Справа № 316/656/19
Провадження № 2/316/9/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2021 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області

у складі головуючого судді Бульби О.М.,

за участю секретаря судового засідання Журавльової Ю.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання приміщення суду в м. Енергодар цивільну справу №316/656/19 за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат Темненко Валентина Олександрівна до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Енергодарської міської державної нотаріальної контори Запорізької області Жебелюк Вікторія Андріївна, про визнання договору дарування квартири та договору купівлі продажу недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

08.04.2019 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат Темненко Валентина Олександрівна, звернулися до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Енергодарської міської державної нотаріальної контори Запорізької області Жебелюк Вікторія Андріївна, в якій просить суд визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , посвідчений державним нотаріусом Енергодарської міської державної нотаріальної контори Запорізької області Жебелюк В.А. (зареєстровано в реєстрі за №1356), укладений 22 листопада 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений державним нотаріусом Енергодарської міської державної нотаріальної контори Запорізької області Жебелюк В.А. укладений 17 жовтня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; стягнути з відповідачів судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.10.2016 року він звернувся до суду з позовом в тому числі до ОСОБА_2 про стягнення боргу. Позовні вимоги були направлені в тому числі з спадкоємця ОСОБА_2 за договором позики у формі розписки, укладеного з спадкодавцем ОСОБА_6 . В квітні 2017 року до матеріалів справи було надано копію свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_6 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . В липні 2017 року ОСОБА_1 збільшив свої позовні вимоги які полягали в наступному: в рахунок погашення суми боргу згідно розписки, стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_7 суму коштів у розмірі 540 098,64 грн. та в рахунок погашення суми боргу ОСОБА_2 накласти стягнення на майно, яке було передане їй у натурі на підставі свідоцтва про право на спадщину, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Ухвалою суду від 18.08.2017 року було забезпечено позов шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину. Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_2 була подана апеляційна скарга. На засіданні суду апеляційної інстанції сторона позивача по справі присутня не була. Таким чином до лютого 2018 року ОСОБА_2 разом з представником приховували факт дарування спірної квартири. До теперішнього часу ця справа перебуває в провадженні суду. Позивач вважає, що оспорюваний договір був фіктивним, оскільки не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а укладений з метою ухилення від сплати боргу. 17.10.2017 року стало відомо, що ОСОБА_3 здійснила відчуження спірної квартири ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу. Позивач вважає, що в даній ситуації ОСОБА_3 , не мала права відчужувати квартиру, спір щодо якої перебував у провадженні суду.

Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 15.04.2019 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.31).

Ухвалою суду від 05.06.2020 року по справі закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с.56).

Ухвалою суду від 11.09.2020 року за клопотанням представника позивача були витребувані з Енергодарської міської державної нотаріальної контори Запорізької області копія договору купівлі-продажу квартири та копія договору дарування квартири (а.с.124).

В судове засідання позивач не з`явився, 22.05.2019 року через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без його участі за участю його представника ОСОБА_8 , позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.46).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_8 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення відповідно до тексту позовних вимог.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явились, 21.05.2019 року через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі за участю їх представника ОСОБА_9 , позовні вимоги заперечують в повному обсязі та просять відмовити в їх задоволенні (а.с.44).

Представник відповідачів ОСОБА_9 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надавши пояснення відповідно до відзиву на позовну заяву, який надійшов до суду 21.06.2019 року (а.с.65-67).

В судове засідання відповідач ОСОБА_4 не з`явилась, була повідомлена належним чином про розгляд даної справи судом, шляхом направлення судових викликів за адресою її зареєстрованого місця проживання/перебування відповідно до даних інформаційного повідомлення Сектору реєстрації Енергодарської міської ради (а.с.28), яка співпадає з адресою зазначеною в позовній заяві (а.с.3). Судові поштові відправлення на ім`я відповідача повернулися на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.43,70,79,87,95,105,111,118,130,144).

В судове засідання третя особа державний нотаріус Енергодарської міської нотаріальної контори Запорізької області Жебелюк В.А. не з`явилась, 10.05.2019 року через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без її участі (а.с.42).

Заслухавши сторони по справі, свідка, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу вимог, а відповідач, як на підставу заперечень на позов, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 626-628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно ч.5 ст.203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п.2 ч.2 ст.16 ЦК України, визнання правочину недійсним є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Судом встановлено, що 18.10.2016 року до Енергодарського міського суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат Темненко Валентина Олександрівна до ОСОБА_2 , ОСОБА_7 про стягнення боргу, по якій 20.07.2017 року позивач збільшив позовні вимоги, та просить суд, згідно укладеного договору позики від 25.06.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , в рахунок погашення суми боргу згідно розписки, стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_7 суму коштів у розмірі 540098,64 грн. та в рахунок погашення суми боргу ОСОБА_2 накласти стягнення на майно, яке було передане їй у натурі на підставі свідоцтва про право на спадщину, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Станом на 11.02.2021 року справа перебуває на розгляді в суді.

22.11.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір дарування квартири, за умовами якого ОСОБА_2 безоплатно передала ОСОБА_3 належну їй на праві приватної власності трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором дарування квартири від 22.11.2016 року, який надійшов до суду на виконання ухвали суду про витребування доказів від 11.09.2020 року (а.с.134-135).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 , за клопотанням представника відповідачів ОСОБА_9 , пояснила, що коли помер ОСОБА_6 його дружина ОСОБА_2 підірвала психологічне здоров`я. Донька ОСОБА_2 . ОСОБА_3 , яка є її невісткою, навчалась у м. Запоріжжі на стоматологічному факультеті, та в грудні 2015 року переїхала з зятем до матері. В червні 2016 року вона закінчила навчання. ОСОБА_2 вирішили переселити в однокімнатну квартиру по АДРЕСА_3 , в яку вона і переїхала. ОСОБА_3 разом із сім`єю проживала в трикімнатній квартирі по АДРЕСА_2 . Згодом вони переїхали до Києва де і проживають. Спочатку і не планували переїжджати з міста, але квартиру треба було ремонтувати, вирішили подарувати її.

Відповідно до ст.171 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Положеннями ч.1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом . Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно до ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до змісту ст.234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Верховний Суд України в постанові від 21.01.2015 року по справі №6-197цс14, у своїй правовій позиції зазначив, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину.

Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним, вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків.

Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним.

Відповідач ОСОБА_2 була обізнана про наявність цивільної справи №316/1554/16-ц яка надійшла до Енергодарського міського суду Запорізької області 18.10.2016 року за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , про стягнення боргу, а отже передбачала негативні для себе наслідки у випадку звернення стягнення на її майно.

В судовому засіданні встановлено, та не оспорюється сторонами, що договір дарування квартири уклали сторони, які є близькими родичами, а саме: ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_2 .

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п.6 ст.3 ЦК України) і дії учасників цивільних відносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору.

Відповідно до ч.2,3 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідач ОСОБА_2 відчужила майно на підставі безвідплатного договору на користь своєї дочці ОСОБА_3 , після виникнення у неї зобов`язання із повернення суми позики та діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки уклався договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника.

Відповідач ОСОБА_2 відчужила належне їй на праві власності нерухоме майно своїй дочці ОСОБА_3 ще до ухвалення судового рішення про стягнення з неї заборгованості, та в той момент, коли у неї вже виникло зобов`язання із повернення грошових коштів.

Цивільно-правовий договір не може використовуватись учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

Суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 передбачала негативні для себе наслідки у випадку звернення стягнення на її майно та мала умисел на укладання правочину у вигляді спірного договору з метою уникнення виконання можливого судового рішення чи будь-яких наслідків.

Та обставина, що правочин із третьою особою, за яким боржник відчужив майно, реально виконаний, не виключає тієї обставини, що він направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника та відповідно може бути визнаний недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства.

За ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямован на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням ч.ч.1, 5 ст.203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

Судом встановлено, що 13.10.2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого ОСОБА_3 передала у власність, а ОСОБА_4 прийняла у приватну власність та сплатила обговорену грошову суму за трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 13.10.2017 року, який надійшов до суду на виконання ухвали суду про витребування доказів від 11.09.2020 року (а.с.136-137).

Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Обов`язковою (істотною) умовою договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна відповідно до статті 657 ЦК України є укладання його в письмовій формі, нотаріальне посвідчення та державна реєстрація.

Згідно п.1, 2 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, як: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Згідно приписів ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками і витребуваних судом, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно приписів ч.1, 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З наявних у суду матеріалів справи не встановлено, що відповідач ОСОБА_4 , якимось чином має відношення до можливих фінансових зобов`язань ОСОБА_2 чи того, що їй було відомо про існування на розгляді в Енергодарському міському суді Запорізької області цивільних справ де відповідачем є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , тобто наявності доказів, які б свідчили, про фіктивність укладання спірного договору, що визначено ст.234 ЦК України, на чому наполягає позивач.

Письмова форма спірного договору та його обов`язкове нотаріальне посвідчення та державна реєстрація - дотримано його сторонами, договір купівлі-продажу укладено на оплатній основі, ОСОБА_4 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 , тобто настали правові наслідки укладеного 13.10.2017 року договору.

Вчинення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 правочину, у вигляді укладання договору купівлі-продажу квартири без наміру створення правових наслідків, які обумовлені цим правочином, судом не встановлено.

Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів наявності умислу всіх сторін правочину на його фіктивність, а також того, що договір купівлі-продажу квартири укладено лише для виду, що сторони мали інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином, а також того, що спірний договір не мав на меті встановлення правових наслідків судом не встановлено, а стороною позивача не доведено.

Проте, стороною позивача не доведено які саме цивільні права або інтереси позивачів порушує спірний Договір, а всі посилання сторони позивача стосуються безпосередньо самих сторін спірного Договору, до яких позивачі не мають ніякого відношення, наявності підстав для оспорювання спірного Договору позивачами, судом також не встановлено.

Аналізуючи норми матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, про позовна заява підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 18, 43, 76-83, 95, 247, 259, 263, 264, 265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 13, 15, 203, 215, 626-628 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат Темненко Валентина Олександрівна до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Енергодарської міської державної нотаріальної контори Запорізької області Жебелюк Вікторія Андріївна, про визнання договору дарування квартири та договору купівлі продажу недійсними - задовольнити частково.

Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , посвідчений державним нотаріусом Енергодарської міської державної нотаріальної контори Запорізької області Жебелюк Вікторії Андріївни (зареєстровано в реєстрі за №1356), укладений 22 листопада 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Рішення в повному обсязі складено 19.02.2021 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. М. Бульба