Справа № 653/3825/20
Провадження № 2/653/177/21
26 листопада 2021 року
Генічеський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого судді Берлімової Ю.Г.,
за участю секретаря Волвенко А.О.,
позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстровані: син ОСОБА_3 , онук ОСОБА_4 , онука ОСОБА_5 , онук ОСОБА_6 , донька ОСОБА_7 , онука ОСОБА_8 та колишня невістка ОСОБА_2 .. 03 лютого 2020 року шлюб між сином позивачки ОСОБА_3 та відповідачем по справі, колишньою невісткою ОСОБА_2 , розірвано. У звязку з чим ОСОБА_2 вже протягом двох років фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Пояснила, що добровільно відповідач не зняв місце своєї реєстрації, неодноразово син позивача звертався до колишньої дружини з таким же проханням, але вона ігнорує таку вимогу. Даний факт створює для позивача перешкоди у вільному користуванні майном, доводиться оплачувати додаткові комунальні платежі. у зв`язку із чим, просить суд визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим будинком.
Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просили суд задовольнити позов та не заперечували щодо проведення заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи шляхом надіслання смс-повідомлень, а також шляхом оголошення на веб-сайті «Судова влада України», до судового засідання не з`явилася, від неї не надійшло повідомлення про причину неявки та відзив, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України.
Суд, вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власницею житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 лютого 2020 року серія ННО 651843, а також витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05 лютого 2019 року, а також витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 05 лютого 2019 року.
Відповідно до рішення Щасливцевської сільської ради №1288 від 05 жовтня 2015 року, вулицю Леніна в с. Щасливцеве, Генічеський район, Херсонської області перейменовано на вулицю Миру.
Згідно копії довідки № 944 від 02 листопада 2020 року виданої виконавчим комітетом Щасливцевської сільської ради, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , крім неї за цією адресою зареєстровані: син ОСОБА_3 , онук ОСОБА_4 , онука ОСОБА_5 , онук ОСОБА_6 , донька ОСОБА_7 , онука ОСОБА_8 та колишня невістка, відповідач по справі ОСОБА_2 ..
Відповідно до копії рішення Генічеського районного суду Херсонської області, 03 лютого 2020 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано, також з мотивувальної частини рішення вбачається, що сторони з квітня 2019 року проживають окремо, у зв`язку з чим, після розірвання шлюбу ОСОБА_2 не є членом сім`ї.
Факт того, що ОСОБА_2 фактично не мешкає у будинку, належному позивачу підтверджується показами допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили фактичні обставини справи та пояснили, що їм достеменно відомо, що ОСОБА_2 протягом двох років фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, які регулюють питання власності, питання набуття і втрати права на користування житловим приміщенням.
Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, які регулюють питання власності, питання набуття і втрати права на користування житловим приміщенням.
За приписами ч. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб.
У відповідності до положень ст.ст. 317,319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлений законом.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.
Згідно зі ст.ст. 71, 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Виходячи з наведених правових норм, якщо права власника порушені, він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тому суд вважає, що в розрізі даного спору позивач правомірно вимагає усунення порушень її прав, в даному випадку шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратив право на користування жилим приміщенням, оскільки, як підтверджують наявні матеріали справи, відповідач близько двох років не проживає у належному позивачу будинку, ним не виконано зобов`язання щодо зняття з реєстраційного обліку, тому визначений позивачем спосіб захисту порушених прав не суперечить вимогам чинного законодавства.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування спірним житловим будинком.
Також, з огляду на задоволення позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір.
Керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 258-259, 263-265, 273,280 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок зарахувавши суму на картковий рахунок АТ КБ «Приватбанк»НОМЕР_2 в місячний термін з дня набрання рішенням суду законної сили.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, форма і зміст якої, повинні відповідати вимогам ст. 285 ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 30 листопада 2021 року

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова