23 лютого 2021 року Справа № 655/838/20
Горностаївський районний суд Херсонської області
в складі: судді Посунько Г.А.
секретаря Ткаченко Д.В.
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Горностаївка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
26 жовтня 2020 року ОСОБА_1 пред`явила позов до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.
Позивач ОСОБА_1 посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що з 16 червня 2015 року на праві приватної власності їй належить житловий будинок садибного типу, розташований по АДРЕСА_1 . В цьому житловому будинку зареєстроване місце проживання: з 06 лютого 2001 року - відповідача ОСОБА_3 , з 21 грудня 2013 року - відповідача ОСОБА_2 , які є членами сім`ї попереднього власника будинку ОСОБА_4 . В 2015 році відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не знявшись з реєстрації в житловому будинку, виїхали з нього та з того часу місце їхнього проживання (перебування) є невідомим. Оскільки у випадку зміни власника будинку (квартири) закон не передбачає перехід прав та обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім`ї колишнього власника, а відповідачі не є членами сім`ї нового власника будинку, тому позивач ОСОБА_1 просить суд визнати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування вказаним житловим будинком.
30 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень.
23 грудня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
23 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 в частині вимог, пред`явлених до відповідача ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, залишено без розгляду.
Продовжено розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином - своєю заявою до суду позивач просить розглядати справу за її відсутності, позов підтримує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача, на підставі наявних у справі доказів.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав, відзиву на позовну заяву не подавав. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом із повідомленням за адресою місця його проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, а також шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу заочно, за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини.
З 16 червня 2015 року позивачеві ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок садибного типу, розташований по АДРЕСА_1 .
Право власності позивача ОСОБА_1 підтверджується Свідоцтвом про право власності серії НОМЕР_1 , виданим 16 червня 2015 року реєстраційною службою Горностаївського районного управління юстиції Херсонської області.
Право власності позивача ОСОБА_1 зареєстровано 16 червня 2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (запис про право власності за номером 10048806).
До позивача ОСОБА_1 власником вказаного житлового будинку була ОСОБА_4 .
21 грудня 2013 року за згодою колишнього власника ОСОБА_4 у вказаному житловому будинку був зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , як член її сім`ї.
В 2015 році відповідач ОСОБА_2 , не знявшись з реєстрації у вказаному житловому будинку, виїхав з нього та з того часу місце його проживання (перебування) є невідомим.
Реєстрація особи у жилому приміщенні передбачає ряд прав такої особи, зокрема, право на користування житлом. Оскільки відповідач ОСОБА_2 не є членом сім`ї нового власника житлового будинку ОСОБА_1 , тому право відповідача на користування спірним житлом пов`язано з його наймом.
Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України
Згідно ч.1 ст.383 ЦК України в ласник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Згідно ч.1 ст.150 ЖК України г ромадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно ч.1 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно ч.1 ст.405 ЦК України ч лени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Отже, права членів сім`ї власника будинку на об`єкт власності є похідними від прав самого власника.
Таким чином, право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членом сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.
Таку позицію висловив Верховний Суд України в постанові № 6-158цс14 від 05 листопада 2014 року.
Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, в тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Передбачаючи право власника житлового будинку на відчуження цих об`єктів, закон не передбачив при цьому перехід прав і обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сім`ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку.
Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України збереження такого права користування житлом передбачено лише для членів сім`ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.
Зазначені висновки не суперечать нормам ст.47 Конституції України, ст.9 ЖК України та ст.311 ЦК України, оскільки право на житло (користування ним та усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, в тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Водночас відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Виходячи з того, що Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).
В судовому засіданні встановлено, що право власності ОСОБА_4 на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , припинено. Між новим власником - позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , як членом сім`ї попереднього власника, відсутні договірні правовідносини, відповідач не є членом сім`ї позивача та не проживає за місцем реєстрації, внаслідок чого створює позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні своїм майном.
За таких обставин суд приходить до висновку, що порушене право власності позивача ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.
На підставі викладеного суд вважає можливим визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням по АДРЕСА_1 .
Згідно ст.141 ЦПК України суд вважає можливим стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 понесені нею та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.
Керуючись ст.ст.16, 319, 321, 379, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст.150, 156, 191 ЖК України, ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року № 1382-IV, ст.ст.4 - 13, 81, 141, 259, 263 - 265, 280 - 282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням по АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, проживаючої в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн. (Вісімсот сорок гривень 80 копійок).
Рішення суду може бути оскаржене (з врахуванням положень п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ "Перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі позивачем апеляційної скарги через Горностаївський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду, як ухвалене заочно, може бути переглянуте Горностаївським районним судом Херсонської області за письмовою заявою відповідача, поданою в суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Посунько Г.А.