22.02.2021 року Провадження №2/425/72/21
Справа №425/3363/20
місто Рубіжне Луганської області
Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі головуючого судді Коваленка Д.С., секретарка судових засідань Брудницька О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні зали судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області, цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Попаснянської районної державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
в с т а н о в и в :
Орган опіки та піклування Попаснянської районної державної адміністрації в інтересах малолітнього: ОСОБА_3 , звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача ОСОБА_1 , про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 та стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь опікуна ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 21 грудня 2020 року провадженні у справі було відкрито, справу вирішено розглянути в загальному провадженні. Під час відкриття провадження, також, судом було залучено до участі у справі ОСОБА_1 у якості третьої особи на стороні позивача.
В судовому засіданні 18 січня 2021 року, суд без виходу до нарадчої кімнати, постановив підготовче провадження у справі закрити, розгляд справи по суті призначено на 22 лютого 2021 року на 09 годину 30 хвилин.
22 лютого 2021 року о 09 годині 30 хвилин, учасники справи в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Представник позивача, як і третя особа, у поданих заявах просили розглянути справу без їх участі. Відповідачка заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала.
За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності всіх учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
І оскільки відповідачка правом на подачу відзиву на позов не скористалась, і будь-які докази суду не надала; позивач не заперечує проти розгляду справи та вирішення справи у заочному порядку, суд, на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідачки, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати.
Аргументи учасників справи.
Позиція позивача полягала в тому, що дитина: ОСОБА_3 перебуває на обліку, як дитина, що позбавлена батьківського піклування. Батько дитини ОСОБА_4 перебуває під вартою, а матір ОСОБА_2 , не виконує свої батьківські обов`язки з виховання та утримання дитини, ухиляється від їх виконання, та знаходиться на тимчасово окупованій території. На даний час, дитина перебуває під опікою бабусі ОСОБА_1 , а мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Тому, є всі підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.
Відповідачка правом на подачу відзиву на позов не скористалась, і будь-які докази суду не надала.
Третя особа - ОСОБА_1 у письмових поясненнях зазначила, що з серпня 2018 року вона разом зі своїм чоловіком та онуком: ОСОБА_5 , почали проживати у місті Золоте Луганської області. Її син - батько ОСОБА_6 , в 2019 році опинився в місцях позбавлення волі. Але мати ОСОБА_6 , виїхала з місця проживання на тимчасово окуповану територію та більше не поверталась, і після липня 2019 року жодного разу не телефонувала, і навіть не цикавиться життям дитини.
Оцінка суду щодо фактів.
На основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Попаснянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 13 грудня 2018 року, дитина ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є : ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.3).
24 вересня 2019 року в місті Золоте Попаснянського району Луганської області, завідуюча сектору опіки та піклування, у присутності ОСОБА_1 , разом із співробітником територіального підрозділу державної міграційної служби, склали акт про те, що дитина ОСОБА_3 , залишилась без батьківського піклування, оскільки його батько знаходиться у місцях позбавлення волі, а мати покинула дитину (а.с.7).
Розпорядженням голови районної державної адміністрації керівника районної військо-цивільної адміністрації від 25 вересня 2019 року, дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 16). А 18 жовтня 2019 року, розпорядженням голови районної державної адміністрації керівника районної військо-цивільної адміністрації, над дитиною, позбавленою батьківського піклування ОСОБА_3 , встановлено опіку, опікуном призначено ОСОБА_1 (а.с. 17).
Відповідно до довідки від 21.10.2019 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, дитина - ОСОБА_3 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_1 (а.с. 18,19).
Згідно з актом обстеження умов проживання від 27 серпня 2020 року, квартира АДРЕСА_2 , складається з 2-х кімнат та кухні. Родина, в якій проживає ОСОБА_3 , проживає у квартирі зі зручностями. Кімнати облаштовані меблями та побутовою технікою. Санітарний стан в кімнатах задовільний. Дитина має ліжко для сну та місце для відпочинку, а також місце в шафі для зберігання особистих речей. Опікун ОСОБА_1 забезпечує ОСОБА_3 зимовим та літнім одягом та взуттям, повноцінною їжею, іграшками. Створено належні умови для виховання та розвитку хлопчика. Кошти отримані опікуном, як соціальну допомогу на дитину, використовуються за призначенням. Дитина за характером товариська і взаємовідносини між ним та його опікуном добрі. ОСОБА_1 приділяє час та увагу дитині, грає з ним у ігри та читає книжки (а.с. 20).
Згідно ухвал Лисичанського міського суду Луганської області, постановлених у кримінальному провадженні, батько ОСОБА_3 ОСОБА_4 , перебуває в статусі обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України та відносно нього судом обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого з 11 травня 2019 року продовжується судом (а.с. 8,9,10,11,12,13,14,15).
Мати дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за інформацією наданою управлінням державної міграційної служби України в Луганській області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з 26 травня 2009 року (а.с. 28).
Але згідно висновку органу опіки та піклування №2 від 15 січня 2021 року, який підписано головою Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області керівником районної військово-цивільної адміністрації, мати ОСОБА_3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 не займається вихованням своєї дитини та ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Дитина ОСОБА_7 , є внутрішньо переміщеною особою та проживає разом з опікуном - ОСОБА_1 . Тому, орган опіки та піклування, вважають доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , по відношенню до її сина ОСОБА_3 (а.с. 59).
При цьому суд враховує, що ОСОБА_8 та її чоловік ОСОБА_9 (дідусь ОСОБА_6 ) пояснили суду, що з червня 2019 року ОСОБА_10 покинула місце проживання дитини, без повідомлення їх про це. Але маючи номер телефону і ОСОБА_11 , і ОСОБА_12 , подзвонила тільки один раз, проте навіть не поцікавилась життям ОСОБА_6 і після цього не виходить із ними навіть на контакт (а.с.64-67).
Оцінка судом правовідносин.
Отже, із встановлених обставин вбачається, що між органом опіки та піклування Попаснянської районної державної адміністрації, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , виник цивільно-правовий спір з приводу права дитини на отримання належного утримання та піклування про неї її матір`ю.
Оцінка суду щодо права.
Для вирішення спору, враховуючи визначені судом правовідносини, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів:
Відповідно до положень частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.
При цьому, виходячи з положень частини першої статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року), батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно з положеннями пункту шостого частини першої статті 92 Конституції України основи охорони дитинства, виховання визначаються виключно законами України.
Так, статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків. Предметом основної турботи і основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
При цьому, статтею 12 цього ж закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток і навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Таким чином, праву дитини на належне батьківське піклування та виховання кореспондує певне коло обов`язків, невиконання яких свідчить про порушення вказаного права дитини, за що батьки можуть нести відповідальність встановлену законом.
В силу положень частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мірою відповідальності для батьків може бути позбавлення їх батьківських прав, на підставі рішення суду, за наявності будь-якої підстави, що передбачена пунктами 1-6 частини першої статті 164 цього кодексу.
Виходячи з положень пункту другого частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, підставою для позбавлення батьківських прав, є ухилення матері та/або батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Основні обов`язки, що беззаперечно входять до кола обов`язків з виховання дитини як складової частини батьківського піклування, передбачені статтею 150 Сімейного кодексу України та статтею 12 Закону України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ. Зокрема, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. Батьки зобов`язані поважати дитину.
Проте із встановлених судом обставин вбачається, що ОСОБА_2 жодного з цих обов`язків щодо своєї дитини не виконує, оскільки всі ці обов`язки виконує ОСОБА_1 . Саме вона забезпечує отримання дитиною належного піклування та уваги, займається розвитком дитини, дбає про здоров`я дитини, створює усі умови для проживання дитини та фінансово забезпечує реалізацію потреб.
Більш того, мати цієї дитини взагалі не цікавиться її життям, залишила його, втратила контакт із сином та не вчиняє жодних дій, спрямованих на його відновлення.
Тому суд вважає, що ОСОБА_2 , як мати малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки жодних батьківських обов`язків не виконує, при відсутності об`єктивних причин, які б перешкоджали їй їх виконувати.
Зважаючи на це, суд вважає, що право малолітнього ОСОБА_6 , на належне батьківське піклування та виховання матір`ю, порушується і порушується саме відповідачкою. Вважаючи встановлене достатньою підставою для застосування до ОСОБА_2 такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав відносно її сина, позов слід задовольнити у повному обсязі.
При цьому приймаючи таке рішення суд виходить із того, що невиконання батьківських обов`язків відповідачем має системний, триваючий і безперервний у часі характер.
Враховуючи положення частини 3 статті 166 Сімейного кодексу України, у зв`язку із задоволенням позову щодо позбавлення батьківських прав, суд одночасно повинен прийняти рішення про стягнення аліментів на дитину.
Розглядаючи вимоги Органу опіки та піклування Попаснянської районної державної адміністрації в частині стягнення з ОСОБА_2 на утримання її сина аліментів, суд виходить з такого:
Положення частини 2 статті 51 Конституції України гарантують, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
А положеннями статей 180 та 181 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття у грошовій і (або) натуральній формі.
При цьому, згідно частини 1 статті 15 Сімейного кодексу України, сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.
Отже, виходячи із змісту наведених норм матеріального права, невиконання батьками свого обов`язку з утримання дитини до досягнення нею повноліття у грошовій і (або) натуральній формі, порушує право дитини на створення їй належних умов для розвитку, життя та виховання.
А тому, на підставі частини першої статті 55 Конституції України, частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 18 Сімейного кодексу України порушене право дитини підлягає судовому захисту.
А відповідно до положень частини третьої статті 181, частини першої статті 191 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина від дня пред`явлення позову.
При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 182 Сімейного кодексу України).
При визначенні розміру аліментів, суд врахував положення частини першої статті 184 Сімейного кодексу України, та те що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували: непрацездатність відповідачки, її обмежену дієздатність чи визнання її недієздатною; наявність нерегулярного чи мінливого доходу; незадовільний стан здоров`я дитини чи відповідача; перебування чи необхідність перебування відповідачки на стаціонарному лікуванні; наявність у відповідачки інших дітей та/або непрацездатних батьків або інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів чи призначення його розміру у твердій сумі.
Тому суд вважає, що стягнення аліментів з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 для утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 її заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову (09 грудня 2020 року), слід визнати належним способом захисту порушеного права дитини.
В силу положень пункту першого частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.
Враховуючи те, що позивач на підставі пункту третього частини першої статті 5 Закону України Про судовий збір №3674-VI від 08.07.2011 року звільнений від сплати судового збору, суд стягує з відповідача суму судового збору в дохід держави, у повному обсязі.
Таким чином, керуючись статтями 2,19,23,34,43,49,133-142,206,211,213,217,220-222,244-248,258,259,263-265,268,272,273,351,352,354,355 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов Органу опіки та піклування Попаснянської районної державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити частково.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ; остання відома зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ), відносно її малолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ; остання відома зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) аліменти на дитину ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 грудня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення в частині стягнення аліментів, в межах суми виплат за один місяць, допустити до негайного виконання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення позивач не подав апеляційної скарги, а відповідач не подав письмової заяви про перегляд заочного рішення. У випадку подання позивачем апеляційної скарги, заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У випадку подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили у випадку подання відповідачем апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга може бути подана до Луганського апеляційного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня проголошення цього заочного рішення. Заява про перегляд цього заочного рішення може бути подана до Рубіжанського міського суду Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.С. Коваленко