УХВАЛА

"15" грудня 2021 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі головуючої судді Лисиченко С.М., за участю секретаря судового засідання Кот Я.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2021 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій позивач прохає суд, зокрема:

- скасувати рішення від 31.10.2010 та припинити право власності ОСОБА_3 на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 137,1 кв.м., житлова площа 73,5 кв.м., скасувавши державну реєстрацію прав у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: запис про право власності реєстраційний номер майна 31841205 від 31Л0.2010р., номер запису П-2-7351 в книзі 1, яке зареєстроване на підставі свідоцтва про право власності б/н від 21.10.2010, виданого Київською районною у м.Харкові радою;

- скасувати рішення державного реєстратора Шишакової Олесі Миколаївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 19649805 від 26.02.2015 та припинити право власності ОСОБА_3 на нерухоме майно реєстраційний №51: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 137,1 кв.м., житлова площа 73,5 кв.м., скасувавши державну реєстрацію прав у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно: запис про право власності №8874935 від 24.02.2015;

- скасувати свідоцтво про право власності реєстраційний номер: НОМЕР_1 від 24.12.2015, яке видане Харківськім міським управлінням юстиції на об`єкт нерухомого майна: квартира, 4-кімнатна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 137,1 кв.м., житлова площа 73,5 кв.м., на власника ОСОБА_3 ;

- скасувати рішення державного реєстратора Шишакової Олесі Миколаївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 27482020 від 24.12.2015 та припинити право власності ОСОБА_3 на нерухоме майно реєстраційний №01: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 137,1 кв.м., житлова площа 73,5 кв.м., скасувавши державну реєстрацію прав у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: запис про право власності за номером 12737602 від 11.12.2015;

- визнати недійсним укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договір дарування серія та номер: 3867, виданий 07.09.2017, видавник: Лавінда Н.О.. приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу;

- скасувати рішення державного реєстратора Лавінди Наталії Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36964897 від 07.09.2017 та припинити право власності ОСОБА_2 на нерухоме майно реєстраційний №01: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 137,1 кв.м., житлова площа 73,5 кв.м., скасувавши державну реєстрацію прав у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: запис про право власності за номером: 22221759 від 07.09.2017.

13.12.2021 разом з позовом до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони будь-яким суб`єктам у сфері державної реєстрації прав власності здійснювати будь-які реєстраційні дії відносно квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01 та належить на праві приватнії власності ОСОБА_2 .

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає, що постановою Дзержинського районного суду м.Харков від 25.11.2013 по справі № 638/3512/13-а було скасоване Рішення Виконавчого комітету Київської районної ради в м.Харкові від 05.10.2010 №184-4 «Про надання згоди на збереження самочинно перепланованої квартири АДРЕСА_1 »; скасоване Розпорядження Голови Київської районної ради в м.Харкові від 15.10.2010 №722 «Про видачу свідоцтва про права власності на 4-кімнатну квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 » та скасоване свідоцтво про право власності б/н від 21.10.2010, виданого Київською районною радою у м.Харкові. При цьому у вказаній постанові зазначено, що враховуючи ухвалу господарського суду Харківської області від 07 липня 2006 року по справі №46/248-06 про вжиття заходів забезпечення позову, ч.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», рішення Конституційного Суду України №4-рп/2004 по справі №1-2/2004 від 02 березня 2004 року у виконавчого комітету Київської районної у місті Харкові були відсутні повноваження приймати розпорядження №184-4 від 05.10.2010 «Про надання згоди на збереження самочинно перепланованої квартири АДРЕСА_1 » щодо частини підвального приміщення, яке належало співвласникам житлового будинку АДРЕСА_3 . Крім того, зазначає, що картка прийому заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №19566977 від 24.02.2015, яка зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 24.02.2015р. за реєстраційним номером 10345686 (міститься у реєстраційній справі №01), разом з заявою (щодо права власності) ОСОБА_4 (представником ОСОБА_3 за довіреністю) було подано скасоване судовим рішенням свідоцтво про право власності та його копію, серія та номер: б/н від 21.10.2010. З рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 19649805 від 26.02.2015 вбачається, що державний реєстратор Шишакова О.М. здійснила державну реєстрацію права власності на квартиру що розташована у АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 . На підставі вказаного рішення державний реєстратор Шишакова О.М. здійснила державну реєстрацію за номером запису про право власності: 8874935 за ОСОБА_3 , об`єкт нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 137,1 кв.м., житлова площа 73,5 кв.м. Також у реєстраційній справі №01 міститься витяг про державну реєстрацію прав власності реєстраційний номер майна 31841205 щодо квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 137,1 кв.м., житлова площа 73,5 кв.м., яка зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі вже недіючого свідоцтва про право власності б/н від 21.10.2010, виданого Київською районною у м.Харкові радою. Наведене свідчить про те, що державний реєстратор здійснила державну реєстрацію перепланованої квартири АДРЕСА_1 » щодо частини підвального приміщення, яке належить співвласникам житлового будинку АДРЕСА_3 на підставі вже скасованого свідоцтва на право власності.

Враховуючи зазначене, позивач вважає, що існує необхідність у забезпеченні позову шляхом заборони будь-яким суб`єктам у сфері державної реєстрації прав власності здійснювати будь-які реєстраційні дії відносно квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01 та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , оскільки якщо це не зробити, то в подальшому ОСОБА_3 може затягнути виконання рішення по даній справі та уникнути відповідальності за невиконання рішення суду шляхом дарування, продажу чи іншим способом відчуження даної квартири.

Суд, дослідивши подану заяву та додані до неї документи, прийшов до наступного висновку.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 2453-VI) визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову та додані до неї документи встановлено, що заява не відповідає вимогам статті 151 ЦПК України з наступних підстав.

До заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі (частина 6 статті 151 ЦПК України).

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову, яка подана фізичною особою, становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який сплачується на відповідний рахунок із зазначенням необхідних реквізитів, які вказані в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://ki.hr.court.gov.ua (адреса сайту суду http://court.gov.ua/sud2018/).

Разом з цим, в порушення частини 6 статті 151 ЦПК України позивачем до заяви про забезпечення позову не додано документу про сплату судового збору у розмірі 454,00 грн., або документів що підтверджують підстави звільнення його від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 10 статті 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, заява про забезпечення позову ОСОБА_1 відповідно до частини 10 статті 153 ЦПК України, суд вважає за необхідне її повернути позивачу.

Керуючись ст.аттями 149-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2021.

Суддя С.М. Лисиченко