ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/214/21 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ходоровський М.В.

суддів - Гірський Б. О., Бершадська Г. В.,

секретаря - Панькевич Т.І.

з участю - представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

позивача ОСОБА_3 , його представника ОСОБА_4 ,

третіх осіб ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , його

представника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 18 листопада 2020 року (головуючий суддя Позняк В.М., повний текст рішення складено 27 листопада 2020 року) у справі № 607/12263/20 за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Жовніра Івана Теодоровича, треті особи - відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Івано-Франківськ), ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання видати свідоцтво,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Жовніра Івана Теодоровича, треті особи відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Івано-Франківськ), ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про визнання незаконною та скасування постанови №411/02-31 від 15 червня 2020 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Жовніра І.Т. та про зобовязання приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Жовніра І.Т. видати свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів - 33/100 частки будівлі станції технічного обслуговування автомобілів (цокольний поверх 1/2 тамбора і сходової, 1-ий поверх 1/2 сходової і мн. 2а (хол), мн 2б хол, мн 3 каб, мн 4 каб, мн 5 склад, мн 6 склад) загальна площа 116,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначив, що в рамках виконавчого провадження на виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 лютого 2014 року у справі №607/13549/13-ц, яким стягнуто з ОСОБА_6 на користь позивача грошові кошти, Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області від 08 січня 2019 року та Актом про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 08 січня 2019 року, передано йому стягувачу ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом №607/13549/13-ц від 19.05.2014 року майно - 33/100 частки будівлі станції технічного обслуговування автомобілів, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Він подав відповідну заяву з документами Приватному нотаріусу Тернопільського міського нотаріального округу Жовніру І.Т. для видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів),

Проте приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовніром І.Т. у видачі відповідного свідоцтва постановою за вих. №411/02-31 від 15.06.2020 року йому відмовлено та надане роз`яснення стосовно неможливості отримання свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) 33/100 частки будівлі станції технічного обслуговування автомобілів, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що в Акті про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 08.01.2019 року ВП № 43478473 виданим головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області з примусового виконання виконавчого листа №607/13549/13-ц від 19.05.2014 року не зазначено дані про документи, що посвідчували б право власності боржника та не зареєстровано право власності 33/100 частки будівлі станції технічного обслуговуваний автомобілів

Посилаючись на те, що постанова нотаріуса є незаконною, позивач просив скасувати оскаржувану постанову та зобов`язати приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Жовніра І.Т. видати свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18 листопада 2020 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним та скасовано постанову Приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Жовніра Івана Теодоровича №411/02-31 від 15 червня 2020 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Жовніра Івана Теодоровича в користь ОСОБА_3 840,80 грн. сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить рішення суду у частині визнання недійсним та скасування постанови Приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Жовніра Івана Теодоровича № 411/02-31 від 15 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у цій частині позову відмовити, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що будь-які юридичні дії щодо нерухомого майна, внаслідок яких набуваються речові права на таке майно, у тому числі й дії, завершення яких оформлюється шляхом посвідчення нотаріусом відповідних прав, мають вчинятися за умови, що речові права на це майно зареєстровані у встановленому законом порядку. Видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо вони не відбулися, здійснюється на підставі акта про те, що майно залишено за стягувачем у зв`язку з тим, що торги не відбулися, та відповідної постанови державного або приватного виконавця. Подані ОСОБА_3 документи, зокрема акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, не містили необхідних даних щодо документів, які посвідчували право власності боржника на майно до проведення прилюдних торгів, що відповідало б інформації про реєстрацію цього права, а тому нотаріус дійшов обгрунтованого висновку відносно неповноти й недостатності поданих позивачем відомостей та документів, що вимагаються для видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо вони не відбулися, а вчинення такої нотаріальної дії на підставі наданих позивачем документів суперечило б закону.

Натомість означений акт, а також відповідна постанова державного виконавця передбачають передачу ОСОБА_3 33/100 частки будівлі, станції технічного обслуговування автомобілів, загальна площа 116,8 кв.м., що належить боржнику ОСОБА_6 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.11.2017 року у справі № 607/7231/16-ц, що явно суперечить (не відповідає) даним Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо належності ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно 1/1 частки будівлі, станції технічного обслуговування автомобілів, загальна площа 354,3 кв.м. Тому на момент прийняття оскаржуваної постанови відомості про право власності боржника щодо об`єкта нерухомості, внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, істотно відрізнялися від зазначеної в акті та постанові державного виконавця інформації щодо майна боржника. І ця різниця полягала як в характеристиці самого нерухомого майна (загальна площа - 354,3 кв.м. і 116,8 кв.м.), так і в ознаках права власності на це майно (розмір частки у праві власності - 1/1 та 33/100; документ, що підтверджує виникнення права власності - свідоцтво про право власності на нерухоме майно і рішення суду). Отже електронні торги з реалізації нерухомого майна, яке в подальшому передане позивачеві в рахунок погашення боргу, про що державним виконавцем складено відповідний акт та винесено відповідну постанову, проведено за відсутності зареєстрованого права власності боржника ОСОБА_6 на зазначене майно нерухоме майно.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

У судовому засіданні представник приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Жовніра І.Т. - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 її заперечили, вважають рішення суду законним, обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2017 року у справі №607/7231/16-ц у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , треті особи відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Тернопільській області, ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , суд вирішив провести розподіл майна подружжя відповідно до висновку експерта - будівлі станції технічного обслуговування автомобілів, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 354,3 кв.м. виділивши ОСОБА_6 49/100 долі по вартості та 33/100 долі по площі. Приміщення Цк-1, Цк-2, 1-1, Мн-1, Мн-2а залишено в спільному користуванні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Суд виходив із того, що вказане приміщення було набуто за час шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя. Рішення набуло законної сили.

Відповідно до постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 08.01.2019 року винесеної головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Банахом В.Д., при примусовому виконанні виконавчого листа №607/13549/13-ц видного 19.05.2014 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 грошових коштів, у зв`язку із відсутністю учасників торгів згідно із протоколом проведення електронних торгів №373721 від 04.12.2018 року лот №315364, виконавець постановив передати стягувачу ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом 33/100 частки будівлі станції технічного обслуговування автомобілів (цокольний поверх 1/2 тамбора і сходової, 1-ий поверх 1/2 сходової і мн. 2а (хол), мн 2б хол, мн 3 каб, мн 4 каб, мн 5 склад, мн 6 склад) загальна площа 116,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_6 .

Актом про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 08.01.2019 року головним державним виконавцем передано стягувачу ОСОБА_3 у власність 33/100 частки будівлі станції технічного обслуговування автомобілів (цокольний поверх 1/2 тамбура і сходової, 1-ий поверх 1/2 сходової і мн. 2а (хол), мн 2б хол, мн 3 каб, мн 4 каб, мн 5 склад, мн 6 склад) загальна площа 116,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 яке належало ОСОБА_6 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.11.2017 року №607/7231/16-ц.

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.06.2020 року №212457418, за наявної в реєстрі інформації будівля станції технічного обслуговування автомобілів по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 101 загальною площею 354,3 кв.м. яка знаходиться на земельній ділянці із кадастровим номером :12:014:0073 площею 0,0228 га належить ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності серії та номер НОМЕР_1 виданого 15.11.2013 року державним реєстратором Гриндою Ольгою Ярославівною.

Постановою приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Жовніра І.Т. від 15.06.2020 року відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів - 33/100 частки будівлі станції технічного обслуговування автомобілів (цокольний поверх 1/2 тамбора і сходової, 1-ий поверх 1/2 сходової і мн. 2а (хол), мн 2б хол, мн 3 каб, мн 4 каб, мн 5 склад, мн 6 склад) загальна площа 116,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова мотивована тим, що нотаріальна дія не може бути вчинена у зв`язку із тим, що в акті про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 08.01.2019 року ВП №43478473 виданим головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Банахом В.Д. не зазначено дані про документи, що посвідчували б право власності боржника та не зареєстровано право власності на 33/100 частки будівлі станції технічного обслуговування автомобілів, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що передбачає стаття 182 Цивільного кодексу України.

Постановляючи рішення про визнання недійсною та скасування постанови Приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, суд першої інстанції виходив з того, що в акті про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 08.01.2019 року ВП №43478473 зазначено, що головним державним виконавцем передається стягувачу ОСОБА_3 у власність 33/100 частки будівлі станції технічного обслуговування автомобілів, що належить ОСОБА_6 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.11.2017 року у справі №607/7231/16-ц про поділ майна подружжя, вказане рішення суду є належним та допустимим правовстановлюючим документом, який підтверджує право власності боржника на цю частину спірного приміщення, дане судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у боржника право власності, набуте раніше на законних підставах на підставі свідоцтва про право власності серії та номер НОМЕР_1 , виданого 15.11.2013 року державним реєстратором Гриндою Ольгою Ярославівною а тому нотаріус не мав правової підстави відмовляти у видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів),

З таким висновком суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат».

Частиною першою та другою статті 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, серед іншого 5) видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів); 6) видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися.

У відповідності до положень ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, серед іншого, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону.

Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. (ч. 1ст. 50 Закону України «Про нотаріат»).

Як наголошується Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові Пленуму ВССУ «Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року № 2 можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій. Нотаріус може бути відповідачем у справах цієї категорії лише в разі оскарження відмови від вчинення нотаріальної дії або процедури її вчинення. При цьому такі вимоги до нотаріуса підлягають розгляду в позовному провадженні за правилами цивільного судочинства як спір про право. Тоді в разі подання позову щодо оскарження нотаріальної дії з підстав недотримання приватним нотаріусом вимог чинного законодавства при їх вчиненні відповідачем буде сам приватний нотаріус.

Оскарження відмови у вчиненні нотаріальної дії можливе, якщо особа вважає, що нотаріус безпідставно (неправомірно) відмовив у вчиненні нотаріальної дії, порушивши тим самим покладений на нього обов`язок щодо вчинення нотаріальних дій. У такому разі оскаржується постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій повинні обов`язково обґрунтовуватися причини такої відмови.

При оскарженні в судовому порядку відмови у вчиненні нотаріальних дій предмет доведення повинен визначатися з урахуванням підстав відмови у вчиненні нотаріальних дій, передбачених ст. 49 Закону № 3425-XII, оскільки від встановлення або невстановлення перелічених обставин залежить висновок про законність та обґрунтованість відмови у вчиненні нотаріальної дії.

Згідно частини першої статті 72 ЗУ «Про нотаріат», придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів (аукціонів) оформлюється нотаріусом за місцезнаходженням такого майна шляхом видачі набувачу відповідного свідоцтва на підставі документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею шістдесятою Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону здійснюється шляхом електронних торгів або зафіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57цього Закону. У разі повторної нереалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. У разі не реалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-ІУ у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення нотаріуса (далі - Закон № 1952-ІУ).

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 334 ЦК України та ч. 2 ст. З Закону № 1952-ІУ права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня (моменту) такої реєстрації відповідно до закону.

Частина 1 статті 3 Закону № 1952-ІУ визначає засади державної реєстрації прав. Загальними засадами державної реєстрації прав є:

1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження;

2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав;

2-1) одночасність вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва та державної реєстрації прав;

3) публічність державної реєстрації прав;

4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом;

5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

У частині четвертій статті 3 Закону № 1952-ІV закріплено імперативний припис, що будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.

Частина 1 статті 4 Закону № 1952-ІV містить перелік речових прав та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації, серед яких є право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва;

У частині 2 цієї статті зазначено, що у разі визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, зміни правонабувача речового права, похідного від права власності, строку дії такого речового права, а також зміни обтяжувача, особи, в інтересах якої встановлено обтяження речових прав, чи зміни умов обтяження проводиться державна реєстрація таких змін, при цьому дата та час державної реєстрації речових прав, обтяжень речових прав залишаються незмінними.

У постанові від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника. Факт володіння нерухомим майном (possessio) можна підтвердити, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно у встановленому законом порядку (п. 89 постанови).

У постанові ВП ВС від 12.03.2020 у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18) підкреслено, що сама собою державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи (п. 4.17 постанови).

Таким чином, для цілей визначення наявності в особи права володіння нерухомим майном застосовується принцип реєстраційного підтвердження володіння, який полягає в тому, що особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі повноваження власника, визначені в частині 1 статті 317 ЦК України, у тому числі й право володіння, що і зазначено у постанові Верховного Суду від 20.05.2020 у справі 911/1902/19 (п. 27 постанови). Крім того, Верховний Суд ще й вказав, що наведене є втіленням запровадженого в Україні у сфері обігу нерухомості «принципу внесення», в силу якого право, яке підлягає реєстрації, виникає в момент такої реєстрації. Відповідний правовстановлюючий документ (правочин, договір, акт тощо) є підставою для переходу до особи прав на нерухомість, тобто породжує відповідні зобов`язання з передачі майна, а безпосередньо набуття особою усіх повноважень власника (володіння, користування, розпорядження) відбувається в момент внесення до реєстру відповідного запису про державну реєстрацію отриманого речового права (п. 31 постанови).

З огляду на згадані положення законів і правові позиції Верховного Суду є підстави вважати, що у Державному реєстрі прав обовязково реєструються відомості про визначену частку у праві спільної власності на нерухоме майно; що будь-які юридичні дії щодо нерухомого майна, внаслідок яких набуваються речові права на таке майно, у тому числі й дії, завершення яких оформлюється шляхом посвідчення нотаріусом відповідних прав, мають вчинятися за умови, що речові права на це майно зареєстровані у встановленому законом порядку.

Встановлено, що з наданих для вчинення нотаріальної дії документів вбачалося, що у зв`язку з визнанням торгів такими, що не відбулися, в рахунок погашення боргу позивачу передано у власність наступне майно: 33/100 частки будівлі, станції технічного обслуговування автомобілів, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_6 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.11.2017 у справі № 607/7231/16-ц.

Однак право власності ОСОБА_6 конкретно саме на майно, яке складало предмет передачі у власність ОСОБА_3 , у встановленому законом порядку не було зареєстровано, що підтверджували як подані відповідачу документи, так і дані з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості якого в силу приписів частин першої і третьої статті 46 Закону № 3425-ХІІ обов`язково використовуються нотаріусом під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, насамперед, для перевірки факту державної реєстрації речових прав на таке майно та їх обтяжень, встановлення відповідності поданих документів та інформації зареєстрованим правам і вимогам законодавства.

Натомість, дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно свідчили, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 15.11.2013 року за № 12870326 державним реєстратором Гриндою О.Я, у власності ОСОБА_6 значиться 1/1 частка будівлі, станції технічного обслуговування автомобілів, загальна площа 354,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, оскільки нотаріусом під час перевірки даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна, за видачею свідоцтва на який звернувся позивач, з`ясовано, що за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 на праві власності належить 1/1 частка об`єкта нерухомого майна: будівля, станція технічного обслуговування автомобілів, загальна площа 354,3 кв.м., причому як підстава виникнення цього права у боржника зазначене свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 15.11.2013 року державним реєстратором Гриндою О.Я., індексний номер 12870326; відомості про зменшення частки ОСОБА_6 у праві власності на зазначене майно у реєстрі відсутні, з врахуванням встановленого законом обов`язоку нотаріуса при вчиненні нотаріальної дії з нерухомим майном використовувати відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і керуватися ними, приватний нотаріус з`ясувавши, що відсутні відомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації за боржником ОСОБА_6 права власності на 33/100 частки будівлі, внаслідок поділу майна подружжя, згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2017 року, у справі №607/7231/16-ц, правильно відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії.

За таких обставин рішення суду в частині задоволення позову слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.2, 376, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 листопада 2020 року у справі № 607/12263/20 у частині визнання недійсним та скасування постанови Приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Жовніра Івана Теодоровича № 411/02-31 від 15 червня 2020 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, - скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у частині визнання недійсним та скасування постанови Приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Жовніра Івана Теодоровича № 411/02-31 від 15 червня 2020 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів.

В решті рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 листопада 2020 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені останнім у зв`язку з розглядом справи, які складають судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги в сумі 1261,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 лютого 2021 року.

Головуючий

Судді