Провадження № 2/234/1596/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Лутай А.М.

за участю секретаря судового засідання Коханової Д.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Банк Форвард» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Акціонерне товариство «Банк Форвард» (далі АТ «Банк Форвард» або Банк) 09.12.2021р звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що 25 грудня 2012 року відповідачка ОСОБА_1 звернулася до Банку із підписаною нею Заявою №102839430, яка в п.3 містить пропозицію (оферту) про укладення договору про надання та використання платіжної картки. Банк 01.04.2013 р. акцептував (прийняв) пропозицію (оферту), викладену в Заяві ОСОБА_1 , і уклав з нею Договір про надання та використання платіжної картки №105324869, шляхом здійснення дій, які відповідно до п.4.2 Заяви вважаються акцептом оферти Вартанян Н.Р., а саме відкрив їй поточний рахунок № НОМЕР_1 та випустив на ім`я ОСОБА_1 платіжну картку. Внаслідок здійснення Банком у відповідності до ст.1069 ЦК України кредитування Рахунку у відповідачки виникла заборгованість перед Банком. 28.01.2018, а потім повторно 07.08.2020 Банк направив відповідачці Заключний рахунок-виписку, а відповідачка 13.08.2020 отримала даний Заключний рахунок-виписку із вимогою погасити заборгованість за Договором про картку в сумі 34 234,68 грн. Проте, в порушення умов Договору про картку заборгованість в сумі 34 234,68 грн, відповідачкою не погашена, що підтверджується випискою по особовим рахункам та розрахунком заборгованості Відповідачки. Зазначає, що станом на 02.12.2020р відповідачка має заборгованість перед Банком в сумі 37 070,99 грн, яка складається з: 34 234,68 грн сума заборгованості; 2 836,31 грн 3% річних. Просить стягнути з відповідачки на користь Банку заборгованість за Договором про надання та використання платіжної картки № НОМЕР_2 в загальному розмірі 37 070,99 грн, та у рахунок повернення сплаченого судового збору в сумі 2 102,00 грн.

Представник АТ «Банк Форвард» Діабате К.М. підтримала вимоги позову в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення, надавши суду заяву про розгляд даної справи у відсутність представника.

ОСОБА_2 , представник відповідачки ОСОБА_1 , надав суду заяву, згідно до якої просить проводити судове засідання без його участі та участі відповідачки ОСОБА_1 . Також, в зазначеній заяві просить відмовити в задоволенні позову АТ «Банк Форвард» до ОСОБА_1 , мотивуючи свої заперечення тим, що в своїй позовній заяві Банк просить стягнути з відповідачки заборгованість по платіжній картці № НОМЕР_2 , яку відповідачка отримала за заявою №102839430 від 25.12.2012р. На підтвердження своїх вимог позивач надав до суду заяву №102839430 від 25.12.2012р, виписки по рахункам, вимогу до відповідача щодо сплати заборгованості, статутні документи. При вивченні вищезазначеної заяви вважає, що слід дійти висновку про те, що номер заяви відповідає номеру кредитного договору, а саме № НОМЕР_3 . Ця заява зроблена для отримання споживчого кредиту строком по грудень 2014 року в сумі 5 939,48грн, для придбання ноутбука. Відповідно до вимоги, яка була направлена позивачем відповідачці, позивач вимагає сплатити заборгованість та кредитному договору №105324869 від 01.04.2013 року. Відповідно до виписок по рахунках, наданих позивачем, виписки зроблені по кредитній угоді №105324869 від 01.04.2013 року. Тобто позивач вимагає стягнення заборгованості не кредитному договору №105324869 від 01.04.2013р, а надав документи про отримання відповідачем споживчого кредиту в сумі 5 939,48грн, для придбання ноутбука за кредитним договорам №102839430 від 25.12.2012 року. Жодного доказу про отримання відповідачкою кредиту за договором №105324869 від 01.04.2013р позивач до суду не надав. Крім того вважає, що надані позивачем виписки не можна вважати письмовими доказами в розумінні ст.95 ЦПК України, так як вони не містять зазначення прізвища особи, її посади, що має право на відображення від імені заявника даних, представленому у наведеному документі, відсутній оригінальний підпис відповідальної особи банку, яка уповноважена перевіряти правильність оформлення документів та відображення їх обліку, тобто ці виписки складені з порушенням п.п.60-62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійсненна операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою №75 від 04.07.2018р Правління Національного банку України. Вказує, що з наданих роздруківок виписок по рахункам не вбачається, що визначена у них інформація перевірена належним чином та відповідальним працівником з визначенням посади, прізвища відповідальної особи, у якої наявне право на підписання даних, що відображені у виписках. Крім того, зазначає, що позивачем не надано жодного доказу про отримання відповідачкою платіжної картки, невідомі дата її отримання, строк дії картки, умови користування, тощо. З посиланням на ст.256 ЦК України, зазначає, що під час звернення Банку до суду із даним позовом сплив строк позовної давності.

Відповідно до ст.211 ч.2 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких підставнаступного.

Судом встановлено, що 25 грудня 2012 року ОСОБА_1 звернулася до ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», з особисто підписаною заявою №102839430 для отримання споживчого кредиту на товар, яка в п.3 містить пропозицію (оферту) про укладення Договору про надання та використання платіжної картки.

Банк пропозицію (оферту), викладену в заяві відповідачки акцептував (прийняв) 01.04.2013р, уклавши з останньою Договір про надання та використання платіжної картки № НОМЕР_2 , шляхом здійснення дій, які відповідно до п.4.2 заяви вважаються акцептом оферти відповідачки, а саме, відкрив відповідачці поточний рахунок № НОМЕР_1 та випустив на її ім`я платіжну картку. Зазначене підтверджується виписками по особовим рахункам відповідачки.

Тарифи по вказаній картці затверджені наказом Банку від 12 лютого 2013 року за №118/1.

Відповідно до п.8 Заяви, клієнт розуміє і погоджується з тим, що складовою та невід`ємною частиною Договору про надання та використання платіжної картки є Умови по карткам (діючі Тарифи по карткам Клієнт отримує у день отримання картки, а також діючі Тарифи та Умови по карткам, розміщені на офіційному сайті банку в мережі Інтернет, з якими клієнт може у будь-який час ознайомитись (п.2.12. Умов по Карткам).

Відповідно до п.8 Заяви, відповідачка з Умовами по карткам та Тарифами ознайомлена, повністю згодна, їх зміст розуміє, та їх положень зобов`язується неухильно дотримуватись.

Відповідно до п.4.1 Умов по карткам, які є невід`ємною частиною договору про картку, заборгованість Клієнта перед Банком за цим договором виникає в результаті: надання Банком Клієнту кредиту; нарахування Банком процентів, що належать до сплати Клієнтом за користування кредитом; нарахування Банком плат і комісійних винагород, що належать до сплати Клієнтом; виникнення інших грошових зобов`язань Клієнта перед Банком, визначених Договором про картку (у тому числі Тарифами та/або Умовами по карткам).

Відповідно до п.7.10 Умов, відповідачка зобов`язалася у випадку отримання кредитів в рамках договору про картку погасити такий кредит відповідно до Умов по карткам, а також сплатити банку відсотки за користування кредитом та інші платежі, передбачені діючими в Банку тарифами.

Згідно п.8.9 Умов по карткам, банк має право стягувати з клієнта проценти за користування кредитом, плати, комісійні винагороди, а також інші платежі (в т.ч. штрафи/пені), передбачені Договором про картку (у тому числі умовами по карткам та/або тарифами).

Внаслідок здійснення банком у відповідності до ст.1069 ЦК України кредитування відповідачки, у останньої виникла заборгованість перед банком, яка станом на 02.12.2020 складає 37 070,99грн, з яких: 34 234,68грн сума заборгованості; 2 836,31грн 3% річних.

Зазначене підтверджується розрахунком заборгованості, а також, випискою по особовому рахунку відповідачки, що є первинним документом в розумінні ст.9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до п.8.16 Умов по карткам, Банк має право на власний розсуд визначити момент витребування кредиту та у будь-який момент часу вимагати від Клієнта погашення заборгованості в повному обсязі шляхом формування й направлення Клієнту Заключного рахунку-виписки - документу, що містить вимогу Банку до Клієнта про повне погашення Клієнтом всієї заборгованості за договором про картку (п.1.20 Умов).

Сума, вказана в Заключному рахунку-виписці, є повною сумою заборгованості на дату його виставлення клієнту (п.4.19 Умов). Погашення заборгованості на підставі виставленого банком клієнту заключного рахунку-виписки проводиться шляхом розміщення клієнтом на рахунку грошових коштів в обсязі, достатньому для погашення заборгованості (п.4.21 Умов).

28.01.2018 року, а потім повторно 07.08.2020 р. Банк направив відповідачці Заключний рахунок-виписку з вимогою погасити заборгованість в тридцятиденний строк за Договором про картку № НОМЕР_2 від 01.04.2013 в сумі 34 234,68 грн. Згідно наявного в матеріалах справи поштового повідомлення, зазначена вимога отримана відповідачкою особисто 13.08.2020 року.

За п.4.18 Умов по карткам, погашення заборгованості повинне бути здійснене Клієнтом у строк не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів від дня виставлення Заключного Рахунку-виписки (тобто формування і направлення Клієнту). Проте, в порушення зазначених вище умов Договору про картку, відповідачкою кредитна заборгованість перед банком дотепер не погашена.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного:

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справине інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, за змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.2 ст.642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

В свою чергу, згідно зі ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Таким чином, наслідком акцепту (прийняття) ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», оферти (пропозиції), викладеної у п.3 заяви ОСОБА_1 , став факт надання платіжної картки і її активації клієнтом в порядку п.2.5, 2.9 Умов по карткам для здійснення операцій з наданих банком кредиту.

Відповідно до п. 3 підписаної відповідачкою заяви, Договір про картку укладений на умовах, викладених в цій Заяві, Тарифах по картках Банку та Умовах надання та обслуговування платіжних карток Банку.

Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно правового висновку, викладеного у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, право кредитора нараховувати передбачені договором відсотки за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги за ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц, провадження №14-16цс18.

Отже, за результатами надання правової оцінки наявним у справі доказам, суд дійшов висновку про укладення між сторонами Договору про надання та використання платіжної картки, елементом якого є кредитний договір, оформлений заявою клієнта ОСОБА_1 від 25.12.2012р, що підписана останньою, містить інформацію про розмір відсотків за кредитом 55,00% річних.

Судом врахувано також обізнаність позичальника (відповідачки) з Умовами надання та обслуговування платіжних карток (далі скорочено - Умовами по карткам), Тарифами по карткам, які є складовою та невід`ємною частиною Договору, що вона засвідчила в п.п.3, 8 заяви і п. 4.1. Умов по карткам, і розуміння їх обов`язковості до виконання. Також відповідачка підтвердила отримання нею, як клієнтом, оригінальних примірників її заяви від 25.12.2012р та цих Умов надання та обслуговування платіжних карток по краткам.

В цих формулярах сторонами узгоджено порядок, терміни і розмір платежів, в тому числі платежів за порушення виконання умов договору. Клієнт (відповідач) погодився, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку.

Такі висновки суду відповідають правовим висновкам Верховного Суду у постанові від 30.10.2019 у справі 751/10114/16-ц, що в силу ч.4 ст.263 ЦПК України є обов`язковими до врахування спорів з подібними правовідносинами.

Судом також встановлений факт отримання відповідачкою кредитних коштів, активне користування карткою на зняття кредитних коштів і часткове повернення кредиту, в тому числі зі сплатою відсотків, з використанням отриманої від банку згідно з укладеним кредитним договором платіжної картки, що супроводжувалося зміною кредитного ліміту у часі кредитування, і що підтверджено виписками за особовим рахунком відповідачки.

Згідно зі ст.41 Закону України «Про Національний банк України» та ч.ч.1, 2 ст. 68 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Національний Банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та Правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі Правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Згідно з вказаним положенням закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Таким чином, виписка по картковому рахунку відповідачки, що міститься в матеріалах справи, як регістр аналітичного обліку, що підтверджує виконані операції з видачі відповідачці кредитних коштів і часткове погашення нею боргу, є належним і допустимим доказом щодо заборгованості за тілом кредиту та нарахованими процентами, обумовленими сторонами.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18.

Утворення у відповідачки заборгованості через неналежне виконання нею грошових зобов`язань з повернення наданих банком у кредит коштів (п.7.10 Умов по карткам) зведено у розрахунку заборгованості, якими підтверджена заявлена банком сума як за основною заборгованістю, так по процентах позичальника.

Жодна з транзакцій за участю виданої відповідачці платіжної картки останньою не оспорена. Контррозрахунку заборгованості відповідачкою не представлено.

При цьому, суд враховує, що закінчення терміну кредитування визначено моментом вимоги у спосіб, передбачений п.п.2.20, 4.18, 8.9, 8.16 Умов по карткам, за якими договір діє до повного погашення заборгованості на підставі виставленого клієнту банком заключного рахунку-виписки. Погашення заборгованості повинне бути здійснене клієнтом у строк не пізніше 30 календарних днів від дня виставлення заключного рахунку-виписки. Днем виставлення заключного рахунку-виписки є день його формування і направлення клієнту (в даному випадку 28.01.2018 року).

Саме цим кінцевим терміном (28.01.2018 року + 30 днів) обмежуються нарахування банком процентів за ст.625 ЦК України за користування кредитними коштами, що відповідає правовим висновкам Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12.

З огляду на викладене вище, належність наданих позивачем доказів на підтвердження факту існування боргу знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 08 листопада 2019 року у справі №646/5735/14-ц, від 10 травня 2018 року у справі № 285/2912/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі №591/6511/16-ц.

Щодо заяви представника відповідачки про застосування до вимог Банку строку позовної давності, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки.

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як було зазначено више, відповідно до п.8.16 Умов по карткам, Банк має право на власний розсуд визначити момент витребування Кредиту та у будь-який момент часу вимагати від Клієнта погашення заборгованості в повному обсязі шляхом формування й направлення Клієнту Заключного Рахунку-виписки. Сума, вказана в Заключному Рахунку-виписці, є повною сумою Заборгованості на дату його виставлення Клієнту (п.4.19 Умов по карткам). Погашення Заборгованості на підставі виставленого Банком Клієнту Заключного Рахунку-виписки проводиться шляхом розміщення Клієнтом на Рахунку грошових коштів в обсязі, достатньому для погашення Заборгованості (п.4.21 Умов по карткам).

Згідно наданої Заключної вимоги, Банк скористався своїм правом дострокової вимоги погашення кредиту. Відповідно до Вимоги, боржник мав сплатити заборгованість до 28.02.2018 року. Таким чином, перебіг позовної давності, про застосування якої заявив представник відповідачки, починається з 01.03.2018 року.

Враховуючи дату звернення Банка до суду 03.12.2020, суд вважає, що Банком не порушені строки позовної давності для звернення до суду з вимогами про стягнення з відповідачки заборгованості, а тому позовні вимоги Банка підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, у відповідності із ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь Банку в рахунок повернення судового збору в сумі 2102,00 грн.

Керуючись ст.ст.12,81,89,141,259,263 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Банк Форвард» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» (місцезнаходження: 01032, м.Київ, вул. Саксаганського, буд.105, ) заборгованість за Договором про надання та використання платіжної картки № НОМЕР_2 в сумі 37 070 (тридцять сім тисяч сімдесят) грн 99 коп, з яких 34 234,68 грн - заборгованості за договором, 2 836,31 грн- 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» (місцезнаходження: 01032, м.Київ, вул. Саксаганського, буд.105, ) витрати на оплату судового збору в розмірі 2 102,00 (дві тисячі сто дві) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені 22.11.2021р.

Суддя: А.М.Лутай