Провадження № 2/161/5302/21
У Х В А Л А

про забезпечення позову

21 грудня 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд в складі:

головуючого-судді Філюк Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Денисюка І.В.

розглянувши заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» адвоката Ткачука Олега Анатолійовича про забезпечення позову в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредитфактор», Товариство з обмеженою відповідальністю «Пік Нерухомість», третя особа, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», про визнання прав іпотеко держателя та звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и в :

20 грудня 2021 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» адвокат Ткачук Олег Анатолійович звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредитфактор», Товариство з обмеженою відповідальністю «Пік Нерухомість», третя особа, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», про визнання прав іпотеко держателя та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом із позовною заявою від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій представник позивача просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме, на:

- офіс загальною площею 107,1 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ( реєстраційний номер майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 29563721), що належить на праві власності ОСОБА_3 ;

- офісні приміщення/літераА/ загальною площею 246,00 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ( номер об`єкта в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101), що належать на праві власності ОСОБА_2 ;

- заборонити ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам, в тому числі суб`єктам реєстраційних дій ( державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії, в тому числі реєстраційні дії, щодо відчуження ( в тому числі, але не виключно виділ, поділ, перетворення) та реконструкції ( в тому числі, але не виключно прибудови, перепланування, зміни цільового призначення) офісу загальною площею 107,1 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 29563721);

- заборонити ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам, в тому числі суб`єктам реєстраційних дій ( державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії, в тому числі реєстраційні дії, щодо відчуження ( в тому числі, але не виключно виділ, поділ, перетворення) та реконструкції (в тому числі, але не виключно прибудови, перепланування, зміни цільового призначення) офісних приміщень /літераА/ загальною площею 246,00 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (номер об`єкта в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101).

Свою заяву обґрунтовує тим, що предметом позовних вимог за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» визнання права іпотекодержателя та звернення стягнення на предмет іпотеки ( частку в нерухомому майні, яке було реконструйовано. без згоди іпотекодержателя) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, а саме, визнати за ТОВ ««Спектрум Ессетс» право іпотекодержателя та звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/2628/2/09487 від 25.01.2008 року на наступне нерухоме майно: частину офісу площею 65,5 кв.м. (загальною площею 107,1 кв.м.), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ( реєстраційний номер майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 29563721), що належить на праві власності ОСОБА_3 ; частину офісних приміщень /літераА/ площею 77,8 кв.м. (загальна площя яких 246,00 кв.м.), які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ( номер об`єкта в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101), що належать на праві власності ОСОБА_2 . Вищевказані об`єкти нерухомого майна до реконструкції належали ОСОБА_1 , яка передала дане майно в іпотеку первинному кредитору( іпотеко держателю) ВАТ «Ерсте Банк», як забезпечення виконання своїх зобов`язань за кредитним договором № 014/2628/2/09487 від 25.01.2008 року. Вважає, що існує ймовірність, що під час судового розгляду даної справи, відповідачі по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 які на сьогоднішній день являються власниками вищевказаного нерухомого майна, можуть здійснити його відчуження та користь третіх осіб та/або здійснити реконструкцію даного нерухомого майна, що в подальшому може призвести до ускладнення,або взагалі унеможливлення виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частинами першою-другою статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення у справі в разі задоволення заявленого позову.

При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

При цьому відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність безпосереднього зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд оцінює виключно обґрунтованість заяви на предмет доведення обставин, які свідчать про необхідність застосування заходу забезпечення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору, що виник між сторонами є правовідносини з приводу нерухомого майна,а саме частини офісу площею 65,5 кв.м. (загальною площею 107,1 кв.м.), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ( реєстраційний номер майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 29563721), що належить на праві власності ОСОБА_3 ; частини офісних приміщень /літераА/ площею 77,8 кв.м. (загальна площя яких 246,00 кв.м.), які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ( номер об`єкта в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101), що належать на праві власності ОСОБА_2 .

У поданій заяві про забезпечення позову вказано вид забезпечення позову, зазначено усю необхідну інформацію про предмет забезпечення. Зокрема, додано інформацію, з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Заява містить достатньо обґрунтовані припущення про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне майно співвідноситься з предметом позову і забезпечить фактичне поновлення порушеного права позивача та можливість виконання судового рішення, у разі постановления такого рішення про задоволення позову.

Разом з цим, наявність накладеного арешту на спірне майно не є безумовною підставою для відмови державним реєстратором у проведенні реєстраційних дій, як і безумовною підставою для зупинення їх проведення, в той час, як такою підставою, на думку суду, є саме рішення про заборону вчинення реєстраційних дій.

За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому, як наголошує Європейський суд з прав людини у рішенні "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, що відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Згідно з пп. 3 п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі або заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій, а також надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій.

Частина 1 статті 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" містить перелік підстав для відмови у державній реєстрації. Зокрема, такою підставою вказано: у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії (п. 2 ч. 1 ст. 28).

Отже, заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений зокрема Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 915/508/18 від 09.11.2018).

Судом досліджено, що позивач належними та допустимими доказами обґрунтував причини звернення із заявою про забезпечення позову.

Враховуючи викладене вище, суд зазначає що належними, співмірними та адекватними заходами забезпечення позову у даному випадку будуть такі заходи як:

1) накладення арешту на нерухоме майно, а саме, на:

- офіс загальною площею 107,1 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ( реєстраційний номер майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 29563721), що належить на праві власності ОСОБА_3 ;

- офісні приміщення/літераА/ загальною площею 246,00 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ( номер об`єкта в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101), що належать на праві власності ОСОБА_2 ;

2) Заборона державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав, включаючи державних реєстраторів структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України, виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської та Севастопольської міської, районної, районної в містах Києві та Севастополі державної адміністрації, нотаріусам та акредитованим суб`єктам державної реєстрації, іншим органам які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна, на яке накладено арешт.

При цьому суд зазначає, що вказані заходи забезпечення позову мають наслідком лише збереження існуючого становища до розгляду справи по суті та ніяким чином не зумовлюють фактичного вирішення спору по суті.

Вказані заходи забезпечення позову безпосередньо пов`язані із предметом розгляду у даній справі, оскільки спір стосується вищевказаного нерухомого майна.

За таких обставин, враховуючи пов`язаність вищевказаних заходів забезпечення позову з його предметом, ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених прав позивача у разі задоволення позову та невжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд вважає за необхідне задовольнити заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» адвоката Ткачука Олега Анатолійовича про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» адвоката Ткачука Олега Анатолійовича про забезпечення позову в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредитфактор», Товариство з обмеженою відповідальністю «Пік Нерухомість», третя особа, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», про визнання прав іпотеко держателя та звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

Забезпечити позов шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, а саме:

- офіс загальною площею 107,1 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ( реєстраційний номер майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 29563721), що належить на праві власності ОСОБА_3 ;

- офісні приміщення/літераА/ загальною площею 246,00 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ( номер об`єкта в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101), що належать на праві власності ОСОБА_2 .

Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав, включаючи державних реєстраторів структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України, виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської та Севастопольської міської, районної, районної в містах Києві та Севастополі державної адміністрації, нотаріусам та акредитованим суб`єктам державної реєстрації, іншим органам які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна, на яке накладено арешт.

Ухвалу до негайного виконання направити до Державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Львів).

Про результати виконання ухвали Державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Львів) повідомити суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України, ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Дата складення повного тексту ухвали 21 грудня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду Т. М. Філюк