Справа № 345/4651/21
Провадження № 22-ц/4808/1807/21
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р. В.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі

головуючої Пнівчук О.В.

суддів : Девляшевського В.А., Томин О.О.

з участю секретаря Максимів Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду від 23 жовтня 2021 року, в складі судді Якиміва Р.В., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Калуської міської ради Івано-Франківської області, Управління в справах сім`ї, молоді, фізичної культури і спорту Калуської міської ради, про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд з заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 .

Заяву обґрунтовано тим, що вона є матір`ю доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини є ОСОБА_2 . Шлюб офіційно вони не реєстрували. ОСОБА_2 тривалий час вчиняє фізичне та психологічне насильство, щодо неї та дитини. Зокрема погрожує фізичною розправою, принижує у присутності дитини, заподіює тілесні ушкодження. З приводу неодноразових конфліктів з боку ОСОБА_2 зверталася із заявами у правоохоронні органи та за психологічною допомогою до Управління в справах сім`ї, молоді, фізичної культури і спорту Калуської міської ради.

18 серпня 2021року заявниця зверталася до Рожнятівського відділення поліції №2 ГУНП в Івано-Франківській області з приводу вчинення конфлікту ОСОБА_2 , працівниками поліції складено терміновий заборонний припис. Проте ОСОБА_2 належних висновків не зробив, продовжує вчиняти скандали, вживаючи при цьому нецензурну лексику, погрожує фізичною розправою та заподіює тілесні ушкодження.

Зазначила, що вона є такою, що зазнала домашнього насильства, існують реальні ризики отримання тілесних ушкоджень та психологічних травм в майбутньому, тому просила суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 якому протягом шести місяців визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки, а саме: заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з нею та малолітньою дитиною ОСОБА_3 , обмежити спілкування з нею та малолітньою дитиною ОСОБА_3 , заборонити наближатися ближче 100 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалими особами ОСОБА_4 та малолітньою дитиною ОСОБА_3 , заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалих осіб, якщо вони за власним бажанням перебувають у місці невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; заборонити вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати sms-повідомлення) з постраждалими особами або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 23 жовтня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заяви.

Апелянт вважає, що суд ухвалив рішення за неповного з`ясування обставин справи, оскільки жоден із її доводів не був врахований.

Вважає, що дії відповідача негативно впливають на неї та їхню спільну дитину, оскільки з боку відповідача чиниться психологічне насильство, внаслідок чого у дитини стався нервовий стрес, вона була дуже налякана. Даний факт підтверджується виписками та висновком про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини.

Крім того, судом не враховано численні звернення до органів поліції стосовно незаконних дій ОСОБА_2 , в яких зазначалось про знущанням останнім над нею та їхньою спільною дитиною шляхом застосування фізичної сили, погроз, морального й психологічного тиску, що підтверджується відповідними доказами.

Невірним є твердження суду також про те, що ОСОБА_2 не набув статусу кривдника, оскільки не притягувався до відповідальності за вчинення домашнього насильства. Вважає, що сам по собі факт не притягнення особи до юридичної відповідальності не може бути підставою для відмови у встановленні тимчасових обмежень за наявності інших об`єктивних даних, які підтверджуються її доводами.

Просить скасувати рішення Калуського міськрайонного суду від 23 жовтня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити та видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 .

Правом на подачу відзиву сторони не скористались.

У судове засідання апеляційного суду апелянт ОСОБА_1 не з`явилась, надіслала на адресу суду заяву в якій підтримала доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів, просила суд розгляд справи здійснювати у її відсутності.

Представники Служба у справах дітей Калуської міської ради Івано-Франківської області, та Управління в справах сім`ї, молоді, фізичної культури і спорту Калуської міської ради у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, надіслали на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, просили ухвалити рішення яким задовольнити заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд ухвалив розглядати справу у відсутності сторін, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч.ч.1-3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`сованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене судом першої інстанції вищезазначеним вимогам не відповідає.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що заявницею не представлено належні та допустимі докази на підтвердження факту вчинення ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 домашнього насильства, яке було б підставою для видачі обмежувального припису.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ч.1,2 ст.12 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п 2. ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За п. 7 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з п 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суд під час вирішення такої заяви має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів учасників справи. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях».

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не перебували у шлюбі, проте у них є спільна малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається зі свідоцтва про народження дитини (а.с. 9).

Із матеріалів справи вбачається, що заявник неодноразово зверталася до правоохоронних органів з заявами про вчинення насильства у сім`ї у зв`язку з чим, терміновим заборонним приписом стосовно кривдника від 27.02.2020 року винесеного відносно ОСОБА_2 у зв`язку із скоєнням ним психологічного та фізичного домашнього насильства стосовно ОСОБА_1 , останнього строком на п`ять діб з 10 год. 15 хв. 27 лютого 2020 року до 17 год. 50 хв. 03 березня 2020 року заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Згідно акту з`ясування обставин вчинення насильства в сім`ї або реальної загрози її вчинення від 27.09.2021 встановлено, що 18.08.2021 ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство по відношенню до ОСОБА_1 в присутності дитини ОСОБА_3 .

Так, до матеріалів заяви ОСОБА_1 додано лист Калуського районного відділу поліції відділення поліції №2 Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області від 03.09.2021 про те, що в результаті проведення перевірки звернення ОСОБА_1 від 18.08.2021 винесено терміновий заборонний припис стосовно її кривдника ОСОБА_2 .

Копію вказаного термінового заборонного припису апелянтом надіслано на адресу суду 15 грудня 2021 року. Так, із змісту припису встановлено, що 27 серпня 2021 року відносно ОСОБА_2 у зв`язку із скоєнням ним психологічного домашнього насильства стосовно ОСОБА_1 , останньому винесено терміновий заборонний припис, за яким йому заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на одну добу з 09 год. 00 хв. 27 серпня 2021 року до 09 год. 00 хв. 28 серпня 2021 року.

Вказаний терміновий заборонний припис вручено ОСОБА_2 та роз`яснено йому право оскарження припису до суду.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 у встановленому законом порядку оскаржував винесені стосовно нього термінові заборонні приписи.

Крім того, до апеляційної скарги ОСОБА_1 додала висновок про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини ОСОБА_3 від 20 квітня 2021 року №ІРЦ-85908/2021/214799 з якої вбачається що дитині потрібний психологічний супровід.

Згідно наданих виписок з медичної картки ОСОБА_3 вбачається, що дитина потрапляла у лікувальний заклад центральної районної лікарні м. Калуша 11 лютого 2020 року та 13 червня 2020 року з приступом судом та втратою свідомості.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та наведені норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що заявник обґрунтовано звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису і її права мають бути захищенні судом шляхом видачі відповідного обмежувального припису, оскільки заявник дійсно є постраждалою особою від домашнього насильства, а її кривдником є заінтересована особа ОСОБА_2 .

На підставі досліджених доказів, а саме неодноразових звернень ОСОБА_1 щодо вчинення домашнього насильства, досліджених доказів, які підтверджують факт застосування психологічного насильства, та свідчать що існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, і такі ризики є реальними.

Таким чином, у відповідності до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінюючи сам вид насильства (психологічне), ризики, тобто вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, суд приходить до висновку про необхідність покладення на заінтересовану особу обов`язків: заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з нею та малолітньою дитиною ОСОБА_3 , обмежити спілкування з нею та малолітньою дитиною ОСОБА_3 , заборонити наближатися ближче 100 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалими особами ОСОБА_1 та малолітньою дитиною ОСОБА_3 на строк три місяці.

В силу ч. 3ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення заяви.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 23 жовтня 2021 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Калуської міської ради Івано-Франківської області, Управління в справах сім`ї, молоді, фізичної культури і спорту Калуської міської ради, про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 на строк три місяці, яким визначити тимчасові обмеження його прав, а саме:

-заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 та малолітньою дитиною ОСОБА_3 ;

- обмежити спілкування з ОСОБА_1 та малолітньою дитиною ОСОБА_3 ;

- заборонити наближатися ближче 100 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалими особами ОСОБА_1 та малолітньою дитиною ОСОБА_3 ;

Про видачу обмежувальних приписів щодо ОСОБА_2 повідомити Головне управління національної поліції в Івано-Франківській області Калуського районного відділу поліції відділення поліції №2 та Брошнів-Осадську селищну раду Івано-Франківської області шляхом направлення копії рішень суду для взяття ОСОБА_2 на профілактичний облік.

Рішення суду допустити до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: В.А. Девляшевський

О.О. Томин