Справа №295/2010/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2021 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Чішман Л.М.,

розглянувши заяву адвоката Ясинецької Надії Михайлівни про забезпечення позову по цивільній справі за позовом представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Ясинецької Надії Михайлівни до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , законні інтереси якої представляє ОСОБА_3 , державного реєстратора Департаменту реєстрації Житомирської міської ради Гриценко Наталії Миколаївни, приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Сєтака Віктора Ярославовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_6 , законні інтереси якої представляє ОСОБА_7 про визнання недійсними та скасування рішень про державну реєстрацію права власності, визнання недійсним договору дарування, скасування записів про право власності.

ВСТАНОВИВ:

Представник звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора Гриценко Н.М. від 29.03.2019 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46212667, яким зареєстровано право власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,068 га, кадастровий номер: :10:025:0026, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати запис про право власності на земельну ділянку, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Гриценко Н.М. згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 46212667 від 29.03.2019 року; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, площею 0,068 га, кадастровий номер: :10:025:0026, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я., серія та №5755 від 11.07.2019 року, з моменту його укладення; визнати недійсним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний № 47739841 від 11.07.2019 року, прийняте приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я., яким зареєстровано право власності за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,068 га, кадастровий номер: :10:025:0026, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та скасувати записи про право власності№ 32357317 від 11.07.2019 року та № 32357318 від 11.07.2019 року на земельну ділянку, площею 0,068 га, кадастровий номер: :10:025:0026, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я. згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 47739841 від 11.07.2019 року.

Одночасно представник подала заяву про забезпечення позову, в якій просила вжити заходів забезпечення позову та накласти арешт на земельну ділянку загальною площею 0,068 га, кадастровий номер: :10:025:0026, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити відповідачам ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в особі її законного представника ОСОБА_3 укладати договори, вчиняти щодо такої земельною ділянкою будь-які інші правочини, а також проведення на ній будь-яких будівельних робіт.

Заяву мотивовано тим, що підставою для звернення до суду із зазначеним позовом стали активні протиправні дії відповідачів, які призвели до позбавлення позивачів права власності на частину земельної ділянки загальною площею 0,068 га, кадастровий номер: :10:025:0026 за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташовано житловий будинок, частина якого належить на праві власності позивачам. На разі існує реальна можливість та загроза повторного незаконного відчуження та обтяження зобов`язаннями спірної земельної ділянки, що може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду. Відсутність обтяжень спірної нерухомості не перешкоджатиме подальшій зміні речових прав на землю та житловий будинок, що може стати дійсною перешкодою у ефективному захисті та поновленні прав, якщо факт їх порушення буде встановлений судом при вирішенні спору.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пункти 1, 2 ч.1ст.150 ЦПК України передбачає вид забезпечення позову, як накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», відповідно до якого, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

У постанові від 13.01.2020 року по справі № 922/2163/17 Верховний Суд вказав, що в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Позивачі стверджують, що 1/2 земельної ділянки площею 0,068 га, кадастровий номер: :10:025:0026, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину належить їм.

Судом встановлено, що станом на 25.01.2021 року земельна ділянка площею 0,068 га, кадастровий номер: :10:025:0026, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Як передбачено частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Представник зауважила, що ОСОБА_3 , після набуття права власності на всю земельну ділянку, здійснено її відчуження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Беручи до уваги викладене, враховуючи вид та мету забезпечення позову, те, що власники земельної ділянки вправі розпорядитись нею у будь-який момент на власний розсуд, суд вважає обґрунтованим посилання представника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, оскільки позивачі, згідно змісту позову, заявляють свої права на власність на 1/2 частини земельної ділянки, суд вважає, що в даному випадку доцільним та співмірним позовним вимогам є забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на 1/2 частину земельної ділянки.

Щодо заборони відповідачам будувати на спірній земельній ділянці, то суд вважає вказану вимогу не конкретизованою, оскільки позивачі фактично не заперечують права ОСОБА_3 на 1/2 частину земельної ділянки, відомості про встановлення порядку користування земельною ділянкою, згідно яких можливо достовірно встановити, яка саме частина земельної ділянки перебуває у користуванні позивачів, відсутні, а тому заборона вчиняти відповідачам дії на всій земельній ділянці може призвести до порушення їх права на користування власністю.

Відповідно до ст. 2, ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно. Проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій що набрало законної сили.

Згідно п. 17 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №112, у разі надходження до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, державний реєстратор, уповноважена особа невідкладно реєструє таке рішення чи заяву в базі даних заяв. У разі коли під час розгляду заяви державним реєстратором встановлено наявність зареєстрованого рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій державний реєстратор невідкладно за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав зупиняє державну реєстрацію прав з обов`язковим посиланням на зареєстроване у базі даних заяв рішення суду чи заяву власника об`єкта нерухомого майна.

На підставі вказаних положень, з огляду на застосування арешту частини земельної ділянки, що передбачає собою заборону вчинення реєстраційних дій, суд вважає вимогу про заборону відповідачам укладати договори, вчиняти дії щодо спірної земельної ділянки будь-які інші правочини необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,068 га, кадастровий номер :10:025:0026, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та на праві власності належить ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , до вирішення справи по суті та набрання судовим рішення законної сили.

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали негайно направити до Департаменту реєстрації речових прав - для виконання та сторонам по справі - для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена, шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Чішман