У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Малюк В.М.

за участі секретаря судового засідання - Матіко Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність посадової особи відділу ДВС у м. Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), треті особи : АТ КБ «Приватбанк», ПАТ «Банк Фінанси та Кредит», про визнання бездіяльності та зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність посадової особи відділу ДВС у м. Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), треті особи : АТ КБ «Приватбанк», ПАТ «Банк Фінанси та Кредит», про визнання бездіяльності та зняття арешту з майна, яка мотивована тим, що 01.06.2021 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Апшай С.В. заявника/представника боржника ОСОБА_2 , що діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 було поінформовано про наступне, що у відповідності до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Міським відділом ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції було накладено 6 (шість) заборон/арештів на нерухоме майно боржника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , а саме:

- у відповідності до постанови, 4553731 від 30.11.2007 року;

- у відповідності до постанови, 12-10783488 від 22.01.2009 року;

- у відповідності до постанови, 2п-6556/10 від 05.07.2010 року;

- у відповідності до постанови, 18-20691243 від 13.08.2010 року;

- у відповідності до постанови, 18-23592026 від 10.11.2011 року;

- у відповідності до постанови, 43808172 від 28.07.2014 року.

З огляду на те, що вказані виконавчі провадження є завершеними, а державним виконавцем не знято арешти з належного ОСОБА_1 майна, то заявник вважає, що така бездіяльність, пов`язана із не зняттям арешту із майна боржника по суті є протиправною та неправомірною, з огляду на наступне.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта: - фізична особа - ОСОБА_1 , встановлено 6 (шість) обтяжень/заборон всього майна, шляхом його арешту, де:

- у відповідності до постанови, 4553731 від 30.11.2007 року;

- у відповідності до постанови, 12-10783488 від 22.01.2009 року;

- у відповідності до постанови, 18-20691243 від 13.08.2010 року;

- у відповідності до постанови, 18-23592026 від 10.11.2011 року;

- у відповідності до постанови, 43808172 від 28.07.2014 року;

- у відповідності до постанови, 62562754 від 04.08.2020 року,

заявниками значаться - орган державної виконавчої служби, де правонаступником є відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з положеннями статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виходячи зі змісту статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Положеннями статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Відповідно до частин третьої, четвертої і п`ятої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

До підстав зняття арешту також належать закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (частина перша статті 50 Закону України «Про виконавче провадження»!.

Частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону: повернення виконавчого документа стягувану - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державним виконавцем не проводяться.

Відповідно до пункту 3.17 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5 (далі - «Інструкція № 512/5») в редакції чинній на момент прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови, у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Згідно з приписами статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або до іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту.

Отже, відповідно до зазначеної статті й Інструкції № 512/5 відповідний територіальний орган державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, а в нашому випадку - міський відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, завершуючи виконавчі провадження, в межах яких - державними виконавцями було накладено арешти/заборони на нерухоме майно скаржника/боржника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 :

- у відповідності до постанови, 4553731 від 30.11.2007 року (номер ВП - невідомий)

- у відповідності до постанови, 12-10783488 від 22.01.2009 року (ВП № 10783488);

- у відповідності до постанови, 18-20691243 від 13.08.2010 року (номер ВП - невідомий);

- у відповідності до постанови, 18-23592026 від 10.11.2011 року (ВП № 23592026);

- у відповідності до постанови, 43808172 від 28.07.2014 року (ВП № 43808172),

піддягав зняттю останнім при поверненні виконавчих документів стягувачам, проте відповідачем у вказаних виконавчих провадженнях (як встановлених, так і не встановлених, тобто не ідентифікованих), цього як ми бачимо, що зроблено не було, що як наслідок є протиправною бездіяльністю органу ДВС і порушене право скаржника підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна скаржника ОСОБА_1 .

Крім цього, як стверджує скаржник, очевидним є той факт, що стягувачами - ПАТ КБ «ПриватБанк», ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та міським відділом державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, у встановлені Законом України «Про виконавче провадження» процесуальні строки вищевказані виконавчі документи до виконання так і не пред`являлись, а також до відповідного суду із заявою про поновлення пропущеного строку не звертались, на що також слід звернути увагу.

На підставі вищенаведеного, скаржник просить суд:

- прийняти до провадження скаргу на бездіяльність посадових та службових осіб відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) щодо не зняття арешту з майна боржника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_1 - при поверненні виконавчих документів стягувачам, в межах виконавчих проваджень, які були вжиті згідно - постанови, 4553731 від 30.11.2007 року (номер ВП - невідомий); - постанови, 12-10783488 від 22.01.2009 року (ВП № 10783488); - постанови, 18-20691243 віл 13.08.2010 року (номер ВП - невідомий); - постанови, 18-23592026 від 10.11.2011 року, (ВП № 23592026); - постанови, 43808172 від 28.07.2014 року (ВП № 43808172);

- зобов`язати відповідача - відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) своєчасно та в належній формі надати розширену інформацію у формі витягу із ВП-спецрозділу щодо виконавчих проваджень, в межах яких державними виконавцями було накладено арешт/заборону на майно боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_1 , - у відповідності до постанови. 4553731 від 30.11.2007 року та у відповідності до постанови. 18-20691243 від 13.08.2010 року;

- визнати протиправну бездіяльність посадових та службових осіб відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_2 при поверненні виконавчих документів стягувачам, в межах виконавчих проваджень, які були вжиті згідно - постанови, 4553731 від 30.11.2007 року (номер ВП - невідомий); - постанови, 12-10783488 від 22.01.2009 року (ВП № 10783488); - постанови, 18-20691243 від 13.08.2010 року (номер ВП - невідомий); - постанови, 18-23592026 від 10.11.2011 року (ВГІ № 23592026); - постанови, 43808172 від 28.07.2014 року (ВП № 43808172);

- зобов`язати уповноважену особу відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) зняти арешт з майна боржника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_2 , які були вжиті згідно - постанови, 4553731 від 30.11.2007 року (номер ВП - невідомий); - постанови, 12-10783488 від 22.01.2009 року (ВП № 10783488); - постанови, 18-20691243 від 13.08.2010 року (номер ВП - невідомий); - постанови, 18-23592026 від 10.11.2011 року (ВП № 23592026); т постанови, 43808172 від 28.07.2014 року.(ВП № 43808172).

16.12.2021 року начальником відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), подано заперечення на скаргу у якому останній просить відмовити у задоволенні скарги з наведених у ньому підстав. Крім цього, подано клопотання про закриття провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 та повернення такої без розгляду, оскільки останнім пропущено строк на звернення до суду із даною скаргою.

У судове засідання скаржник не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, однак надав суду заяву у якій просить розглянути скаргу у його відсутності, за наявними матеріалами.

Представник відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в судове засідання надав заяву, згідно якої просить розглянути скаргу у його відсутності.

Дослідивши матеріали скарги, подане представником відповідача заперечення та клопотання зокрема, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, а судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватися положеннями Конституції України, пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), законами України: від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР Законом України «Про виконавче провадження іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, тощо.

Згідно ст. ст. 16, 19 ЗУ «Про виконавче провадження» сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов`язаний вчинити певні дії особисто. Сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому ЗУ «Про виконавче провадження», надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Встановлено, що 19.07.2021року до відділу ДВС надійшло звернення відносно вирішення питання, яке пов`язане із зняттям арештів із всього рухомого та нерухомого майна боржника ОСОБА_1 , у відповідь на яке державним виконавцем було надано вичерпну інформацію про перелік усіх виконавчих проваджень, які перебувають(ли) на виконанні у Відділу ДВС та необхідність надати підтвердження надходження на рахунок органу державної виконавчої служби (чи стягувача) коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника згідно виконавчих проваджень та додано інформаційну довідку (витяг) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Рекомендований лист було вручено заявнику, що підтверджується трек №532.

20.09.2021 року вх. № 18192 до відділу ДВС у місті Ужгороді надійшло повторне звернення (заява) з метою надання витягів із АСВП відносно ОСОБА_1 так, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5 Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби «Строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Завершені виконавчі провадження в архів органу юстиції не передаються і підлягають знищенню відповідно до Порядку після закінчення строків їх зберігання.

В подальшому, 21.10.2021 року державним виконавцем повторно була надіслана відповідь та копії матеріалів виконавчих проваджень (витягів), які перебували на виконанні стороною боржником в яких є ОСОБА_1 . Рекомендований лист було вручено заявнику, що підтверджується трек №438.

При розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та відповідно до ч. 3 п.6, п.7, п.8 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням.

Судом встановлено, що відповідно до державного реєстру речових прав на нерухоме майно арешт на майно боржника накладено при виконанні наступних виконавчих документів:

1. ВП № 4553731 по виконанню виконавчого листа № 1-658 виданого 16.08.2007 року про «стягнення штрафу 850,0грн. з ОСОБА_1 » - 14.03.2008 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по п.8 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з погашенням боргу, проте відомості про сплату виконавчого збору та витрат відсутні;

2. ВП № 10783488 по виконанню судового наказу № 2-1706 виданого 27.10.2008 року Ужгородським міськрайонним судом про «Стягнути на користь ЗАТ КБ "Приват Банк" 2975,96 грн. з ОСОБА_1 » - 30.07.2009 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу по п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що «у боржника відсутнє майно на яке може бути звернуто стягнення та вжиті державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними»;

3. ВП № 20691243 по виконанню ухвали № 2п-6556 виданої 05.07.2010 року Ужгородським міськрайонним судом З/о про «накласти арешт на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_3 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 та ОСОБА_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , що належить їм на праві власності, а також грошові кошти останніх, на суму заявлених вимог 80626,62грн.» - 27.10.2010 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по п.8 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з накладенням арешту на майно боржника.

4. ВП № 23592026 по виконанню виконавчого листа № 2п-6556/10 виданого 10.12.2010 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про «Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , солідарно на користь Публічного акціонерного товариства "Банк Фінанси та Кредит", в особі відділення № 13 філії "Західне регіональне управління" АТ "Банк Фінанси та Кредит" заборгованість за кредитним договором №186Uz/Н06-4.4.1 від 21.12.2006 року в сумі 80626,62грн., а також 806,27 грн. сплаченого позивачем державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи» - 31.05.2011 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу по п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що «ухвалою Ужгородського міськрайонного суду №2п-6556 від 05.07.2010р. накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , що виключає можливість виконання рішення суду»;

5. ВП № 43808172 по виконанню постанови № 33461915 виданої 26.07.2012 року МВ ДВС Ужгородського МРУЮ про «стягнути з ОСОБА_1 на користь держави виконавчий збір в розмірі 8536,42 грн.» - 26.12.2014 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу по п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що «ухвалою Ужгородського міськрайонного суду №2п-6556 від 05.07.2010р. накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , що виключає можливість виконання рішення суду»;

Також встановлено, що крім зазначених виконавчих проваджень, на виконанні у відділі ДВС у місті Ужгороді перебували:

ВП №50984798 з примусового виконання виконавчого листа № 2п-6556/10 від 26.04.2016, який є повернутим стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення);

ВП №62039132 з примусового виконання виконавчого листа №308/12433/19 від 08.05.2020 який є повернутим стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними)

ВП № 51747944 з примусового виконання виконавчого листа №308/4650/16-к від 20.07.2016 який є повернутим стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення);

ВП №51558979 з примусового виконання постанови № ПС2 889450 від 04.07.2016 який є повернутим стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст. 37 ЗУ (законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення);

ВП №62562754 Постанова ЕАМ 2552103 від 14.07.2020, ВП №63511690 Постанова 308/4915/20 від 05.11.2020, ВП №33461915 Постанова 308/13139/13-п від 02.09.2013, ВП №40819972 Постанова № 3461915 від 26.07.2012, ВП №53960824 Постанова № АР 687681 від 17.05.2017, ВП №55177150 Постанова № АР 672315 від 16.11.2017, ВП №59523950 Постанова №59283969 від 11.07.2019, ВП № 59523961 Постанова № 55329576 від 11.07.2019, ВП №59524042 Постанова № 55469472 від 11.07.2019, ВП № 59524067 Постанова № 58726452 від 11.07.2019, ВП №59524188 Постанова № 57063120 від 11.07.2019, ВП № 59524265 Постанова № 56181671 від 11.07.2019, ВП №60077816 Постанова № ЕАВ 1151244 від 16.09.2019, ВП № 60545255 Постанова № ЕАВ 1443311 від 07.11.2019, ВП №61054686 Постанова № ДПО18 764298 від 23.01.2020, ВП №61540676 Постанова № ЕАК 195747 від 12.03.2020 які є повернутими стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними).

У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт з майна знімається.

Як вбачається із змісту постанов про повернення виконавчих документів стягувачу підстав для зняття арештів згідно Закону України «Про виконавче провадження» немає.

Так, статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у ч.6 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження», письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

Тобто, виконавчі провадження завершені не у зв`язку з виконанням рішення судів, а доказів того, що виконавчі провадження є виконаними, виконавчий збір і витрати виконавчого провадження сплачено, матеріали поданої скарги не містять.

Відповідно до ст.19 Конституції України «Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.»

Враховуючи те що жодною нормою чинного законодавства не передбачено обов`язок чи право відділу ДВС знімати арешт накладений на майно боржника, після завершення виконавчого провадження, підстави для зобов`язання відділу ДВС відсутні.

Згідно із частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, а саме на 31.05.2011 року, 26.12.2014 року та 30.11.2015 року у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, а також частиною першою статті 49 цього Закону передбачені підстави повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав та підстави закінчення виконавчого провадження.

Отже, державний виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника тільки в разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі) при умові стягнення виконавчого збору та витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

В цьому конкретному випадку виконавчий лист було повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю майна у боржника, на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, яке він повинен передати, на підставі п.6 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Тобто стягувач має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконане боржником.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України передбачено право стягувача на поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Одночасно необхідно зазначити, що відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.12.2018 р. у справі №425/1341/17, де особа-боржник звернулась до суду з позовом до Державної виконавчої служби про зняття арешту з майна суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову та зняття арешту з майна боржника, оскільки рішення, під час виконання якого було накладено арешт на майно позивача, не виконане.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім цього, як слідує з матеріалів скарги, арешт в межах виконавчого провадження № 20691243 накладено державним виконавцем на виконання ухвали про забезпечення позову Ужгородського міськрайонного суду від 05.07.2010 року по справі № 2п-6556.

Порядок скасування забезпечення позову передбачено статтею 158 ЦПК України.

Також встановлено, що чинним законодавством передбачено процедуру зняття арешту з майна боржника накладених у провадженнях які завершені, а саме: п. 15 розділ VII Інструкції про організації примусового виконанні рішень передбачено:

- «При скасуванні судом заходів забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням, надходженні на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника за завершеним виконавчим провадженням, виконавець не пізніше наступного робочого дня виносить постанову про зняття арешту з майна боржника без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження.

З огляду на викладене та зважаючи на те, що скаржником ОСОБА_1 не надано суду жодних належних доказів про те, що виконавчі провадженні, в межах яких накладено арешти, на даний час є виконаними та заборгованість по таким відсутня, суд приходить до висновку, що подана ОСОБА_1 скарга є безпідставною та необґрунтованою, а тому в задоволенні такої слід відмовити.

Що стосується клопотання представника ДВС про закриття провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 та повернення такої без розгляду у зв`язку з пропущенням строку на звернення до суду із даною скаргою, то слід зазначити, що оскільки скаржником оскаржується бездіяльність органу ДВС щодо не зняття арешту з його майна, то на думку суду, така скарга може бути подана в будь-який час.

Відповідно до ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги.

Враховуючи наведене та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 5, 12, 13, 18, 447, 450, 451, 452 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність посадової особи відділу ДВС у м. Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), треті особи : АТ КБ «Приватбанк», ПАТ «Банк Фінанси та Кредит», про визнання бездіяльності та зняття арешту з майна відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 917,60 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 21.12.2021 року.

Суддя Малюк В.М.