Провадження № 2-з/638/154/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Поволяєва О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ сумісного майна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ сумісного майна, в якій просила суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 (далі - квартира).

Заяву мотивовано тим, що вона та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. В період сумісного проживання ними було придбано за кредитні кошти зазначену квартиру, кредитний договір оформлено на ОСОБА_2 .

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання квартири об`єктом спільної сумісної власності та визнання права власності на Ѕ частину квартири, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки правовстановлюючі документи на квартиру знаходяться у ОСОБА_2 , який може здійснити її відчуження на користь третьої особи без згоди ОСОБА_1 , у зв`язку з пред`явленням до нього даного позову.

Дослідивши викладені в заяві доводи та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку щодо задоволення заяви про забезпечення позову, зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що в провадженні судді Дзержинського районного суду м. Харкова Грищенко І.О. перебуває цивільна справа № 638/15130/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову розподілено на суддю ОСОБА_3 у зв`язку з перебуванням судді Грищенко І.О. у щорічній відпустці.

В поданому до суду позові до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна ОСОБА_1 просить: встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з 01 червня 2007 року по 17 червня 2020 року; визнати квартиру АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину даної квартири.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

В постанові № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року по справі № 20/3560/18, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу. Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

В рішенні від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що втручання у право особи, захищене статтею 1 Першого протоколу, має бути виправданим. У цьому зв`язку Суд наголошує на необхідності підтримання "справедливої рівноваги" між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе "особистий і надмірний тягар" (див. рішення у справі Брумареску, п. 78).

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 посилалася на існування ризику подальшого ускладнення чи унеможливлення виконання рішення. Дані ризики обґрунтовані можливістю здійснення ОСОБА_2 подальшого відчуження квартири на користь третьої особи без погодження з останньою.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

Зважаючи на те, що між сторонами дійсно виник спір щодо права власності на квартиру, з урахуванням підстав та змісту позову, а саме того, що правовстановлюючі документи на квартиру знаходяться у відповідача - ОСОБА_2 , та існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати ОСОБА_1 , позовним вимогам, суд дійшов висновку про задоволення заяви про забезпечення позову та накладення арешту на спірну квартиру.

Накладення арешту на квартиру щодо якої між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник спір, не є позбавленням права власності останнього, зважаючи на що, зурахуванням встановлених обставин, накладення арешту на спірну квартиру є виправданим, а рішення про накладення арешту є таким, що підтримує "справедливу рівновагу" між загальним інтересом ОСОБА_2 та захистом прав ОСОБА_1 .

Що ж стосуються викладеної вище позиції Верховного Суду від 25 вересня 2019 року по справі № 20/3560/18 стосовно того, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, то суд вважає, за необхідне зазначити наступне.

Відсутність доказів на підтвердження дійсного наміру ОСОБА_2 здійснити відчуження квартиру не є правовою підставою для відмови у задоволенні даної заяви, оскільки забезпечення позову у цьому спорі, який має майновий характер, спрямоване на виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову. Крім того, заходи забезпечення позову є тимчасовими і в разі вирішення між сторонами спору можуть бути скасовані судом.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного суду від 18 вересня 2020 року у цивільній справі № 759/11123/18.

Висновки щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру ґрунтуються на засадах справедливості, добросовісності і розумності та відповідають положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права на справедливий суд.

Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку щодо наявності достатніх правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 149-153 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 638/15130/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ сумісного майна задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Поволяєва