Справа № 587/1643/21
Номер провадження 2-др/573/18/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.

з участю секретаря: Шаповал С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля заяву представника позивача адвоката Гурнак С.О. про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення судових витрат на правову допомогу,

в с т а н о в и в:

01 грудня 2021 до суду надійшла заява представника позивача - адвоката Гурнак С.О. про ухвалення додаткового рішення у справі № 587/1643/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Нижньосироватська сільська рада Сумського району Сумської області про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, яким просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правову допомогу в розмірі 3 700 грн.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Гурнак С.О. не з`явилися, представник направила до суду клопотання про розгляд заяви без участі сторони позивача (а. с. 82).

Відповідач ОСОБА_2 та представник третьої особи - Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області у судове засідання не з`явились без повідомлення причин.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути заяву без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши заяву з додатками та матеріали цивільної справи, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 25 листопада 2021 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Нижньосироватська сільська рада Сумського району Сумської області про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, задоволено частково (а. с. 67-71).

При зверненні з позовом до суду представником позивача було повідомлено про судові витрати, які просила покласти на відповідача, в тому числі на правову допомогу адвоката на підставі доказів, наданих в передбачений законом строк після розгляду справи і ухвалення судом рішення. В заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивача просила стягнути з відповідача витрати, понесені позивачем на правову допомогу в розмірі 3 700 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За змістом ч.ч. 2, 3 цієї статті заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно із частиною першою та пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частина друга статті 137 ЦПК України).

У ч. 2 ст. 141 ЦПК України зазначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним щодо предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За положеннями пункту 4 частини першої статті 1, частин третьої та п`ятої статті27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Зазначені критерії застосовує й Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 у справі N 826/1216/16(провадження N 11-562ас18) зазначено, що "склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат".

Крім того, аналогічні висновки вказані також у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі N 379/1418/18 (провадження N 61-9124св20).

Судом встановлено, що в судовому засіданні, яке відбулось 25 листопада 2021 року, інтереси позивача ОСОБА_1 представляла адвокат Гурнак С.О. на підставі ордеру ВМ №1018896 від 18.08.2021, виданого на підставі договору про надання правової допомоги №14 від 12.08.2021 (а. с. 29-30).

Проте, такий договір №14 від 12.08.2021 року, всупереч вимогам закону, сторона позивача не долучила до матеріалів справи ні під час розгляду справи по суті, ні під час вирішення питання щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Представник позивача у своїй заяві просить стягнути витрати понесені відповідно до умов договору № 14 від 25.11.2021 в розмірі 3 700 грн., з яких: 1) 200 грн. зустріч з клієнтом, консультація; 2) 600 грн. оплата допомоги адвоката на досудовій стадії, збір доказової бази, тощо; 3) за складання позовної заяви, виготовлення документів 2 000 грн.; 4) представництво інтересів клієнта в суді за 1 участь 700 грн.; 5) транспортні витрати 200 грн.

При цьому, адвокат Гурнак С.О. у попередньому орієнтованому розрахунку судових витрат визначила значно меншу суму витрат, а саме 3 200 грн., з яких по 1 пункту 200 грн.; по 2) 500 грн.; по 3)- 2 000 грн.; по 4) 500 грн. та включила в понесені витрати суму судового збору- 908 грн., які відповідно до вимог ч. 1 ст. 133 ЦПК України не є такими витратами.

Зі змісту ч. 4 ст. 141 ЦПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Враховуючи вищевикладене, заявник не надав суду доказів розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги в даній справі у визначній сумі.

Крім того, всупереч постанови Верховного Суду від 23 листопада 2020 року у справі N 638/7748/18 (провадження N 61-13573св19), інформація, яка міститься в акті надання послуг (приймання правничої допомоги), зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Також, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

Разом з цим встановлено, що представником позивача не надано документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи на професійну правничу допомогу відсутні, а тому у задоволенні заяви представника позивача - адвоката Гурнак С.О. про ухвалення додаткового рішення у справі слід відмовити.

Відповідно до статті 270 цього Кодексу у разі відмови у задоволені розподілу судових витрат, суд постановляє ухвалу про відмову у постановленні додаткового рішення.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача адвоката Гурнак С.О. про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правову допомогу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя