Справа № 161/2775/20 Головуючий у 1 інстанції: Івасюта Л. В.
Провадження № 22-ц/802/1415/21 Категорія: 86 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

з участю секретаря судового засідання Савчук Т. Ф.,

представника суб`єкта звернення державного виконавця Бенещук Л. В.,

представника боржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням головного державного виконавця Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бенещук Людмили Валеріївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа, за апеляційною скаргою представника боржника ОСОБА_2 ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року головний державний виконавець Луцького ВДВС у Луцькому районі Волинської області ЗМУ МЮ (м. Львів) Бенещук Л.В. звернулась до суду із зазначеним поданням.

Покликалась на те, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження № 64006754 по примусовому виконанню виконавчого листа № 161/2775/20 від 11 листопада 2020 року, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ПТ «Ломбард Донкредит Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер Рієлті» і компанія» заборгованості за договором кредиту та застави у розмірі 88325 грн. та 1896 грн 34 коп. судового збору.

Крім того, головний державний виконавець Бенещук Л.В. вказувала, що під час проведення виконавчих дій з`ясувалося, що у боржника ОСОБА_2 відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, жодні примусові заходи, спрямовані на виконання зазначеного виконавчого документу, результатів не дають, на виклики державного виконавця боржник не реагує, до відділу ДВС не з`являється, декларації та письмових пояснень не надала. З огляду на наведені обставини суб`єкт звернення вважає, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням суду, не вчиняє жодних дій, щодо виконання рішення суду за рахунок належного їй майна й доходів.

Ураховуючи наведене, головний державний виконавець Луцького ВДВС у Луцькому районі Волинської області ЗМУ МЮ (м. Львів) Бенещук Л.В. просила суд тимчасово обмежити боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до повного виконання нею зобов`язань за виконавчим листом 161/2775/20 від 11 листопада 2020 року, виданим Луцьким міськрайонним судом Волинської області.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 вересня 2021 року подання задоволено.

Постановлено тимчасово обмежити боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, до повного виконання зобов`язань, покладених на неї, згідно виконавчого провадження № 64006754 виконавчим листом № 161/2775/20, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 11 листопада 2020 року про стягнення з неї на користь ПТ «Ломбард Донкредит Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер Рієлті» і компанія» заборгованості за договором кредиту та застави у розмірі 88325 грн та 1896 грн 34 коп. судового збору.

У поданій на ухвалу апеляційній скарзі представник боржника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 просила оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати як незаконну, прийняту судом без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи; неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права; з невідповідністю висновків суду обставинам справи, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні подання державного виконавця відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для обмеження її довірителя ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України не відповідають дійсним обставинам справи, у зв`язку із чим у суду першої інстанції не було підстав для задоволення подання державного виконавця.

У відзиві поданому на апеляційну скаргу, головний державний виконавець Луцького ВДВС у Луцькому районі Волинської області ЗМУ МЮ (м. Львів) Бенещук Л.В., просила вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши пояснення представників, осіб які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні подання з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення подання, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, у зв`язку з чим вважав за необхідне обмежити її у праві виїзду за межі України до повного виконання нею зобов`язань за виконавчим листом № № 161/2775/20, виданим Луцьким міськрайонним судом Волинської області 11 листопада 2020 року.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна.

Встановлено, що 11 листопада 2020 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано виконавчий лист № 161/2775/20 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПТ «Ломбард Донкредит Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер Рієлті» і компанія» заборгованості за договором кредиту та застави у розмірі 88325 грн та 1896 грн 34 коп. судового збору

29 грудня 2020 року старший державний виконавець Луцького ВДВС у Луцькому районі Волинської області ЗМУ МЮ (м. Львів) Гричишин В. С., винесла постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 64006754 на виконання зазначеного виконавчого листа (а.с.46, том 2).

Станом на дату звернення із поданням до суду заборгованість у сумі 88325 грн та 1896 грн 34 коп. залишається непогашеною. Крім того, у своєму поданні державний виконавець зазначала, що після відкриття виконавчого провадження нею було вчинено ряд виконавчий дій, спрямованих на виконання зобов`язань боржником ОСОБА_2 , зокрема, направлено запити в різні установи з метою встановлення у неї джерел доходу, наявності нерухомого майна, коштів, інших цінностей, на які можна звернути стягнення. Однак, здійснені нею примусові заходи результатів не дали, у термін наданий для добровільного виконання зобов`язання, заборгованість боржником ОСОБА_2 не погашена і станом на день звернення до суду з поданням жодних коштів боржником сплачено не було. Також вказувала, що неодноразово за адресою проживання боржника нею надсилалися виклики із попередженням про наявну заборгованість та заходи, які будуть застосовані щодо неї, в разі неявки до виконавчої служби у визначений час. Проте, скаржник ОСОБА_2 на її виклики не реагувала, жодних пояснень з приводу невиконання зобов`язань, покладених на неї рішенням суду, та декларації про свої доходи до виконавчої служби не подала.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження викладених у поданні обставин, які б свідчили про умисне ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання рішення суду, суб`єкт звернення державний виконавець доказів не надавла, а саме виконавче провадження, згадане у його поданні, не було предметом дослідження суду першої інстанції.

Згідно із ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 зазначеного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Пунктом 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець може звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, як захід забезпечення виконання судового рішення, може бути застосоване судом у разі, якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. При цьому, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Задовольняючи подання головного державного виконавця Бенещук Л.В та тимчасово обмежуючи боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до повного виконання нею зобов`язань за виконавчим листом № 161/2775/20 від 11 листопада 2020 року, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про стягнення з неї на користь ПТ «Ломбард Донкредит Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер Рієлті» і компанія» заборгованості за договором кредиту та застави у розмірі 88325 грн. та 1896 грн 34 коп. судового збору, суд першої інстанції вважав доведеним факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням.

Проте, до такого висновку суд першої інстанції дійшов передчасно, без з`ясування усіх обставин у справі, зокрема судом не було витребувано матеріалів виконавчого провадження, з яких можливо було встановити чи здійснювалися боржником ОСОБА_2 будь які дії, які свідчили про її ухилення від виконання рішення суду щодо погашення наявної у неї заборгованості за виконавчим листом № 161/2775/20 від 11 листопада 2020 року, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, встановлені апеляційним судом обставини справи та наведені норми матеріального права, на думку колегії суддів, дають підстави вважати, що головний державний виконавець Луцького ВДВС у Луцькому районі Волинської області ЗМУ МЮ (м. Львів) Бенещук Л.В. відповідно до ст. 81 ЦПК України не довела та не надала належних і допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов`язань за виконавчим листом № 161/2775/20 від 11 листопада 2020 року, виданим Луцьким міськрайонним судом Волинської області.

У зв`язку з цим оскаржувана ухвала суду першої інстанції з підстав, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, як така, що постановлена без повного з`ясування обставин, які мають значення для справи, та з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника боржника ОСОБА_2 ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 вересня 2021 року скасувати.

У задоволенні подання головного державного виконавця Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бенещук Людмили Валеріївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді