С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
__________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/2017/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

10 грудня 2021 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянув у підготовчому засіданні в залі суду клопотання про закриття провадженняв цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Державної казначейської служби України про стягнення штрафних санкцій та відшкодування моральної шкоди.

ІІ. Описова частина

В серпні 2018 року Позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Міністерства оборони України та Державної казначейської служби України просив стягнути з державного бюджету штрафні санкції, передбачені ст. 625 ЦК України, за прострочення виконання грошового зобов`язання, яке виникло у Відповідача перед ним щодо виплати одноразової грошової допомоги, а також компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 50000 гривень.

Свої вимоги Позивач мотивує наступним.

Позивач зазначає, що відповідно до рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 04.01.2018 та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 06.03.2018 було зобов`язано Міністерство оборони України здійснити перерахунок одноразової допомоги йому як інваліду 2 групи у розмірі 54-місячного грошового забезпечення та виплатити з урахуванням раніше виплаченої суми.

Позивач зазначає, що таким чином суди погодилися з тим, що Відповідач виплатив йому одноразову грошову допомогу у розмірі значно меншому, ніж той, який був йому виплачений у зв`язку встановленням 2 групи інвалідності 21 червня 2011 року.

На підставі зазначених судових рішень Міністерством оборони України було прийняте відповідне рішення, оформлене протоколом №62 від 22.06.2018, про виплату донарахованої допомоги, а 10 липня 2018 року - фактична її виплата.

Таким, чином, як зазначає Позивач, він отримав одноразову грошову допомогу, на яку мав право ще з червня 2011 року, лише у липні 2018 року, тобто із значним простроченням, що дає йому право на стягнення з Відповідача штрафних санкцій, передбачених ст. 625 ЦК України, у вигляді 3% річних та інфляційних втрат.

28 травня 2021 року до суду надійшла заява про зміну предмету позову, яка була обумовлена скасуванням рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 04.01.2018 та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 06.03.2018, на підставі яких було прийняте рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом №62 від 22.06.2018.

Сума штрафних санкцій за розрахунком Позивача складає 396358,60 гривень втрат від інфляції та 48210,90 гривень 3% річних.

Крім того, Позивач зазначає, що відмова у призначенні йому одноразової грошової допомоги в належному розмірі, а також її невиплата її частини спричинили йому моральну шкоду, яка виразилася у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою Відповідача-1.

Належною компенсацією за спричинену моральну шкоду Позивач вважає суму в розмірі 50000 гривень.

01 грудня 2021 року до суду надійшло клопотання представника Міністерства оборони України про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позивач проти закриття провадження заперечував.

ІІІ. Мотивувальна частина

Заслухавши думку сторін, дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив наступне.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 04 січня 2018 року за позовом ОСОБА_1 було зобов`язано Міністерство оборони України перерахувати та виплатити Позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 54-місячного грошового забезпечення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №499 від 29.05.2008 (у редакції станом на 21.06.2011).

Зазначене рішення в цій частині набуло чинності 06.03.2018.

На виконання вказаного рішення Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум 22 червня 2018 року було прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 відповідної допомоги, і 10 липня 2018 року вона була виплачена в сумі 288680,70 гривень (за вирахуванням допомоги, виплаченої раніше).

Позивачем поставлено питання про стягнення з Відповідача штрафних санкцій, передбаченихч. 2 ст. 625 ЦК України, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вирішуючи питання щодо підсудності у справі за подібними правовідносинами Велика палата Верховного суду в постанові 09 лютого 2021 року в справі № 520/17342/18 (Провадження № 14-158цс20) зазначила наступне.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ?

Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 квітня?2020 року у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19), аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 ЦК України дійшла до висновку про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (пункт 43 постанови), а поєднання цих вимог у одній справі не є обов`язковим.

Відтак ураховуючи акцесорний характер визначених статтею 625 ЦК України зобов`язань, спори про відшкодування передбачених ними грошових сум, з огляду на їх похідний характер від основного спору, підлягають розгляду за правилами тієї юрисдикції, за правилами якої підлягає розгляду основний спір.

Крім того, Велика Палата звернула увагу на те, що якщо позов про відшкодування моральної шкоди пред`явлено в одному провадженні з позовними вимогами про стягнення грошових коштів за аксесорним публічно-правовим зобов`язанням, такі позовні вимоги підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на характер правовідносин, що виникли між сторонами, зміст прав та обов`язків у цих правовідносинах і їх суб`єктний склад, слід визнати, що у цій справі між сторонами виник публічно-правовий спір щодо нарахування, сплати та перерахунку соціальних виплат, який підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, а тому за позовними вимогами про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних на підставі статті 625 ЦК України з одночасним відшкодуванням моральної шкоди а тому справа підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

IV. Резолютивна частина

Керуючись статтею 255 ЦПК України, суд ухвалив:

1.Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Державної казначейської служби України про стягнення штрафних санкцій та відшкодування моральної шкоди закрити.

2.Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання її повного тексту.

Суддя: