ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

01 грудня 2021 року

м. Харків

Справа № 638/17187/20

Провадження № 22-ц/818/3525/21

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії - Маміної О.В., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря Гармаш К.В.

учасники справи:

позивач : ОСОБА_1 ,

відповідач : Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області,

третя особа: Державна казначейська служба України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа: Державна казначейська служба України, про стягнення суми компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплат, за апеляційною скаргою адвоката Бірючинського Едуарда Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2021 року, постановлену в складі судді Назаренко О.В.,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа: Державна казначейська служба України про стягнення суми компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплат.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько Позивача, ОСОБА_3 . На підставі заяв від 28.03.2019 року за номерами 390 та 391 було відкриті спадкові справи 209/2019 та 210/2019 Першою Харківською міською державі нотаріальною конторою. На запит Першої Харківської міської державної нотаріальної контори відповідач надав листи, у яких зазначили, що борг з невиплаченої пенсії перед ОСОБА_2 складає 123 147,28 грн, а перед ОСОБА_3 складає 97 720,00 грн за період з 01.09.2014 по 30.09.2018 року. На підставі вказаних даних ПФУ позивач отримав свідоцтва про право спадщину за законом на вказані вище суми невиплаченої пенсії після смерті батьків.

У серпні 2019 року через відділення «Укрпошти» позивач отримав недоотриману за життя пенсію ОСОБА_3 в розмірі 55058,32 грн. та ОСОБА_2 в розмірі 77 983,50 грн.

Тобто виходячи з вищевикладеного, відповідач незаконно відмовив у виплаті недоотриманої пенсії за життя батьків позивача, а саме було недоотримано після ОСОБА_3 42 661,68 грн, а після ОСОБА_2 45 163,78 грн. Вказані суми були стягнуті Дзержинським районим судом міста Харкова у справі №638/2146/20.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2021 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа: Державна казначейська служба України, про стягнення суми компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплат.

В апеляційній скарзі представник позивача просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Зазначає, що відповідач незаконно відмовив у виплаті недоотриманої пенсії за життя батьків позивача, а саме було недоотримано після ОСОБА_3 42661,68 грн., а після ОСОБА_2 45 163, 78 грн., вказані суми були стягнуті Дзержинським районним судом м. Харкова у справі № 638/2146/20. Отже позивач просить стягнути компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, нарахованої на суму невиплаченої пенсії за період з липня 2016 року по вересень 2018 року у сумі 37 622, 98 грн.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження в даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що існує рішення, яке набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Встановлена цивільним процесуальним законом неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили, яке згідно ст.129-1 Конституції України та ст.18 ЦПК України є обов`язковим для усіх органів та осіб.

Таке повністю узгоджується із принципом юридичної визначеності, який є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права і відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»). Європейський суд з справ людини у рішеннях від 25 липня 2002 року у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України», від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» зазначав, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності (визначеності), який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів, а сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи (рішення від 24 липня 2003 року у справі «Рябих проти Росії», заява №52854/99).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04грудня 2019року у справі №917/1739/17 (провадження№ 12-161гс19 ) вказано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту права або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».

Як вбачається з рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2020 року ОСОБА_1 звертався до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про стягнення недоотриманої спадщини у вигляді пенсійних витрат. Також позивачем заявлялися вимоги про компенсацію витрат частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати за період з липня 2016 року по липень 2019 року у розмірі 55801,56 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2020 року стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошові кошти у вигляді недоотриманої суми спадщини після смерті його матері ОСОБА_2 у розмірі 45163,78 грн. та після смерті його батька ОСОБА_3 у розмірі 42661,68 грн, а всього 87825 (вісімдесят сім тисяч вісімсот двадцять п`ять) грн 46 коп., які належать йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.07.2019. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 звертаючись до суду із даною позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа: Державна казначейська служба України, про стягнення суми компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплат, просив стягнути з Головного Управління пенсійного фонду України в Харківській на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової к платника податків: НОМЕР_1 ) 37 622 (тридцять сім тисяч шістсот двадцять дві) і 98 копійок з яких: 5811,68 грн. в якості компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати за період з липня 2016 року по вересень 2018 після смерті ОСОБА_3 (виплачена частина); 6762,88 грн. в якості компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати за період з липня 2016 року по вересень 2018 після смерті ОСОБА_2 (виплачена частина); 12 167,51 грн. в якості компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати за період з липня 2016 року по вересень 2018 після смерті ОСОБА_3 (не виплачена частина); 12 880,91 грн. в якості компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати за період з липня 2016 року по вересень 2018 після смерті ОСОБА_2 (не виплачена частина).

Отже, вимоги заявлені ОСОБА_1 про компенсацію втрат частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати за період з липня 2016 року по липень 2019 року у розмірі 55801,56 грн. поглинають період з липня 2016 року по вересень 2018 року про стягнення 37 622 грн. в якості компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Отже, вимоги про стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати за період з липня 2016 року по вересень 2018 року у сумі 37 622, 98 грн. фактично вже були предметом розгляду в суді.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про закриття провадження у справі №638/17187/20, оскільки є рішення Дзержинського районного суду м. Харкова № 638/2146/20 від 06.04.2020 року, яке набрало законної сили, та яке ухвалено з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи вищевикладене, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Відповідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

О.В. Маміна

Повний текст постанови виготовлено 17 грудня 2021 року