печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4115/20-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань Орел А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у залі суду заяву про забезпечення позову у справі

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служби у справах дітей Борщагівської територіальної громади, про визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї,

за об`єднаним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод та визначення способу участі у вихованні дитини,

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 з батьком - ОСОБА_1 , для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення та ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю Писанця В. А. та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями (ЄУН 757/4115/20-ц) /т. І а. с. 1-53/.

04 серпня 2020 року від відповідача ОСОБА_2 до суду подано зустрічну позовну заяву з вимогами до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання неповнолітніх ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з матір`ю - ОСОБА_2 /т. І а. с. 98-250, т. ІІ а. с. 1-11/.

28 квітня 2021 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Борщагівської територіальної громади про визначення способу участі матері дитини - ОСОБА_2 - у виховані малолітнього ОСОБА_3 , для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення та ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю Волкову С. Я. та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями (ЄУН 757/23255/21-ц) /т. ІХ а. с. 3-79/.

16 серпня 2021 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_2 з вимогами до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 шляхом заборони змінювати фактичне місце проживання ОСОБА_3 без погодження з матір`ю та органом опіки та піклування, втручатися будь-яким чином у спілкування з синами, у тому числі шляхом висування вимог в обов`язковій присутності батька при спілкуванні дітей з матір`ю, визначити наступні способи участі матері у вихованні та спілкуванні з дітьми, зобов`язавши ОСОБА_1 не чинити перешкод у переданні дітей у наступні дні: другий і четвертий повний тиждень кожного місяця у період з 08:00 год. понеділка до 20:00 год. неділі за місцем проживання матері або іншому, визначеному матір`ю місці, без присутності батька; почергового з батьком на Різдво 06 і 07 січня, Великдень, 01 і 02 січня, День матері (друга неділя травня), День захисника України 14 жовтня, для літнього, осіннього, зимового та весняного відпочинку з синами - половину канікулярного часу за домовленістю з батьком, у тому числі, липень місяць кожного року з матірю, серпень місяць кожного року - з батьком, яку передано судді, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), для вирішення питання про відкриття провадження у справі ЄУН 757/44155/21-ц /т. Х а. с. 1-108/.

30 вересня 2021 року ухвалою суду у справі ЄУН 757/44155/21-ц постановлено об`єднати у спільне провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 у цій справі, для розгляду із справою № 757/23255/21-ц, яка перебуває на розгляді у Печерському районному суді м. Києва під головуванням судді Волкової С. Я., за позовом ОСОБА_1 (батька) до ОСОБА_2 (матері), третя особа Служба у справах дітей Борщагівської територіальної громади про визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, оскільки предметом розгляду в обох провадженнях є спір між батьками щодо перешкод у спілкуванні та визначення способу участі у вихованні їхнього малолітнього сина ОСОБА_3 /т. ХІ а. с. 222, 224-225/.

Також 30 листопада 2021 року ухвалою суду об`єднано цивільну справу ЄУН 757/23255/21-ц в одне провадження з цивільною справою ЄУН 757/4115/20-ц /т. ХІІІ а. с. 211, 213-214/.

14 грудня 2021 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення виконання розпорядження Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 04 вересня 2020 року № 444 «Про визначення участі матері у вихованні дитини» як рішення органу опіки та піклування до вирішення спору.

В обґрунтування поданої заяви вказано, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити поновлення порушених, на переконання заявника, прав та інтересів ОСОБА_1 .

Відповідно до розпорядження Печерської районної в м. Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування від 04 вересня 2020 року № 444 «Про визначення участі матері у вихованні малолітньої дитини» визначено участь ОСОБА_2 у вихованні малолітнього ОСОБА_3 наступним чином: з понеділка 08:00 год. до неділі 19:00 год. забирати і повертати дитину за адресою: АДРЕСА_2 ; встановити черговість участі ОСОБА_2 у вихованні дитини ОСОБА_3 - тиждень через тиждень, починаючи з 07 вересня 2020 року, до набрання законної сили рішенням суду про визначення місця проживання малолітньої дитини.

За змістом частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до положень статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду у разі невжиття таких заходів.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такі висновки також сформовані колегією суддів Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц (6-846цс16).

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із вимогою позову, суд приходить до висновку, що заява не достатньо обґрунтована, підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду не вбачаються, відтак заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню на даній стадії розгляду справи та за наведеного обґрунтування заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя І. В. Литвинова