Провадження № 2-з/537/8/2021
Справа № 537/589/21
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2021 року м. Кременчук

Суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області Мурашова Н.В., розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Пінчук Юлії Віталіївни про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в :

10.02.2021 року представник заявника ОСОБА_1 адвокат Пінчук Ю.В. звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, просила з метою забезпечення позову про поділ спільного майна подружжя, який вона має намір подати в майбутньому, зобов`язати ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 транспортні засоби, а саме автобус MERCEDES-BENZ SPRINTER 311 CDI, 2000 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , автобус MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI, 2005 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , ключі від зазначених транспортних засобів, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів на ім`я ОСОБА_1 , брелоки до системи сигналізації, якими облаштовані транспортні засоби.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 05.08.2011 року. В шлюбі народилася спільна дитина. Також ОСОБА_1 має другу дитину від попередніх стосунків з іншим чоловіком. В шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали три транспортні засоби, які зареєстровані на ОСОБА_1 , а саме автобус MERCEDES-BENZ SPRINTER 312, 1999 р.в., д.н.з. НОМЕР_3 , автобус MERCEDES-BENZ SPRINTER 311 CDI, 2000 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , автобус MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI, 2005 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 . ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та використовувала вказані транспортні засоби у підприємницькій діяльності. На теперішній час між подружжям припинено шлюбно-сімейні стосунки. Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області розглядається цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Також ОСОБА_1 має намір подати до суду позовну заяву про поділ спільного майна подружжя, а саме названих вище трьох транспортних засобів. Після звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про розірвання шлюбу, ОСОБА_2 відібрав у неї зазначені транспортні засоби, ключі від них, брелоки до системи сигналізації та утримує їх у себе. Таким чином ОСОБА_2 позбавив ОСОБА_1 можливості користуватися спільним майном подружжя, займатися підприємницькою діяльністю, заробляти кошти на утримання двох неповнолітніх дітей, а також сплачувати кредити, які були отримані в інтересах сім`ї, тягар погашення яких повністю ліг на плечі ОСОБА_1 . В позасудовому порядку ОСОБА_1 не змогла домовитися з ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. ОСОБА_2 погрожує, що при будь-якій спробі забрати у нього автомобілі, він їх розбере на запчастини, що призведе до знищення спільного майна подружжя. У цьому випадку можуть виникнути труднощі у виконанні рішення суду про поділ спільного майна подружжя або взагалі унеможливити його виконання. Не забезпечення позову поставить під сумніви ефективність судового рішення як інструменту захисту прав подружжя ОСОБА_1 на спільне майно. В п.3 ч.1 ст.150 ЦПК України передбачено такий вид забезпечення позову, як встановлення обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин. Тому застосування саме такого виду забезпечення позову, як встановлення обов`язку вчинити дії зобов`язати чоловіка передати дружині частину спільного майна подружжя, ніяким чином не завдасть шкоди правам та інтересам чоловіка ОСОБА_2 , оскільки в його розпорядженні залишиться інша частина спільного майна подружжя автобус MERCEDES-BENZ SPRINTER 312, 1999 р.в., д.н.з. НОМЕР_3 .

Дослідивши заяву про забезпечення позову, а також матеріали справи, суд врахував положення ч.1 ст.153 ЦПК України про те, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, а тому дав оцінку доказам, поданим в обґрунтування заяви про забезпечення позову, встановивши наступне.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Положеннями п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України визначені види забезпечення позову та зазначається, що позов забезпечується в тому числі встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин .

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Разом з тим в ч.10 ст.150 ЦПК України зазначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника)

В пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9«Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц Верховний Суд зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Частиною першою ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Із заяви про забезпечення позову вбачається, що між сторонами існує спір, предметом якого є поділ спільного майна подружжя. В прохальній частині заяви про забезпечення позову представник заявника просила зобов`язати чоловіка ОСОБА_2 передати дружині ОСОБА_1 два транспортні засоби, ключі від них, свідоцтва про їх реєстрацію, брелоки до системи сигналізації, які є їх спільною сумісною власністю подружжя. Разом з тим, представник заявника стверджувала, що вказаний вид забезпечення позову не порушить права чоловіка ОСОБА_2 , оскільки йому залишиться третій транспортний засіб, який був придбаний у шлюбі та є спільною сумісною власністю подружжя.

Таким чином представник ОСОБА_1 адвокат Пінчук Ю.В. в заяві про забезпечення позову фактично просила суд, не вирішуючи спір по суті, вжити захід забезпечення позову, який за змістом є тотожнім задоволенню позовних вимог про поділ спільного майна подружжя.

Проте такий захід забезпечення позову не може бути застосований судом, адже за змістом є тотожним задоволенню позовних вимог про поділ спільного майна подружжя без вирішення судом спору по суті, що прямо заборонено положеннями ч.10 ст.150 ЦПК України.

Водночас заявником не наведено обґрунтованих підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову у запропонований спосіб впливатиме на ефективність захисту та унеможливить виконання ймовірного рішення суду про задоволення вимог позову про поділ спільного майна подружжя.

Не наведено у заяві і доказів на підтвердження фактів можливої недобросовісної поведінки з боку ОСОБА_2 щодо порушення інтересів ОСОБА_1 .

Самі лише твердження заявника ОСОБА_1 про потенційну можливість ОСОБА_2 знищити спільне сумісне майно подружжя, яке перебуває в його законному володінні, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову, відібрання у законного співвласника, належного йому майна.

Отже заявником не наведено обґрунтованих підстав для застосування заходів забезпечення позову, в той же час відсутність зазначених відомостей та обґрунтування підстав для вжиття заходів забезпечення позову позбавляє суд можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Натомість заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач за своїм змістом є тотожними задоволенню позовних вимог про поділ спільного майна подружжя без розгляду справи по суті.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153, 352, 353 ЦПК України, суддя

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Пінчук Ю.В. про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 17.02.2021 року.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області Мурашова Н.В.