Справа № 2-747/08
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів: Кожух О.А., Джуги С.Д.,

за участі секретаря: Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 20 травня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 20 травня 2008 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з надвірними спорудами в цілому, який розташований в АДРЕСА_1 , що залишилося після смерті матері позивача ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , подала апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 27 липня 2021 року залучено до участі у справі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , як правонаступника позивача у справі ОСОБА_4 .

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про розгляд справи були повідомленні належним чином. Заяви про відкладення розгляду справи до суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості.

Однак з даним висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, оскільки судом допущено неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, та порушено норми матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, - ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача та відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 , а батько ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після смерті спадкодавця ОСОБА_5 залишився спадковий будинок з належними надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .

У позовній заяві та судовому рішенні вказані два спадкоємці. Третього спадкоємця, дочку ОСОБА_2 не залучено до справи як співвідповідача.

Разом з тим, як роз`яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

Варто зазначити, що суд не з`ясував та не перевірив обставин стосовно того, як відбувалося спадкування щодо спірного нерухомого майна.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.9,10).

На випадок своєї смерті, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 заповіт не залишили.

Суд не з`ясував та не перевірив обставин стосовно того, як відбувалося спадкування щодо спірного нерухомого майна. В матеріалах справи відсутні докази прийняття спадщини позивачем згідно ст. 1268 ЦК України.

До матеріалів справи не приєднано доказів на підтвердження того, де проживала на момент смерті ОСОБА_5 і де проживали спадкоємці на момент її смерті. В той же час суд у рішенні зазначає, що позивач по справі ОСОБА_4 прийняв спадщину прийняв в порядку в ст. 1268 ЦК України.

При розгляді справи , суд першої інстанції не витребував від нотаріуса спадкову справу після померлої ОСОБА_5 . У матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса у вчиненні відповідної нотаріальної дії, зокрема, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом чи заповітом , а тому й відсутність доказів належної відмови у вчиненні нотаріальних дій в юридичному розумінні та доказів щодо відсутності умов для реалізації права на спадкування у позасудовий спосіб, що вже само по собі свідчить про передчасність і необґрунтованість позову, значення не має (ст. 34 ч. 1 п. З, ст. 49 ч. 4, Глава 7 Закону України «Про нотаріат», п. З Глави 13 Розділу І, Глава 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 № 296/5 (реєстрація в Мінюсті України від 22.02.2012 за № 282/20595).

При таких обставинах не може мати правового значення і заява ОСОБА_3 від 06 травня 2008 року , яка наявна в матеріалах справи, про те, що він відмовляється від спадщини на користь брата ОСОБА_4 через чотири року після смерті матері. При тому, що згідно ст. 1273 ЦК України відмова від спадщини може бути прийнята протягом 6-місяців з часу відкриття спадщини. Відповідач ОСОБА_3 на день смерті матері проживав та був зареєстрований у спадковому будинку, а тому прийняв спадщину. В матеріалах справи є копія паспорта серії НОМЕР_1 , видана на ім`я ОСОБА_3 Виноградівським РВ УМВС України в Закарпатській області від 04 квітня 2005 року , де записано, що місце його реєстрації з 20.07.1993 року по АДРЕСА_1 .

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не визначив коло спадкоємців після смерті спадкодавця, неправомірно прийняв відмову відповідача щодо спадкового майна на користь брата після спливу 4-х років, не витребував спадкову справу не переконався чи є постанова нотаріуса про відмову позивачу в оформленні спадщини, а тому дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Також суд констатує, що на момент ухвалення рішення суд першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_4 , фактично вирішив питання про права та обов`язки апелянта ОСОБА_2 , яка мала бути також залучена, як відповідач у даній справі.

Як передбачено п. 4 ч. 3. ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Керуючись ст.ст. 374,376 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , задовольнити.

Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 20 травня 2008 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 20 грудня 2021 року.

Головуючий

Судді