Справа № 487/1221/21
Провадження № 2/487/1442/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2021 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючий суддяНікітін Д.Г.,
при секретаріГорта О.М.
за участю:
позивач -ОСОБА_1
представник відповідача -ОСОБА_2

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Миколаївській області про стягнення матеріальної і моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 22 лютого 2021 року звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва із позовом до Служби автомобільних доріг у Миколаївській області про стягнення матеріальної і моральної шкоди.

Відповідачем надано суду відзив, у якому, посилаючись на безпідставність заявлених вимог, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного:

У відповідності до ст..2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Відповідно до ст.. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, зокрема із правочинів, вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України в редакції 2003 року).

Суд з`ясувавши обставини по справі та перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 червня 2020р о 19:28 рухаючись по ділянці дороги М-14 Одеса - Мелітополь - Новоазовськ (до м.Тагонрог) між населеними пунктами Половинки та Зелене (46.9670, 31.7729) позивач потрапив у яму на дорозі, що спричинило пошкодження автомобіля Hyundai Grandeur д.з. НОМЕР_1 (який належить позивачу на праві приватної власності), а саме отримало механічні ушкодження коліс. Факт попадання у яму зафіксовано відео реєстратором автомобіля.

Відновлення технічного стану автомобіля обійшлось позивачу: покупкою шин Hankook Ventus Prime 3 К125 (245/45R18 100W) XL 6242,00грн., послуги шиномонтажу з ремонту дисків та заміни шин 1460грн. Загальна сума відновлювання мого автомобіля склала 7702,00грнвень.

На виконання покладених на Службу функціональних повноважень 08.05.2019 року між Службою та товариством з обмеженою відповідальністю «Містдорбуд» укладено договір №7-Б, предметом якого є експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Миколаївської області.

У межах Договору №7-Б ТОВ виконувало роботи щодо експлуатаційного утримання автомобільної дороги загального користування державного значення М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ (на Таганрог), км 56+283 - км 139+716, у тому числі шляхом ліквідації вибоїн асфальтобетонними сумішами у жовтні 2019 року, що підтверджується відповідними актами приймання виконаних будівельних робіт.

Гарантійні зобов`язання на вказані роботи визначено у пунктах 15.1 та 15.2 Договору №7-Б, відповідно до яких ТОВ гарантувало якість закінчених робіт з експлуатаційного утримання, виконанні на покритті та можливість експлуатації об`єкта виконаних робіт з гарантійним строком експлуатації в 1 (один) рік з моменту прийняття виконаних робіт.

При цьому ТОВ взяло а себе відповідальність за дефекти, виявлені у межах гарантійного строку експлуатації.

Таким, чином, гарантійні зобов`язання ТОВ поширюються на місце ДТП, яка сталася 09.06.2021 за участю автотранспортного засобу Позивача.

Відповідно до умов Договору №7-Б таким уповноваженим органом виступає ТОВ, яке:

- прийняло від Служби в експлуатаційне утримання автомобільну дорогу загального користування державного значення М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ (на Таганрог), км 56+283 - км 139+716 (далі - автомобільна дорога М-14) (п. 1.3 Договору №7-Б);

- на свій ризик власними та силами і засобами надало послуги з експлуатаційного утримання автомобільної дороги М-14 відповідно до діючих державних норм та стандартів (п. 1.1 та п, 1.2 Договору №7-Б);

- виконало роботи в порядку та строки, встановлені Договором №7-Б (п.п.5.1.1 Договору №7-Б);

- не забезпечило виконання робіт, якість яких відповідає умовам, установленим Договором та нормативними актами, чим порушило п.п.5.1.2 Договору №7-Б;

- зобов`язалося якісно та своєчасно виконувати роботи відповідно до вимог нормативних актів, виконання яких є обов`язковим (абз.б п.п.5.1.3 Договору №7-Б);

- взяло нa себе зобов`язання з врегулювання спорів пов`язаних з ДТП, розгляд справ у судових органах, відшкодування завданих збитків та інших витрат, пов`язаних Із врегулюванням таких спорів (абз.ж п.п.5.1.3 Договору №7-Б);

- взяло на себе на період дії Договору та протягом гарантійного строку експлуатації повну безумовну майнову та іншу юридичну відповідальність за належне утримання доріг, забезпечення умов безпеки руху та відшкодування майнової (матеріальної) і нематеріальної (в т.ч. моральної) шкоди та компенсації витрат власникам транспортних засобів, іншим учасникам дорожнього руху якщо дорожньо-транспортна пригода сталася з причини незадовільного експлуатаційного утримання (п.1.4. Договору №7-Б).

На виконання умов Договору №7-Б Службою надано ТОВ завдання у тому числі на виконання наступних робіт на автомобільній дорозі М-14:

- від 28.10.2019 №2332/03-17 - на ліквідацію руйнування покриття;

- від 22.01.2020 №146/04-17 - на встановлення знаків 1.10 «Нерівна дорога», 1.12 «Вибоїна», 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та таблички 7.2.1 «Зона дії»;

від 30.01.2020 №251/04-19 - інтенсифікацію виконання завдання від 22.01.2020 №146/04-17;

- від 17.02.2020 №462/03-17 - на ліквідацію вибоїн асфальтобетонними сумішами;

- від 21.02.2020 №525/04-19 - на встановлення знаків 1.10 «Нерівна дорога», 1,12 «Вибоїна» та таблички 7.2.1 «Зона дії»;

- від 02.04.2020 №977/04-19 - на встановлення знаків 1.10 «Нерівна дорога», 1.12 «Вибоїна» та таблички 7.2.1 «Зона дії»;

- від 28.04.2020 №1246/03-17 - на ямковий ремонт гарячими асфальтобетонними сумішами та ремонт основи дорожнього одягу ЩПС С-5, С-7.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її явного права, має право на їх відшкодування. Зазначеною нормою закону визначено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Тлумачення ст. ст. 11, 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про компенсацію збитків є заподіяння їх іншій особі.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди.

Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У цьому випадку саме на позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) немає вини у заподіянні шкоди.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 902/320/17).

За приписами ст. 9 Закону України "Про дорожній рух" до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить, зокрема розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів; передача права на експлуатаційне утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів іншим юридичним особам; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про дорожній рух" власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони (далі - Правила) затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198.

За змістом п.2 Правил ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору, а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Пуктом 1 Положення про Державне агентство автомобільних доріг України (далі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року № 439 Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства.

Основними завданнями Укравтодору є реалізація державної політики у сфері дорожнього господарства та здійснення державного управління автомобільними дорогами загального користування, здійснення управління об`єктами державної власності (п. 3 Положення).

За змістом п. п. 5, 11 Правил передбачено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації, користувачі дорожніх об`єктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобов`язані забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх об`єктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об`єктів, забрудненню навколишнього середовища. Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг.

Отже, у розумінні наведених положень у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими ними органами (такий правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 686/5458/17, від 24 жовтня 2018 року у справі № 465/11817/16-ц).

Водночас нормою ст. 9 Закону України "Про дорожній рух" власникам доріг або уповноваженим ними органам дозволено передавати права на експлуатаційне утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів іншим юридичним особам.

Доводи представника позивача про те, що відповідальність за завдану шкоду має нести Служба автомобільних доріг у Миколаївській області не заслуговують на увагу, оскільки під час розгляду справи встановлено, що саме ТОВ "Містдорбуд" несе відповідальність за технічний стан доріг, безпеку руху а також несе відповідальність за відшкодування збитків, заподіяних фізичним або юридичним особам при виникненні дорожньо-транспортних пригод, пов`язаних з незадовільними дорожніми умовами, згідно із чинним законодавством, при цьому учасник несе відповідальність за незабезпечення безпеки дорожнього руху згідно з чинними нормативами при виконанні підрядних робіт (послуг), якщо ці порушення виникли з вини учасника та призвели до дорожньо-транспортної пригоди; невиконання або неналежне виконання робіт, у межах виділених коштів на фінансування та відповідних планів-завдань замовника.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 у справі 0508/1310/2012.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частинами 1, 2 ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У зв`язку з чим суд вважає, що відсутні підстави покладати обов`язок по відшкодуванню позивачу матеріальної шкоди саме на Службу автомобільних доріг Миколаївської області, яка є неналежним відповідачем у справі.

Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться в листі № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року, у разі, якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд відмовляє у позові.

Враховуючи, що позов подано до неналежного відповідача, суд дійшов висновку про відмову у позові.

Крім того, згідно до ст..81 ЦПК України, згідно ст.. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку у сукупності, суд першої інстанції, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог вважає позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними, у повному обсязі недоведеними, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 15,16, 317-319, 391 ЦК України, ст.ст.4, 6, 10, 12, 13, 81-83, 141, 247, 263-264 268, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Миколаївській області про стягнення матеріальної і моральної шкоди - відмовити.

Відомості відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження»:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Служба автомобільних доріг у Миколаївській області, знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Галини Петрової, 2-А, .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Г. Нікітін