Справа №735/1328/17р.
Провадження по справі № 2-і/735/9/21р.
УХВАЛА

І м е н е м У к р а ї н и

16 грудня 2021 року смт. Короп

Коропський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Балаби О.А.,

з участю секретаря судового засідання Редько А.О.,

заявниці ОСОБА_1 ,

заінтересованих осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , її представників адвокатів Вожакіної Т.В., Щетніцького Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду,

заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , Коропський районний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми),

в с т а н о в и в:

06.10.2021 року заявниця звернулась до суду із заявою про поворот виконання постанови Чернігівського апеляційного суду від 02.04.2019 року, ухваленої в цивільній справі № 735/1328/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої частини земельної ділянки, якою вказаний позов був задоволений частково та зобов`язано заявницю демонтувати частину належної їй господарської споруди та на користь ОСОБА_3 із заявниці стягнуто витрати за проведення судової експертизи в сумі 6988,53 грн та на користь держави судові витрати в сумі 213,33 грн. На обгрунтування поданої до суду заяви зазначила, що 03.05.2019 року нею була сплачена сума судового збору 213,33 грн, а 27.03.2020 року на рахунок ОСОБА_3 перераховано 6988,53 грн. Також 02.03.2020 року на користь держави сплачено витрати виконавчого провадження в розмірі 200 грн та виконавчий збір на суму 698,85 грн. Проте, постановою Верховного Суду від 08.06.2020 року постанову Чернігівського апеляційного суду від 02.04.2019 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Так, постановою Чернігівського апеляційного суду від 08.09.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 04.04.2018 року, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено залишено без змін, проте не вирішено питання про поворот виконання скасованого рішення суду. За вказаних обставин вважає наявними підстави для постановлення судом першої інстанції ухвали про стягнення з ОСОБА_3 на її користь грошових коштів в сумі 7201,86 грн та повернути кошти в розмірі 898,85 грн.

26.10.2021 року ОСОБА_3 подала заперечення на заяву про поворот виконання рішення суду та просить відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 оскільки заявницею не надано доказів того, що вказані суми було стягнуто та виплачено саме за постановою Чернігівського апеляційного суду та, що дані суми коштів були перераховані саме їй.

22.11.2021 року ОСОБА_3 подано додаток до заперечення на заяву про поворот виконання рішення суду та просить відмовити у задоволенні заяви оскільки заявницею пропущено без поважних причин визначений ч. 10 ст. 444 ЦПК України строк для звернення до суду.

У судовому засіданні заявниця заяву підтримала та просить задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 просить заяву задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 та її адвокат просять відмовити у задоволенні заяви із підстав вказаних у запереченні.

Представник заінтересованої особи Коропського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у судове засідання не з`явився, проте подав заяву про вирішення питання про поворот виконання рішення суду за його відсутності, із заявою згоден.

Заслухавши пояснення, дослідивши письмові докази, матеріали цивільної справи № 735/1328/17, матеріали виконавчих проваджень № 59196002, № 59253965 суд приходить до наступного висновку.

За змістом ч. 9 ст. 444 ЦПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони, яка може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи (ч. ч. 5, 10 ст. 444 ЦПК України).

З урахуванням викладеного судом встановлено, що рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 04.04.2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки відмовлено.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 02.04.2019 року рішення суду першої інстанції скасовано та позов ОСОБА_3 задоволено частково і стягнуто на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 6988,53 грн на відшкодування судових витрат. Також стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь держави по 213,33 грн (з кожного) судового збору.

17.05.2019 року Коропським районним судом Чернігівської області для виконання до Коропського районного відділу ДВС ГТУЮ у Чернігівській області надіслано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в сумі 213,33 грн.

20.05.2019 року на виконання постанови Чернігівського апеляційного суду від 02.04.2019 року позивачкою отримано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на її користь 6988,53 грн.

24.05.2019 року за заявою позивачки ОСОБА_3 державним виконавцем Коропського районного відділу ДВС ГТУЮ у Чернігівській області відкрито виконавче провадження (№ 59196002) з примусового виконання виконавчого листа № 735/1328/17 виданого 29.11.2019 року, про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_3 судових витрат в сумі 6988,53 грн.

Постановою державного виконавця від 24.05.2019 року з боржника ОСОБА_1 на користь Коропського районного ВДВС ГТУЮ у Чернігівській області стягнуто виконавчий збір у розмірі 698,85 грн.

Згідно платіжного доручення № 215 від 02.03.2020 року боржником ОСОБА_1 сплачено витрати виконавчого провадження в сумі 200,00 грн.

Згідно платіжного доручення № 216 від 02.03.2020 року боржником ОСОБА_1 на користь держави сплачено виконавчий збір в розмірі 698,85 грн.

З платіжного доручення № 380 від 27.03.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 сплачено отримувачу ОСОБА_3 кошти в сумі 6988,53 грн.

30.03.2020 року державним виконавцем на підставі п. 9 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 735/1328/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 6988,53 грн.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 59253965 постановою державного виконавця Коропського районного ВДВС ГТУЮ у Чернігівській області від 04.06.2019 року відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в сумі 213,33 грн.

З платіжного доручення № 243 від 03.05.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 на користь держави сплачено судовий збір в розмірі 213,33 грн.

Постановою державного виконавця від 02.03.2020 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 735/1328/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 213,33 грн.

Постановою Верховного Суду від 08.06.2020 року за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 скасовано постанову Чернігівського апеляційного суду від 02.04.2019 року, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Питання про поворот виконання скасованого рішення суду апеляційної інстанції вирішено не було.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 08.09.2020 року за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 на рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 04.04.2018 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Постановою Верховного Суду від 05.04.2021 року касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 04.04.2018 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 08.09.2020 року залишено без змін.

Згідно п. п. 3.2 п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 №13-рп/2011 поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 336/9595/14, оскільки поворот виконання рішення є гарантією відновлення прав учасників процесу, то суди повинні задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнуті з нього кошти за скасованим судовим рішенням, за відсутності обмежень, встановлених ст. 382 ЦПК України 2004 року (ст. 445 ЦПК України у редакції з 15 грудня 2017 року), яка визначає особливості повороту виконання в окремих категоріях справ.

Поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності таких умов: 1) щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; 2) щоб виконане рішення було скасовано вищестоящим судом повністю чи змінено із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі. В усіх інших випадках розгляд питань про повернення стягненого в порядку цивільного судочинства відбуватися не може (постанова Верховного Суду від 28 січня 2018 року у справі №203/2612/13-ц).

З огляду на викладене, враховуючи, що стягнення з боржника ОСОБА_1 грошових коштів на користь стягувача ОСОБА_3 здійснювалось на підставі постанови Чернігівського апеляційного суду від 02.04.2019 року, яка постановою Верховного Суду від 08.06.2020 року була скасована, суд приходить до висновку про наявність підстав допустити поворот виконання постанови Чернігівського апеляційного суду від 02.04.2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 6988,53 грн., які були перераховані стягувачу під час здійснення виконавчого провадження № 59196002 з примусового виконання виконавчого листа № 735/1328/17.

Підстави для задоволення заяви про поворот виконання рішення суду в частині стягнення зі стягувача судового збору відсутні оскільки судовий збір за рішенням суду було стягнуто на користь держави і не підлягає стягненню у порядку, передбаченому ст. 444 ЦПК України.

Разом з тим, заява ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду в частині повернення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження в загальному розмірі 898,85 грн. задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Поворот виконання рішення суду, як спосіб захисту майнових прав боржника (відповідача), передбачає повернення йому стягувачем (позивачем) лише тих грошових коштів, які були ним безпосередньо одержані за скасованим в подальшому рішенням суду.

Дослідженими судом копіями платіжних доручень, про які зазначалось вище, встановлено стягнення з боржника ОСОБА_1 до Державного бюджету України витрат виконавчого провадження 200,00 грн та виконавчого збору 698,85 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Виконавчий збір, стягнутий з боржника в порядку, встановленому ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» відноситься до коштів виконавчого провадження (п. 1 ч. 1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження»).

Питання про стягнення з боржника виконавчого збору вирішується відповідною постановою державного виконавця (ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження»), а не рішенням суду.

Таким чином, стягнутий в процесі виконання рішення суду виконавчий збір не є тими грошовими коштами, які були стягнуті з боржника за рішенням суду, скасованим за наслідками перегляду касаційною інстанцією, а є коштами виконавчого провадження, які не підлягають поверненню в порядку повороту виконання рішення суду.

Подібний за змістом правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 296/7644/17, який відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Крім того, згідно п. 3 ч. 1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» до коштів виконавчого провадження належать стягнуті з боржника кошти на витрати виконавчого провадження.

За змістом ч. 2 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Відповідно до п. 2 розділу VІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (з наступними змінами), витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження. Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору; стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу). До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження. Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця від 24.05.2019 року визначено розмір витрат виконавчого провадження в сумі 269,00 грн.

Таким чином, зазначені в платіжному дорученні № 215 від 02.03.2020 року грошові кошти в розмірі 200,00 грн., які ОСОБА_1 були включені до загальної суми стягнутого з неї виконавчого збору, не є виконавчим збором в розумінні ст. 27 Закону України «Про виконавчий збір», а є сумою мінімальних витрат виконавчого провадження, які будучи коштами виконавчого провадження, стягнення яких здійснювалось не на підставі рішення суду, а згідно винесених державним виконавцем постанов, також не підлягають поверненню боржнику ОСОБА_1 в порядку ст. 444 ЦПК України, оскільки вони не були грошовими коштами, отриманими стягувачем на виконання рішення суду.

За вказаних обставин, враховуючи, що питання повернення боржнику ОСОБА_1 стягнутих з неї під час виконавчого провадження № 59196002 коштів виконавчого провадження у виді виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням постанови Чернігівського апеляційного суду від 02.04.2019 року, не підлягає вирішенню у порядку, передбаченому ст. 444 ЦПК України, тому у задоволенні заяви в частині стягнення на її користь грошових коштів в сумі 898,85 грн необхідно відмовити.

Суд вважає за необхідне зазначити, що заявницею не пропущено визначений ч. 10 ст. 444 ЦПК України строк на звернення до суду із заявою про поворот виконання рішення суду, оскільки відповідне рішення суду касаційної інстанції у справі ухвалено 05.04.2021 року.

Керуючись ст. ст. 13, 43, 258, 260, 353, 354, 444 ЦПК України суд,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про поворот виконання постанови Чернігівського апеляційного суду від 02.04.2019 року, ухваленої в цивільній справі № 735/1328/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої частини земельної ділянки - задовольнити частково.

В порядку повороту виконання постанови Чернігівського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року, ухваленої в цивільній справі № 735/1328/17, стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) грошові кошти в сумі 6988 (шість тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) грн 53 (п`ятдесят три) коп.

У задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому даної ухвали суду.

Суддя: О.А. Балаба