Справа № 740/4132/20
Провадження № 2/740/168/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2021 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої-судді Пантелієнко В.Г.

з участю секретаря Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Ніжина цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Служба у справах дітей та сім?ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім?ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 2016 року вона з відповідачем проживали однією сім?єю, але шлюб не реєстрували. ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дитина - ОСОБА_3 . Відповідач не є біологічним батьком дитини, однак записаний таким у свідоцтві про народження дитини. З 2019 року сторони розірвали відносини і не спілкуються.

На даний час відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дитини, не піклується про її фізичний і духовних розвиток, не бере участі у вихованні, не цікавиться життям та здоров`ям дочки, матеріально не допомагає, не спілкується з дитиною.

Позивачка ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилась, надіславши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності.

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Служби у справах дітей та сім?ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей та сім?ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, в судове засідання не з`явилися, надіславши до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності.

Враховуючи те, що відповідач не заперечував задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що доречно застосувати положення ч. 3 ст. 200 ЦПК України відповідно до якої за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Копією свідоцтва про народження підтверджується, що батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.17).

Висновком від 22.01.2021 року органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, встановлено доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дочки ОСОБА_3 . У висновку зазначено, що відповідач участі у вихованні не бере, фактично вихованням займається мати ОСОБА_1 . У поясненні, наданому до Служби у справах дітей та сім?ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 зазначив, що не заперечує позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 .

Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження його участі у вихованні дитини, з чого суд робить висновок. що останній не спілкується з дочкою, не утримує матеріально, що є елементами протиправного невиконання ним, передбачених ст.150 СК України, обов`язків щодо виховання та розвитку дитини, де зазначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини.

Постанова Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснює, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

По даній справі не здобуто доказів, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини буде суперечити її інтересам.

На думку суду, поведінка відповідача є такою, що свідчить про ухилення від виконання ним обов`язку по вихованню дитини. Такий акт свідомої поведінки ОСОБА_2 розцінюється судом як небажання виконувати свій батьківський обов`язок.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як викладені в ньому доводи знайшли своє підтвердження , відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, яка в якості підстави для позбавлення відповідача батьківських прав передбачає ухилення матері та батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, оскільки зазначена міра є виправданою, з огляду на необхідність захистити інтереси дитини.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, ухвалюючи рішення, суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами.

У ч. 1 ст. 142 ЦПК України зазначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати зі сплати судового збору в розмірі 420,40 грн., а іншу частину суми судового збору - повернути позивачці з державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 150, 157, п.2 ч.1 ст. 164, 171 Сімейного кодексу України, ст.ст. 141, 142, 200, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позбавити батьківських прав відносно його дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок сплаченого судового збору.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя В.Г. Пантелієнко