ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3993/21
Провадження № 2/210/1561/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"20" грудня 2021 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Чайкіної О.В.,

за участі секретаря судового засідання: Перог Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, про встановлення факту невикористання житлових чеків на приватизацію державного житлового фонду,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, про встановлення факту невикористання житлових чеків на приватизацію державного житлового фонду .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що Рішенням Металургійної районної у місті ради №75 від 20.02.2019 року йому відмовлено у приватизації кімнати НОМЕР_1 у гуртожитку в корпусі АДРЕСА_1 . Підстави для відмови у рішенні вказані наступні: при розгляді наданих документів встановлено, що документи на використання заявником житлових чеків для приватизації житла за період з липня 2001 року по березень 2010 року відсутні. За таких обставин у позивача виникла необхідність встановити факт невикористання ним житлових чеків з липня 2001 року по березень 2010 року . При цьому , встановлення даного факту необхідно позивачу для реалізації права на приватизацію житлового фонду.

У зв`язку з чим, внаслідок незаконних дій відповідача, позивач обмежений в реалізації своїх законних житлових інтересів стосовно кімнати № НОМЕР_1 у гуртожитку в корпусі АДРЕСА_1 , оскільки позбавлений можливості скористатися своїм правом, передбаченим Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», а тому звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Ухвалою суду від 20 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі за спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання. (а.с. 24)

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, 25 грудня 2021 року поза межами судового засідання подав до суду заяви про розгляд справи без його участі та задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за наявними в справі документами.

Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

У зв`язку із неявкою учасників процесу, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити із наступних підстав.

Відповідно до Ордеру на жиле приміщення № 46 від 25.09.2018 року, виданого Виконавчим комітетом Металургійної районної у місті ради Кривого Рогу, ОСОБА_1 отримав на право заняття жилого приміщення з сім`єю з однією особою, житловою площею 11,07 кв.м., яке складається з 1 кімнати, за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 7).

Згідно Довідки від 26.03.2019 року виданої завідуючим відділу з питань обліку, розподілу та приватизації житлового фонду відділу реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , право на приватизацію державного житлового фонду не використав (а.с.12)

Згідно Довідки №18757 від 20.12.2018 року виданої старшим інспектором відділу реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 (а.с. 10).

Відповідно до Витягу з Рішення виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради №75 від 20.02.2019 року про матеріали з житлових питань, при розгляді наданих документів встановлено, що документи про невикористання заявником житлових чеків для приватизації житла за період з липня 2001 по березень 2010 року відсутні. Тому, виконком районної у місті ради вирішив відмовити в передачі кімнати № НОМЕР_1 у гуртожитку в корпусі АДРЕСА_1 в приватну власність ОСОБА_1 , 1969 року народження (а.с. 14)

Як встановлено з листа Виконкому Металургійної районної у місті ради, як орган приватизації державного житлового фонду Металургійного району м. Кривого Рогу, має повноваження надання відповідної довідки (додається) лише стосовно об`єкта нерухомого майна, розташованого у районі, де на теперішній час зареєстровано Ваше місце проживання, а саме: кімната АДРЕСА_5 .. Інші адреси об`єктів Металургійного району, стосовно яких необхідно надати довідку, в заяві не зазначені (а.с.14).

Вважаючи своє право на житло порушеним, позивач звернувся до суду та просить встановити юридичний факт про те, що ОСОБА_1 не використовував житлові чеки для приватизації кімнати НОМЕР_1 у гуртожитку в корпусі АДРЕСА_1 .

Таким чином, між фізичними особами (суб`єктами приватного права) та виконавчими органами органу місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень як суб`єктом публічного права), що представляє та реалізує свої повноваження власника майна державного житлового фонду, виник житловий приватноправовий спір, пов`язаний із реалізацією житлових прав громадян, зокрема прав на володіння, користування, розпорядження жилим приміщенням, його приватизацію, цивільних прав, порушення котрих пов`язане із позбавленням їх володільців можливості здійснити (реалізувати) свої права повністю чи частково.

При вирішенні зазначеного спору суд виходить із наступного.

Відповідно до ст.345 ЦК України, фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.

Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.

У ч.3 ст.9 ЖК УРСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені Законом України №2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду».

Статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

За своєю правовою природою приватизація житла є правочином, за яким особа безоплатно, у межах норм, встановлених законом, набуває у власність житлове приміщення, яке перебуває у його правомірному користуванні. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду (ВП ВС) від 20 червня 2018 року у справі №200/18858/16-ц провадження №14-165цс18.

Відповідно до ст.1, ч.1 ст.5, ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», наймачі квартир (будинків) державного житлового фонду та члени їх сімей, які постійно проживають у квартирі разом із наймачем або за якими зберігається право на житло, мають право на приватизацію займаних квартир шляхом передачі їм цих квартир в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, на підставі рішення відповідного органу приватизації.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та п. 13 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року за №396 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 року за №109/17404), приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Згідно із п. 17 Положення, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається до орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. П. 18 Положення затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації.

Згідно ч.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п.2 ст.2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС.

Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що спірна квартира розташована в житловому будинку та не відноситься до житла, що не підлягає приватизації у розумінні ч.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Згідно з п.1 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати) кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Пунктами 4, 5 ст.5 передбачено право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах.

Відповідно до Довідки №103.22-11/2596 від 17 грудня 2018 року виданої за підписом керуючого ТВБВ 10003/0547 ОСОБА_2 , філія - Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» повідомляє, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в списках на тримання житлового чеку не значиться, дані про використання житлового чеку в АТ «Ощадбанк» відсутні за адресою: АДРЕСА_6 (а.с. 11).

Згідно Довідки від 26.03.2019 року виданої завідуючим відділу з питань обліку, розподілу та приватизації житлового фонду відділу реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , право на приватизацію державного житлового фонду не використав.

Відтак, на переконання суду, відмова органу приватизації користувачу житлового приміщення у приватизації займаної ними квартири є безпідставною та незаконною та порушує права позивачів на житло.

Водночас, рішенням виконкому Металургійної районної у місті ради від 20.02.2019 року за №75, що перешкоджає реалізації житлових прав позивачів (зокрема, їх прав на приватизацію житла), порушуються їх суб`єктивні цивільні права й охоронювані законом інтереси, відтак, оскаржуване рішення є незаконним/протиправним.

Як про те роз`яснено в п.3 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС, ГПК, КПК або КУпАП віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з ч.1 ст.3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

Згідно п.18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань

житлово-комунального господарства України, №396 від 16.12.2009 року, громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. При цьому, згідно п.20 Положення, документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка з попередніх місць проживання (після 1992 року) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду.

Відповідно до положень статей 4 та 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 2013 року № 2482-ХІІ житлові чеки - це приватизаційні папери, які одержуються всіма громадянами України і використовуються при приватизації державного житлового фонду. Вони можуть також використовуватись для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Громадяни, що мають житло на праві власності, можуть використовувати одержані житлові чеки для придбання частки майна державних підприємств, земельного фонду. Таким же чином можуть використовувати житлові чеки громадяни, які отримали їх в порядку компенсації за приватизовану квартиру (будинок). Якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім`ї безоплатно. До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Згідно з Постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.93 N 305 "Про випуск в обіг приватизаційних житлових чеків" останні підлягають випуску у вигляді приватизаційних депозитних рахунків, порядок відкриття яких та здійснення з них платежів регулювалось Положенням «Про порядок відкриття приватизаційних депозитних рахунків і здійснення з них платежів», затвердженим наказом Національного банку України від 15.03.93 N 30, яке втратило чинність з моменту введення в дію постанови Правління Національного банку України від 27.04.2000 N 179 "Про затвердження Положення про порядок відкриття приватизаційних депозитних рахунків за житловими чеками та здійснення з них платежів".

Відповідно до вказаної постанови житлові чеки - це приватизаційні папери, які засвідчують право власника на безоплатне одержання в процесі приватизації частки державного житлового фонду. З метою використання житлових чеків за їх призначенням в установах Ощадбанку України відкриваються приватизаційні депозитні рахунки, на які зараховується повна номінальна вартість житлових чеків громадян.

У процесі приватизації громадянами займаного житла відбувається списання коштів з їх приватизаційних депозитних рахунків на підставі приватизаційного платіжного доручення, яке підтверджує, що громадяни України або особа, яка має на це повноваження, доручає установі банку здійснити переказ належної суми зі свого депозитного рахунку на позабалансовий рахунок відповідного позабюджетного фонду приватизації.

Таким чином, дослідивши структуру позову, сформований позивачем у залежності від кваліфікації правовідносин (визначення матеріального та процесуального закону, які повинні застосовуватися) предмет доказування, зміст/предмет позову, визначений указівкою позивачів на спосіб судового захисту, суд уважає, що обраний позивачами спосіб захисту своїх прав не суперечить положенням ст.16 ЦК України та є «ефективним» у розумінні ст.13 Конвенції, оскільки забезпечує поновлення порушеного права і одержання особами бажаного результату.

Окрім того, суд звертає увагу, що незаконним рішенням та діями відповідача, позивача було позбавлено права на приватизацію в порушення вимог та положень ст.14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у поєднанні зі ст.1 Першого протоколу.

Відповідно до Конвенції Високі Договірні Сторони гарантують кожній людині, яка знаходиться під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі 1 цієї Конвенції.

Стаття 14 Конвенції передбачає, що здійснення прав і свобод, викладених у цій Конвенції, гарантується без будь-якої дискримінації за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного або соціального походження, належності до національних меншин майнового стану, народження або інших обставин.

Стаття 1 Першого протоколу Конвенції передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст.18 Конвенції обмеження, які дозволяються нею щодо згаданих прав та свобод, можуть застосовуватися тільки з тією метою, з якою вони передбачені.

Набуття квартири у приватну власність пов`язане із майновим правом у контексті тлумачення Європейським Судом з прав людини ст.1 Протоколу 1 до Європейської конвенції з прав людини поняття майно, оскільки існує у вигляді вимог, стосовно яких позивач наводить доводи, що він має принаймні законні сподівання (котрі ґрунтуються на законодавчих нормах) на набуття права володіння, користування, розпорядження. Такі сподівання виникли у позивачів з моменту надання їм житла в користування та його виключення із числа службового.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту, про те, що ОСОБА_1 не використовував житлові чеки для приватизації кімнати НОМЕР_1 у гуртожитку в корпусі АДРЕСА_1 за період з липня 2001 року по березень 2010 року, необхідно останньому для реалізації їхнього права передбаченого ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

У відповідності з п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», N5 від 31.03.1995 року, наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Таким чином, у зв`язку з наведеним позовна заява підлягає задоволенню.

До звернення до суду про визнання юридичного факту, заявником були проведені всі можливі дії щодо поновлення свого права на приватизацію житла, але діючим законодавством не визначено іншого порядку їх встановлення, окрім судового провадження.

Факти, які піддягають встановленню /а саме, наявність у заявника житлових чеків та його постійного проживання без реєстрації/, мають юридичний характер, тобто відповідно до закону викликають юридичні наслідки: виникнення майнового права на приватизацію державного житла.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.1, 2, 3, 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. ст.1-13,76-81, 83,89, 223,293,315, 316, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, про встановлення факту невикористання житлових чеків на приватизацію державного житлового фонду - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не використовував житлові чеки для приватизації кімнати НОМЕР_1 у гуртожитку в корпусі АДРЕСА_1 за період з липня 2001 року по березень 2010 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з пп. 15.5 п. 15 частини першої Перехідних положень Розділу XIII ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення складено 20 грудня 2021 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ( АДРЕСА_7 );

- відповідач: Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради (50000, м. Кривий Ріг, просп. Миру, 42);

Суддя: О. В. Чайкіна