених

у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду

від 30 липня 2020 року у справі № 909/1143/19, від 30 вересня 2020 року

у справі № 904/4442/19, від 13 січня 2021 року у справі № 922/267/20,

від 04 лютого 2021 року у справі № 904/2468/19, від 23 березня 2021 року

у справі № 904/454/18 та постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі № 201/14195/18

для формування єдиної правозастосовчої практики щодо застосування статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» при вирішенні спору про укладення договору про пайову участь, заявленого до набуття чинності норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», якою виключено статтю 40 із Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

При цьому зазначав, що укладення договору про пайову участь згідно

з вимогами Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», чинному на час виникнення спірних правовідносин і на час звернення позивача з даним позовом, та Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Харкова, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 22 травня 2013 року, є обов`язковим для позивача як замовника будівництва, проте суди попередніх інстанцій у цій справі дійшли помилкового висновку щодо відмови у задоволенні позову.

Разом із тим, Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду

у постановах: від 30 липня 2020 року у справі № 909/1143/19, від 30 вересня 2020 року у справі № 904/4442/19, від 13 січня 2020 року у справі

№ 922/267/20, від 04 лютого 2021 року у справі № 904/2468/19,

від 23 березня 2021 року у справі № 904/454/18 та у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 27 травня 2021 року

у справі № 201/14195/18 дійшов висновку про те, що якщо акт цивільного законодавства, що регулював цивільні відносини, втратив чинність, новий нормативно-правовий акт з моменту набрання ним чинності застосовується до юридичних фактів цивільного права та породжуваних ними цивільних прав і обов`язків.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2021 року прийнято до розгляду справу № 643/21744/19. Справу призначено до розгляду на 14 грудня 2021 року.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі)

у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Згідно з пунктом 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження

у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Судові рішення у справі, яка є предметом перегляду, та судові рішення, які передані на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження

у справі № 199/2895/19 до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 643/21744/19.

Керуючись статтями 252, 253, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа - Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради, про визнання договору укладеним, за касаційною скаргою Дніпровської міської ради на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 30 липня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року, до закінчення перегляду

в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи

№ 643/21744/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий І. М. Фаловська

Судді В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

С. Ю. Мартєв

В. А. Стрільчук