ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7987/19 Номер провадження 22-ц/814/2464/21Головуючий у 1-й інстанції Троцька А. І. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Гальонкіна С. А., Триголова В. М.

розглянув цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 08 вересня 2021 року у складі судді Троцької А. І.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Полтавагаз збут», Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», про визнання дій неправомірними та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до ТОВ «Полтавагаз збут», Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» про визнання дій неправомірними та стягнення моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що з 2000 року до серпня 2012 року вона проживала, була зареєстрована і користувалася послугами з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 згідно договору 23746. За вказаною адресою добросовісно сплачувала комунальні послуги.

В квартирі АДРЕСА_2 стала проживати з 26.12.2012, до цього в ній проживала сім`я ОСОБА_2 .

Вказувала, що на виконання заочного рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 09.12.2009 про усунення їй перешкод в користуванні вищевказаною квартирою лише в серпні 2012 року отримала можливість вільно користуватися квартирою та проживати в ній.

Однак ПАТ «Полтавагаз» почало направляти їй повідомлення про наявність заборгованості, хоча жодної заборгованості вона не має, це може бути борг попередніх мешканців.

Зазначає, що ТОВ «Полтавагаз збут» забирає її кошти з субсидії, погашає борг попередніх мешканців, надаючи недостовірну інформацію у відділ субсидії про наявність боргу.

Внаслідок вказаних протиправних дій відповідача їй завдано моральної шкоди, яка полягає у глибоких душевних стражданнях, вона змушена тривалий час жити в умовах високого нервового напруження, стресу, переживання за свою подальшу долю, що порушувало її життєві зв`язки та зв`язки з оточуючими.

Посилаючись на викладене та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 15.03.2021, остаточно просила суд визнати дії ТОВ «Полтавагаз збут» щодо нарахування боргу в сумі 518,41 грн на 01.05.2020 забравши кошти з субсидії, якими погасив борг попередніх мешканців по оплаті послуг газопостачання кв. АДРЕСА_2 та недоотриману субсидію в сумі 556,28 грн, а всього 1 074,69 грн - неправомірними; зарахувати в рахунок майбутніх платежів ОСОБА_1 на оплату послуг по газопостачанню ТОВ «Полтавагаз збут» суму 1 074,69 грн; зарахувати в рахунок майбутніх платежів ОСОБА_1 на оплату послуг по газопостачанню ТОВ «Полтавагаз збут» 3% річних та індекс інфляції у розмірі 455,45 грн; зарахувати в рахунок майбутніх платежів ОСОБА_1 на оплату послуг по газопостачанню ТОВ «Полтавагаз збут» витрати на лікування у розмірі 1 776,40 грн; визнати дії АТ «Полтавагаз» про нарахування боргу в сумі 444,97 грн будинок АДРЕСА_1 - неправомірними та скасувати; стягнути з ТОВ «Полтавагаз збут» моральну шкоду у розмірі 36 054,40 грн; судові витрати покласти на ТОВ «Полтавагаз збут».

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 19 червня 2020 року залучено до участі в справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз».

Протокольною ухвалою цього суду від 22 березня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог від 15.03.2021, у якій АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» визначено позивачем, як відповідач по справі.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 08 вересня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів неправомірності дій відповідачів та завдання моральної шкоди.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність рішення, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що нею було подано безліч належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Вказує, що відповідно до Постанови КМУ «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання» вона не може одночасно сплачувати за послуги з газопостачання в двох місцях.

Наголошує, що добросовісно сплачувала кошти за розподіл природного газу за місцем свого проживання, спочатку по АДРЕСА_1 , а з серпня 2012 року - у кв. АДРЕСА_2 .

Вважає протиправним покладання на неї обов`язку зі сплати боргу попередніх власників квартири АДРЕСА_2 .

Зазначає, що у зв`язку з порушенням її прав та законних інтересів відповідачами їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 36 054 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, а тому просить його залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Представник ТОВ «Полтавагаз збут» у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, як таку, що не містить жодних правових підстав для скасування винесеного місцевим судом рішення.

Позивач ОСОБА_1 подала відповідь на відзив ТОВ «Полтавагаз збут» на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу задовольнити з підстав, викладених в ній.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є побутовим споживачем послуг з постачання та розподілу природного газу, які надаються ТОВ «Полтавагаз збут» та АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз».

Згідно рішення НКРЕКП № 1734 від 11.06.2015 ТОВ «Полтавагаз збут» отримало ліцензію на постачання природного газу від 19.06.2015, серія АЕ № 29905, а згідно постанови НКРЕКП № 549 від 25.04.2017 «Про видачу ліцензій з постачання природного газу» ТОВ «Полтавагаз збут» отримало ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України.

АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ВАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» та ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз», (далі - АТ «Полтавагаз») здійснювало постачання природного газу для побутових споживачів до 01.07.2015, передало абонентську базу споживачів природного газу, яка необхідна для здійснення розрахунків із споживачами, що передбачено ліцензійними умовами та погоджено в установленому НКРЕКП порядку.

30 грудня 2016 року між ТОВ «Полтавагаз збут» та АТ «Полтавагаз» укладений договір про відступлення права вимоги № 9/106/16, згідно якого до ТОВ «Полтавагаз збут» в порядку цесії перейшли права вимоги АТ «Полтавагаз» за зобов`язаннями, визначеними п. 1 Договору в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, тобто зобов`язання по сплаті заборгованості за спожитий природний газ боржниками, в тому числі і споживача ОСОБА_1 . Датою переходу права вимоги є 30.12.2016.

Згідно облікових даних АТ «Полтавагаз» до 24.10.2012 споживачем послуг з газопостачання за адресою: АДРЕСА_3 була ОСОБА_2 , а з 24.10.2012 - стала ОСОБА_1 .

Як вбачається із листа ТОВ «Полтавагаз збут» від 12.06.2019 за вказаною адресою ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Лічильник по зазначеному особовому рахунку відсутній, а тому нарахування за спожитий природний газ здійснюється по кількості зареєстрованих осіб відповідно норм споживання, які затверджені Кабінетом Міністрів України.

На підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19.06.2014 ОСОБА_1 з 10.01.2011 визнана власником квартири АДРЕСА_2 , однак лише 24.10.2012 звернулась до АТ «Полтавагаз» для укладення договору про надання населенню послуг із газопостачання та надала довідку про зміну кількості зареєстрованих осіб з двох на одну. Нарахування за спожитий газ на двох осіб здійснювалось до 24.10.2012.

Станом на 01.01.2011 заборгованість за послуги із газопостачання за адресою АДРЕСА_3 становила 72,69 грн, станом на 01.07.2015 сума заборгованості за послуги газопостачання склала 245,98 грн.

ТОВ «Полтавагаз збут» неодноразово направлялись на адресу ОСОБА_1 повідомлення про необхідність погашення заборгованості із зазначенням, що наявність заборгованості тягне за собою припинення житлової субсидії.

Згідно повідомлення Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради від 21.05.2020 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні житлової субсидії з 01 травня 2020 року за адресою: АДРЕСА_3 у зв`язку із наявністю боргу по оплаті.

За повідомленням АТ «Ощадбанк» ОСОБА_1 призначено субсидію у безготівковій формі з липня 2020 року по грудень 2020 року включно. Кошти були перераховані за комунальні послуги, в тому числі і за постачання природного газу.

Відповідно до листа Ленінського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області від 18.11.2013 на звернення ОСОБА_1 щодо самоправних дій ПАТ «Полтавагаз» повідомлено, що в ході розгляду звернення виявлено ознаки кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України та відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР за № 12-1560 від 16.11.2013 року. Інформації про результати розслідування вказаного кримінального провадження матеріали справи не містять.

По справі також встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем послуг із розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 із присвоєнням споживачу персонального ЕІС-коду 56ХМ26І01023746К, як суб`єкту ринку природного газу, за фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) АТ «Полтавагаз».

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що судом не встановлено та позивачем не доведено факту неправомірності дій відповідачів та підстав для відшкодування моральної шкоди, з чим погоджується і судова колегія апеляційного суду.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди і відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

На час виникнення спірних правовідносин основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначались Законом України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції Закону від 24 червня 2004 року № 1875-IV (далі - Закон).

Згідно статті 1 цього Закону, житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг (стаття 3).

Статтею 20 вказаного Закону споживачеві надано право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (пункт 6 частини першої) та покладено обов`язки укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах пункти 1, 5, 10 частини третьої).

За змістом статей 16, 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини у сфері житлово-комунальних послуг регулюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до статей 67, 162 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію тощо) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

08 травня 2015 року набрав чинності Закон України «Про ринок природного газу» від 9 квітня 2015 року № 329-VIII, на підставі якого 30.09.2015 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, постановами № 2494 та № 2496, які зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за № 1379/27824 та № 1382/27827, затверджено Кодекс газорозподільних систем, дія якого поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників, та Правила постачання природного газу, які регулюють відносини, що виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2006 р. № 938 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 2 березня 2015 р. № 74) затверджено форму Типового договору про надання населенню послуг з газопостачання, у якому передбачено права та обов`язки сторін, зокрема, право споживача на проведення перерахунку за надані послуги з газопостачання за відсутності лічильника газу в разі тимчасової відсутності споживача та/або зареєстрованих на об`єкті осіб за період не більш як шість місяців за умови подання в місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду постачальникові письмової заяви з відповідними підтвердними документами (підпункт 6 пункту 27) та відповідно обов`язки споживача вносити своєчасно та в повному обсязі плату за надані послуги відповідно до умов цього договору; у разі відсутності лічильника газу або у разі ведення обліку газу лічильниками газу (будинковими або на групу будинків) письмово повідомляти не пізніше ніж у місячний строк постачальнику/газорозподільному підприємству про всі зміни опалювальної площі, кількості зареєстрованих осіб та/або виду споживання (пункт 7, підпункти 2, 3 пункту 28).

Відповідний обов`язок споживача за відсутності лічильника газу письмово повідомляти не пізніше ніж у місячний строк газопостачальне підприємство та Оператора ГРМ про всі зміни, що стосуються видів споживання газу, та/або опалювальної площі, та/або кількості зареєстрованих осіб, тимчасового не проживання зареєстрованих осіб на об`єкті споживача з наданням документів, які підтверджують відсутність зареєстрованої особи, встановлено також пунктом 29 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 № 2246, що діяли до 16.07.2016, та пунктом 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, який набрав чинності 27.11.2015.

При вирішені справи судом першої інстанції вірно встановлено, що свого обов`язку з письмового повідомлення відповідача про не проживання зареєстрованих осіб за адресою АДРЕСА_3 споживачем не виконувалось, а тому підстав вважати незаконними дії газопостачального підприємства щодо нарахування оплати за надані послуги за встановленими тарифами та нормами споживання за кількістю зареєстрованих осіб, по справі не вбачається.

Доказів зарахування наданої позивачеві субсидії у сплату боргів попереднього власника вказаної квартири матеріали справи не містять, а доводи позивача щодо неправильного нарахування оплати за послуги газопостачання ґрунтуються на її власних розрахунках, належними та допустимими доказами по справі не підтверджені.

Відповідно до положень глави 3 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

За однією поштовою адресою укладається один договір розподілу природного газу з побутовим споживачем. У випадку наявності у побутового споживача декількох об`єктів за різними поштовими адресами укладаються окремі договори розподілу природного газу по цих об`єктах.

Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

На підставі укладеного договору розподілу природного газу Оператор ГРМ: 1) присвоює споживачу (у тому числі побутовому споживачу) персональний EIC-код як суб`єкту ринку природного газу та в установленому законодавством порядку передає його Оператору ГТС для можливості ідентифікації споживача в інформаційній платформі Оператора ГТС, у тому числі для цілей закріплення споживача в Реєстрі споживачів відповідного постачальника та здійснення оперативних заходів при запровадженні процедури зміни постачальника; 2) надає послугу споживачу із забезпечення цілодобового доступу до ГРМ для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу; 3) забезпечує формування та передачу прогнозів відборів/споживання природного газу та обсягів фактичного споживання природного газу споживачем Оператору ГТС у порядку, визначеному Кодексом ГТС та цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 приєдналась до умов договору розподілу природного газу за адресою АДРЕСА_1 , підтвердивши своїм підписом факт споживання природного газу під час контрольного зняття показників лічильника газу, що позивачем по справі не спростовано.

Факт реєстрації позивача за адресою АДРЕСА_3 та користування послугами з розподілу природного газу не позбавляє її права споживання таких послуг за адресою АДРЕСА_1 та укладення договору розподілу природного газу, якщо споживач має декілька об`єктів споживання природного газу за різними поштовими адресами, тому доводи апеляційної скарги позивача в цій частині відхиляються апеляційним судом як безпідставні.

Як вірно зазначено місцевим судом, відповідно до пунктів 1, 2 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем розрахунок за надані послуги з розподілу природного газу здійснюється виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівними частками протягом календарного року. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

З 01 січня 2021 року річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, але не може бути меншою за: 39 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі; 126 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі; 314 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єкта споживача, що не є побутовим.

Судом встановлено та не спростовується доводами апеляційної скарги, що дії АТ «Полтавагаз» відповідають наведеним нормам права та встановленим тарифам, отже, підстав для визнання незаконним нарахування боргу ОСОБА_3 за послуги розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_4 , які нею не оплачуються, по справі не вбачається.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Враховуючи те, що позивачем не доведено протиправної поведінки відповідачів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність позовних вимог і в частині відшкодування моральної шкоди.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 08 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді С. А. Гальонкін

В. М. Триголов