Провадження №2/554/65/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави в складі:

судді Блажко І.О.

при секретарі - Бондарєву В.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики ,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики. В якій прохав : винести рішення суду, яким позовну заяву ОСОБА_3 , про стягнення ОСОБА_3 заборгованість за договором позики у розмірі - 109 341,92 доларів США, а саме : основний борг -14 000,00 доларів США; пеню в розмірі 0,5% від суми заборгованості 14 000,00 доларів СШАза кожен день прострочення за період з 31.03.2017 по 30.11.2020 в розмірі 93 800,00 доларів США; 3% річних від простроченої суми за період з 31.03.2017 по 30.11.2020 в розмірі 1 541,92 доларів США. Винести рішення суду, яким стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , понесені у справі витрати у сплаті судового збору у розмірі - 10 510,00 грн. В обгрунтування позову зазначив, що 15.11.2016 позивач надав відповідачу грошову позику у сумі 14 000,00 доларів США з терміном повернення до 31.03.2017, про що між сторонами у місті Глобине Полтавської області було укладено письмовий договір позики. Зазначені кошти відповідач у визначений договором строк не повернув, а тому як наслідок, виникла грошова заборгованість, підтвердженням цього є договір від 15.11.2016 та письмова розписка від 15.11.2016 про отримання даної суми відповідачем у день та місці підписання договору. При цьому, п.3.4 договору сторони визначили та узгодили, що «Закінчення дії цього договору не звільняє сторони від обов`язку виконати свої зобов`язання в натурі і відповідальності за їх порушення, які мали місце протягом його строку дії». Крім того, сторонами було погоджено, що «Позика повертається в грошовій формі у валюті, яка фактично була отримана позичальником» (пункт 4.2. договору). Порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору. У випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього договору, винна сторона несе відповідальність, визначену цим договором та чинним в Україні законодавством.» (п.5.1 договору). «У разі прострочення повернення суми позики у строки, визначені п.3.1 цього договору, позичальник сплачує позикодавцю пеню у розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожний день прострочення. Позичальник відшкодовує позичкодавцю всі завдані збитки в повній сумі понад сплачену пеню." (п.5.2 договору). Таким чином, між сторонами існують договірні правовідносини з позики. Позичальником повністю не виконані зобов`язання перед позикодавцем. Кошти, що були відповідачем отримані у позику, позивачу - не повернуті. Через що позивач змушений звернутися за захистом порушених майнових прав до суду (а.с.1-8).

02 грудня 2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі №№554/11132/2020, 2/554/3020/2020. Розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено справу у підготовчому засіданні на 16.30 годин 23 грудня 2020 року (а.с.21).

23 грудня 2020 року ухвалою суду заяву представника позивача ОСОБА_3 за ордером Мудра С.В. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики повернуто (а.с.47, 48).

30 грудня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача ОСОБА_4 за ордером адвоката Остапенка О.П. В якому зазначили, що не погоджуються з викладеним у позовній заяві, вважають її такою, що заявлена з пропуском строку позовної давності та є такою, що не підлягає задоволенню. Щодо стягнення основного боргу, 3 % річних та пені. 15.11.2016 між позивачем та відповідачем укладено договір позики. Відповідно до п. 1.1 договору в порядку та на умовах, визначених договором, позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у розмірі 14 000,00 дол. США, а позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк. Позика вважається переданою позичальникові в момент передачі готівки, що зокрема може підтверджуватися розпискою (п. 2.3 договору). Розписка між сторонами укладена та підписана 15.11.2016. Як визначено п. 3.2 договору він вважається укладеним з моменту його підписання і набирає чинності в момент повної передачі позики позичальникові. Дія цього договору закінчується в момент повернення всієї суми, що позичалася позичкодавцю, але не пізніше 31.03.2017. Отже, сторони визначили строк повернення позички не пізніше 31.03.2017. Відповідно до прохальної частини позовної заяви позивач бажає стягнути з відповідача 14 000,00 дол. США основного боргу, 93 800,00 дол. США пені, 1 541,92 дол. США 3 % річних. Вважають, що позивач був обізнаний та об`єктивно знав про початком перебігу позовної давності по стягненню заборгованості за договором позики від 15.11.2016. Як вже зазначалося вище строк повернення позики сплив 31.03.2017, позов позивачем було подано 30.11.2020 з пропуском строку позовної давності за основним боргом на 3 % річних майже на 8 місяців, за пенею 2 роки 8 місяців. Отже, строк позовної давності за основною сумою заборгованості - 14 000,00 дол. США та 3 % річних - 1 541,92 дол. США сплив 01.04.2020, за пенею 93 800,00 дол. США сплив 01.04.2018. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). 21.12.2020 між ОСОБА_4 та АО «Аргос» було укладено договір про надання правничої допомоги № 283. Орієнтовна сума судових витрат, які ОСОБА_4 планує понести при розгляді даного позову в суді першої інстанції 7 000,00 грн (а.с.57, 58).

26 січня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі. Призначено розгляд справи по суті на 10.00 годин 16 лютого 2021 року (а.с.64).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 з ордером Мудра С.В. позовні вимоги підтримала та прохала задовольнити. Відносно застосування строку позовної давності заперечувала.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не з`явився, будучи у встановлений ЦПК України повідомленим.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 за ордером Остапенко О.П. відносно позову заперечував, прохав врахувати пояснення викладені у відзиві на позов та прохав застосувати до позовних вимог строк позовної давності і стягнути з позивача понесені витрати на правничу допомогу у сумі 7 000 грн.

В судове засідання відповідач ОСОБА_4 не з`явився, будучи у встановлений ЦПК України повідомленим.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову частково.

Судом встановлено, що 15 листопада 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_3 позичив ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 14 000 доларів США (а.с.12, 13).

Відповідно до п.1.1 договору позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у розмірі 14 000 доларів США, а позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк.

Відповідно до п.1.2 договору позика надється позичальнику на безпроцентній (безоплатній) основі.

Відповідно до п.2.1 договору позикодавець передає позику позичальникові у момент підписання цього договору.

Відповідно до п.2.2 позика передається шляхом видачі всієї суми готівкою в момент підписання цього договору.

Відповідно до п.2.3 позика вважається переданою позичальникові в момент передачі готівки, що зокрема може підтверджуватися розпискою.

Відповідно до п.3.1 строк позики розпочинається з моменту набрання чинності цим договором і закінчується 31 березня 2017 року.

Відповідно до п.3.4 закінчення дії цього договору не звільняє сторони від обов`язку виконати свої зобов`язання в натурі і відповідальності за їх порушення, які мали місце протягом його строку дії.

Відповідно до п.5.2 у разі прострочення повернення суми позики у строки у строки, визначені п.3.1 цього договору, позичальник сплачує позикодавцю пеню у розмірі 0,5 % від суми заборгованості за кожний день прострочення. Позичальник відшкодовує позикодавцю всі завдані збитки в повній сумі понад сплачену пеню.

Виходячи із ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється відвідповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строки та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, щоз звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України.

Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено 15.11.2016 договір позики, що підтверджується копією договору позики від 15 листопада 2016 року (а.с.14).

Розпискою від 15.11.2016, ОСОБА_4 , в момент підписання розписки, підтвердив факт отримання від ОСОБА_3 коштів у розмірі 14 000 доларів США, які видаються йому на підтвердження укладенні із ним та ОСОБА_3 договору позики від 15 листопада 2016 року. Зобов`язується повернути грошові кошти, у відповідності до умов договору позики від 15.11.2016, а у разі якщо ним не встановлено дату повернення протягом 10 днів з моменту направлення вимоги, що підтверджується копією розписки від 15 листопада 201 року (а.с.14).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 основну суму боргу у розмірі 14 000 доларів США, що в еквіваленті становить 14 000 доларів США, за курсом Національного Банку України долара США на день укладення договору 15.11.2016 становить 360 500 грн.

Виходячи із ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як слідує із договору позики, позика надається позичальнику на безпроцентній (безоплатній) основі.

Таким чином, договором позики не передбачено стягнення з позичальника 3% річних від простроченої суми.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми.

Статтею 546 ЦК України, передбачена можливість забезпечення виконання зобов`язання неустойкою.

Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, а згідно п. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового стягнення за кожен день прострочення виконання.

Статтею 546 ЦК України, передбачена можливість забезпечення виконання зобов`язання неустойкою.

Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, а згідно п. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового стягнення за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо воно значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У ст. 256 ЦК України зазначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо) (ст. 266 ЦК України).

Договір позики укладено 15.11.2016 строком до 31.03.2017, позивач ОСОБА_3 звертається до суду з позовом про стягнення заборгованості 02.12.2021.

Таким чином, вимога про стягнення пені в розмірі 0,5 % від суми заборгованості за кожен день прострочення подана заявлена з порушенням строку позовної давності, оскільки строк позовної давності за цією вимогою сплинув 01.04.2018.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 пені в розмірі 0,5% від суми заборгованості 14 000,00 доларів СШАза кожен день прострочення за період з 31.03.2017 по 30.11.2020 в розмірі 93 800,00 доларів США.

Відповідно до ч.1ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи

Як слідує з матеріалів справи, представником відповідача адвокатом Остапенко О.П. на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом від 01.02.2021; платіжне доручення від 21.12.2020; акт прийому-передачі послуг за договором про надання правничої допомоги №283 від 21.12.2020 (а.с.69, 71, 72).

Згідно ч.1 ст. 137 ЦПК України : витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання адвоката Остапенка О.П. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 400 грн., яка складається з : вивчення судової практики 1 000 грн., складання відзиву - 1 000 грн. (2 аркуші х на 500 грн. = 1000); участь у судових засіданнях 1 400 грн. (1 судове засідання 3 хв., 2 судове засідання 22 хв., що в сукупності дорівнює 25 хв).

Судові витрати у справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають10 510 грн. (а.с.9).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також стягнути з ОСОБА_4 судові витрати сплачені позивачем при подачі позову у розмірі 3 605 грн. (1% від суми (360 500) задоволених позовних вимог).

Судовий збір у розмірі 6 895 (10510-3605=6 895) гривень віднести на користь держави.

Керуючись ст.ст.12, 81,127, 130,131, 141, 229, 263, 350, 354 ЦПК України ,суд ,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з громадянина України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації квартира АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь громадянина України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації квартира АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 заборгованість за договором позики від 15 листопада 2016 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 14 000 (чотирнадцять тисяч) доларів США.

Стягнути з громадянина України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації квартира АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь громадянина України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації квартира АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 3 605 (три тисячі шістсот п`ять) гривень.

Судовий збір у розмірі 6 895 (шість тисяч вісімсот дев`яносто п`ять) гривень віднести на користь держави.

Стягнути з громадянина України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації квартира АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь громадянина України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації квартира АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Складання поновного тексту відкладено на 7 (сім) днів 22 лютого 2021 року.

Позивач громадянин України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації квартира АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач - громадянин України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації квартира АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, визначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікацйної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасники справи можуть отримати інформацію у даній справі на офіційному вебпорталі судової влади України за веб-адресоюhttp://court.gov.ua/sud1622/з зазначенням індивідуального номеру провадження.

Рішення суду набирає законної сили після спливу строку на подачу апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана.

Повний текст рішення складено 22 лютого 2021 року.

Суддя І.О.Блажко