Справа № 155/1186/20 Головуючий у 1 інстанції: Санакоєв Д. Т.
Провадження № 22-ц/802/143/21 Категорія: 39 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Осіпука В.В,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, за апеляційною скаргою відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 04 листопада 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтував тим, що 11 жовтня 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ТАТА» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 , внаслідок чого велосипедист ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження. Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 перед третіми особами застрахована у Товаристві з додатковою відповідальність «Страхова компанія «Альфа-Гарант».

Представник позивача також зазначав, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу була заподіяна як матеріальна так і моральна шкода, в зв`язку з чим він просив стягнути зі страхової компанії в користь позивача ОСОБА_1 8644,60 грн понесених ним витрат на лікування, 26100 грн шкоди, завданої стійкою втратою працездатності, 1450 грн шкоди, завданої тимчасовою втратою працездатності, моральну шкоду в розмірі 1809,73 грн, а також 6000 грн витрат на правову допомогу адвоката.

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 04 листопада 2020 року у цій справі позовні вимоги задоволено частково.

Постановлено стягнути з відповідача в користь позивача витрати на лікування в розмірі 8644,60 грн; 1450 грн шкоди, завданої тимчасовою втратою працездатності; 26100 грн шкоди, завданої стійкою втратою працездатності; 1809,73 грн моральної шкоди та 6000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.

Апеляційний суд відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України розглянув цю справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 5 статті 268, статтею 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, тобто 23 лютого 2021 року.

Апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (стаття 1166 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина 5 статті 1187 ЦК України).

За матеріалами справи встановлено, що 11 жовтня 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ТАТА» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , в результаті чого велосипедист ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження (а. с. 9). Відомості про дорожньо-транспортну пригоду внесені до ЄРДР №0000457 12 жовтня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України (а. с. 10)

Згідно з висновком судово-медичної експертизи по матеріалах кримінального провадження потерпілий ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження - автотравму внаслідок зіткнення вантажного фургону марки «ТАТА» державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 , з велосипедом, яким керував потерпілий ОСОБА_1 (а.с.10-20). ОСОБА_1 на підставі висновку медико-соціальної експертної комісії встановлено ІІ групу інвалідності до 01 березня 2018 року (а. с. 25).

Судом, крім того, встановлено, що потерпілий ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні обласної клінічної лікарні з 13 жовтня 2016 року по 08 листопада 2016 року. Хворим за власні кошти були придбані медикаменти на загальну суму 8644,60 грн, що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Волинська обласна клінічна лікарня» і відповідними квитанціями (а. с. 22,115).

Згідно з довідкою про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді, КНП «Горохівська центральна районна лікарня» ОСОБА_1 перебував на лікуванні у реанімаційному відділенні КНП Горохівська ЦРЛ з 11 жовтня 2016 по 13 жовтня 2016 року, а з 13 жовтня 2016 року переведений до іншого закладу -Волинської обласної клінічної лікарні (а. с. 21).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу -вантажного фургона марки «ТАТА» державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована страховиком Товариством з додатковою відповідальністю «СК «Альфа-Гарант» на підставі страхового полісу № АІ8984614 (а.с.26).

12 жовтня 2016 року власник транспортного засобу ОСОБА_3 , відповідальність якого застрахована ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», подав на ім`я генерального директора товариства повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а. с. 62, 63), а 12 березня 2019 року представник потерпілого ОСОБА_1 - адвокат Мелех Д.О. також направив страховій компанії повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду і заяву про виплату страхового відшкодування (а.с.27,28).

Страхова компанія відмовила представнику потерпілого у виплаті страхового відшкодування з підстав неможливості прийняття рішення про виплату потерпілому ОСОБА_1 страхового відшкодування до набрання судовим рішенням законної сили за результатами розгляду кримінальної справи.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до страхової компанії про відшкодування майнової і моральної шкоди, судом першої інстанції враховано, що страховик повинен відшкодувати потерпілому шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

За положеннями статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 23.1 статті 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбання лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я ( частини 1, 3 пункту 24.1 статті 24 Закону).

На підтвердження витрат, пов`язаних з лікуванням, представник позивача надав суду довідку Комунального підприємства «Волинська обласна клінічна лікарня» та квитанції про придбання медичних препаратів, з яких убачається, що потерпілий ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Волинської обласної клінічної лікарні і ним за власні кошти були придбані медикаменти на загальну суму 8644,60 грн (а.с.22, 115).

Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної розміру заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законим на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів (пункт 24.2 статті 24 Закону).

Частини 1, 4 статті 25 Закону передбачають, що у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Для непрацюючої повнолітньої особи відшкодовується допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про стягнення з відповідача в користь позивача майнової шкоди в розмірі 1450 грн, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілим, оскільки, як убачається з довідки Комунального підприємства «Горохівська центральна районна лікарня» про тимчасову втрату працездатності, потерпілий ОСОБА_1 перебував на лікуванні в реанімаційному відділенні центральної районної лікарні з 11 жовтня 2016 року по 13 жовтня 2016 року, а з 13 жовтня 2016 року переведений на лікування у Волинську обласну клінічну лікарню (а. с. 21). На час настання страхового випадку потерпілий не працював, мінімальна заробітна складала 1450 грн.

Шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язаною із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить у разі встановлення ІІ групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку (пункти 26.1, 26.2 статті 26 Закону).

Оскільки потерпілому ОСОБА_1 встановлена ІІ група інвалідності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача в користь позивача 26100 грн майнової шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності (18х1450 грн= 26100грн).

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяного внаслідок порушення його прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болі і стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням або ушкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За положеннями пункту 1 частини 2 статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу держаної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Отже, моральна шкода відшкодовується у встановленому законом розмірі відповідно до вимог статті 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 % ліміту, визначеного Законом.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення зі страховика в користь потерпілого ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1809,73 грн (5 % від 31194,60 грн).

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, якими в повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи.

Рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» залишити без задоволення.

Рішення Горохівського районного суду Волинської області від 04 листопада 2020 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків , визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді