ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

06 грудня 2021 року

м. Харків

Справа № 644/1422/14-ц

Провадження № 22-ц/818/4529/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Маміної О.В,, Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання : Гармаш К.В.,

Учасники справи:

боржник (заявник): ОСОБА_1 ,

стягувач: ОСОБА_2 ,

заінтересована особа: Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),

заінтересована особа: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 , заінтересовані особи Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Харків) і ОСОБА_3 , про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі його представника ОСОБА_4 , на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 травня 2021 року, постановлену суддею Клименко А.М., -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, стягувач ОСОБА_2 , заінтересовані особи Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Харків) і ОСОБА_3 .

В обгрунтування заяви зазначає, що 25 липня 2014 року державним виконавцем Близнюковим Ю.В. було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №44143939 та арешт рахунків боржника. 19 серпня 2015 року державним виконавцем було прийнято постанову про повернення виконавчого листа стягувачу у відповідності до п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначає, що на теперішній час заборгованість за виконавчим листом є погашеною, а тому виконавчий лист є таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 травня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_4 , просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про задоволення її заяви, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що фактичне існування виконавчого документа не входить до предмета доказування у справах про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Також зазначає, що станом на 21 грудня 2016 року зобов`язання за договором позики були виконані відповідно до чинного на той момент Закону. Отже, обов`язок боржника є припиненим, і судом першої інстанції було помилково відмовлено у задоволені заяви про визнання виконавчого листа №644/1422/14-ц, виданого 16 липня 2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова, таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено обставин помилкової видачі вказаного виконавчого листа або виконання боржником обов`язку за договором позики.

Колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Судом встановлено, що 16.07.2014 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова був виданий виконавчий лист № 644/1422/14-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і заявника - ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості на загальну суму 573665,48 грн.

25.07.2014 державним виконавцем Близнюковим Ю.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 44143939 і арешт рахунків боржника. 19.08.2015 державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого листа стягувачу у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначені обставини встановлені судом на підставі листа Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 22/139470 від 09.12.2020.

Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна іпотекодержателем ОСОБА_3 звернено стягнення на предмет іпотеки квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом набуття її у власність, за результатами чого, 21.12.2016 року зареєстровано право власності на предмет іпотеки за ОСОБА_3 .

Відповідно до пунктів 8, 11 Договору Іпотеки у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим Договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового повернення всієї позики і права звернення стягнення на майно, заставлене іпотекодавцем у забезпечення виконання зобов`язань за договором позики.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції чинній на час звернення стягнення на предмет іпотеки) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

Отже, на час вчинення реєстраційних дій 21 грудня 2016 року, положення статті 36 Закону України «Про іпотеку» передбачали таку підставу припинення зобов`язання, як позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки з метою забезпечення вимог кредитора - іпотекодержателя. У разі завершення такого позасудового врегулювання, тобто звернення стягнення на предмет іпотеки у способи, визначені статтею 37 Закону України «Про іпотеку», зобов`язання припиняється, оскільки за положеннями Закону усі наступні вимоги є недійсними.

Отже, оскільки іпотекодержатель реалізував своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб захисту за відповідним застереженням в іпотечному договорі, що послужило підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, а тому відмова у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню призведе до подвійного стягнення на користь кредитора однієї й тієї ж суми заборгованості одночасно за рахунок іпотечного майна боржника й відбудеться фактичне подвоєння суми заборгованості.

Отже, суд першої інстанції неправильно застосував до виниклих правовідносин норми матеріального та процесуального права, оскільки ОСОБА_3 скористався своїм правом, передбаченим договором іпотеки, та зареєстрував на своє ім`я право власності на предмет іпотеки - квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 376 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є, зокрема, неправильне застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню, заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню задоволенню.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі його представника ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 травня 2021 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 644/1422/14-ц, виданий 16.07.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова боржник - ОСОБА_1 , стягувач - ОСОБА_2 про солідарне стягнення з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості на загальну суму 573665, 48 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова

Повний текст постанови виготовлено 17 грудня 2021 року