Справа № 2-3/12
Провадження № 22-ц/801/535/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Київська Т. Б.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 рокуСправа № 2-3/12м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Сала Т. Б., Берегового О. Ю.,

за участі секретаря Ліннік Я. С.

розглянувши цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Собчука Валентина Васильовича, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Універсал Банк»,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області, постановлену у цій справі 16 грудня 2020 року в м. Могилів-Подільському суддею цього суду Київською Т. Б., зі складанням її повного тексту 21 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Собчука В. В., заінтересована особа: Акціонерне товариство «Універсал Банк», мотивуючи її тим, що на підставі виконавчого листа № 2-3/12 від 10 травня 2012 року, виданого Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області, про стягнення з ОСОБА_1 та ПП «БНВ-Електро» на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 260 066,62 грн., приватним виконавцем 16 вересня 2020 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63061425, постанову про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 26006,66 грн., постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, а також постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних. Проте, ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на момент видачі виконавчого листа, передбачено, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становив один рік. Згідно з ч. 5 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02 червня 2016 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно даних ВП-спецрозділ по виконавчому провадженню № 52381492, виконавчий лист № 2-3/12 від 10 травня 2012 року пред`являвся до виконання до Могилів-Подільського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області у 2016 році. Постановою від 27 вересня 2016 року було відкрито виконавче провадження, а 23 грудня 2016 року вказаний виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», отже, 27 вересня 2016 року перервався строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, а новий відлік строку розпочався після винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, тобто 23 грудня 2016 року.

Пославшись на викладене та на те, що виконавчий лист № 2-3/12 від 10 травня 2012 року міг бути пред`явлений до виконання протягом трьох років, тобто до 24 грудня 2019 року, отже приватний виконавець був зобов`язаний повернути його без виконання на підставі п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», ОСОБА_1 просив суд скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про стягнення з боржника основної винагороди, постанову про арешт майна боржника, постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, які були винесені 16 вересня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Собчуком В.В. в межах виконавчого провадження № 63061425.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 грудня 2020 року у задоволенні скарги відмовлено.

Не погодившись із постановленою ухвалою ОСОБА_1 , пославшись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, невірне застосування норм матеріального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити скаргу в повному обсязі.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк») зазначило, що оскаржувану ухвалу вважає законною та обґрунтованою, а тому просить апеляційний суд залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

15 лютого 2021 року представником ОСОБА_1 адвокатом Кишеня В. С., подано до суду апеляційної інстанції клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 23 лютого 2021 року, мотивоване тим, що адвокат не може з`явитись в судове засідання, оскільки приймає в цей час участь в іншому судовому засіданні в Господарському суді м. Києва. Апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні цього клопотання, оскільки жодних доказів на підтвердження його доводів адвокатом не надано.

Апеляційний суд відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що 10 травня 2012 року Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області видано виконавчий лист № 2-3/12 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ПП «БНВ-Електро» на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 260 066,62 грн. (т. 14, а. с. 79).

Згідно даних ВП-спецрозділ по виконавчому провадженню № 52381492 виконавчий лист № 2-3/12 від 10 травня 2012 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ПП «БНВ-Електро» на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 260 066,62 грн. пред`являвся до виконання до Могилів-Подільського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області у 2016 році. Постановою від 27 вересня 2016 року було відкрито виконавче провадження, а 23 грудня 2016 року цей виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (т.13, а.с.194-196).

03 жовтня 2019 року до Могилів-Подільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби надійшла заява АТ «Універсал Банк» про примусове виконання рішення суду за виконавчим листом № 2-3/12 від 10 травня 2012 року н (т. 14, а. с. 4).

З листа Могилів-Подільського міськрайонного ВДВС ЦЗ МУ МЮ (м. Хмельницький) № 40157/17.30-20/1 від 21 серпня 2020 року видно, що виконавчий лист № 2-3/12, виданий Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області 10 травня 2012 року, зокрема, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» боргу в сумі 260 066,62 грн., надійшов на виконання до відділу ДВС 03 жовтня 2019 року. Виконавче провадження № за АСВП 628406961 відкрито 18 серпня 2020 року (т.14, а. с.8).

16 вересня 2020 року постановою Головного державного виконавця Могилів-Подільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) у ВП № 62840961 виконавчий лист № 2-3/12 від 10 травня 2012 року повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (т. 14, а. с. 6).

Відповідно до Інформаційних довідок з автоматизованої системи виконавчого провадження № 48308, № 48309 від 25 листопада 2020 року (т. 14, а. с. 196-205) виконавчий лист № 2-3/12 від 10 травня 2012 року неодноразово повертався стягувачу, зокрема востаннє він був повернутий стягувачу 16 вересня 2020 року (т. 14, а. с. 6).

16 вересня 2020 року, за заявою представника стягувача АТ «Універсал Банк», на підставі виконавчого листа № 2-3/12 від 10 травня 2012 року, приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Собчуком В.В. відкрито виконавче провадження № 63061425 про примусове виконання рішення суду. Крім того, 16 вересня 2020 року приватним виконавцем у ВП № 63061425 винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди, постанову про арешт майна боржника, постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних (т. 13, а. с. 185-193).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час видачі виконавчого листа) виконавчі документи за загальним правилом можуть бути пред`явлені до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Разом з тим, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень чинного Закону України «Про виконавче провадження», який набрав чинності 05 жовтня 2016 року, визначає, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 05 жовтня 2016 року виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що строк пред`явлення виконавчого листа № 2-3/12 від 10 травня 2012 року становить 3 роки.

23 грудня 2016 року цей виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 05 жовтня 2016 року у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

16 вересня 2020 року виконавчий лист № 2-3/12 від 10 травня 2012 року було повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 05 жовтня 2016 року повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що строк пред`явлення виконавчого листа № 2-3/12 від 10 травня 2012 року до виконання закінчується 16 вересня 2023 року, оскільки АТ «Універсал Банк», пред`явивши його виконання 03 жовтня 2019 року, перервало строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У рішенні у справі "Янголенко проти України", no. 14077/05, від 10 грудня 2009 року Європейський суд з прав людини зазначив, що провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес.

У рішенні у справі "Савіцький проти України", no. 38773/05, від 26 липня 2012 року Європейський суд з прав людини зазначив, що право, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню.

Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України", no. 15729/07, від 05 липня 2012 року).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення (пункт 9 частини другої статті 129 Конституції України).

За таких обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 , оскільки стягувач звернувся до приватного виконавця в межах строку пред`явлення виконавчого листа № 2-3/12 від 10 травня 2012 року до виконання, а доводів про існування будь-яких інших обставин, які б перешкоджали відкриттю виконавчого провадження, боржник не зазначає, отже підстави для скасування оскаржуваних постанов від 16 вересня 2020 року відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що Могилів-Подільським міськрайонним ВДВС виконавчий лист отримано саме 18 серпня 2020 року, а не 03 жовтня 2019 року, тобто винесення 18 серпня 2020 року державною виконавчою службою постанови про відкриття виконавчого провадження № 62840961 не перервало строків пред`явлення виконавчого листа до виконання, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки такі доводи зводяться до твердження про протиправність дій та рішень державного виконавця, які не є предметом спору у цій справі.

Всі інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом першої інстанції, однак висновків суду не спростовують, а тому також відхиляються.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 грудня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Т. Б. Сало

О. Ю. Береговий

Повний текст постанови виготовлено 23 лютого 2021 року.