Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2211/20

Провадження № 2/126/168/2021

"11" лютого 2021 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудя О.Г.

секретар Кучанська В.М.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 третя особа Служба у справах дітей Бершадської РДА про визначення способу участі у вихованні дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Денисюк О.С., що діє і інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Бершадської РДА про визначення способу участі у вихованні дітей, мотивуючи її тим, що рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 20.06.2018 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Діти залишилися проживати разом з відповідачкою.

Розпорядженням від 03.03.2020 року № 68 визначено спосіб участі позивача ОСОБА_1 у вихованні дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

25.07.2020 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зі спільним прізвищем Закордонець. Подружжя спільно проживає та зареєстровано в буд. АДРЕСА_1 .

Позивач створив сім`ю, яка бажає приймати участь у вихованні та дбати про дітей позивача. Однак, починаючи з липня 2020 року відповідач перешкоджає позивачу у спілкуванні та побаченні з дітьми. Побачення та вільне спілкування з дітьми для позивача у зв`язку з перешкодами, які створює відповідач унеможливлюється.

Недосягнення згоди між батьками щодо порядку та способу участі батька у вихованні дітей, не можуть бути підставою для відмови йому у спілкуванні з дітьми.

Позивач постійно піклувався про дітей з їх народження, займався їх вихованням, утримував матеріально, виконував і надалі бажає виконувати свої батьківські обов`язки, бажає безперешкодно спілкуватися з дітьми, систематично їх бачити, мати можливість спільного відпочинку та брати участь у їх вихованні, однак через створення відповідачем перешкод порушуються його права та права дітей.

Діти виявляють прихильність до батька, сумують за ним, а тому спілкування дітей з батьком відповідатиме їх інтересам та правам на особисте, регулярне спілкування з батьком, які у силу життєвих обставин, що склалися, проживають окремо.

Крім того, житло у якому зареєстрований та постійно проживає позивач має всі необхідні житлово-побутові умови, сприятливі для того щоб приймати у ньому дітей, обладнане необхідними меблями, сучасною побутовою технікою.

При цьому, позивач має самостійний дохід, гнучкий графік роботи та має можливість проводити час з дітьми, допомагати в навчанні, гуляти та іншим чином піклуватися про них, не має шкідливих звичок. Відповідно до Довідок КП «Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування» від 05.10.2020 року за наркологічною та психіатричною допомогою за останні 5 років не звертався. Відповідач чинячи перешкоди позивачу у спілкуванні з їхніми спільними дітьми, спричиняє особисті конфлікти між сторонами і порушує тим інтереси дітей.

В зв`язку з чим просить визначити спосіб участі позивача у вихованні сина ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_5 ..

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задоволити. Надав пояснення по обставинах справи. Вказав, що він являється батьком ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і має право на спілкування з ними, хоче брати участь у їхньому вихованні і що діти потребують такого спілкування. Проте всім намірам бачитись з дітьми перешкоджає відповідач. Вона не дозволяє у її відсутність брати дітей на відпочинок на море, забороняє, щоб він водив дітей до розважальних закладів, в зоопарк. Не дає з дітьми спілкуватися через те, що він одружений з іншою жінкою. Він любить своїх дітей, піклується про них, справно сплачує аліменти на їх утримання, коли діти хворіють купує їм необхідні ліки та провідує в медичному закладі. Він не раз пропонував ОСОБА_9 надати йому можливість забирати дітей до себе додому, щоб довше з ними побути, проте вона не дозволяє цього робити. Коли службою у справах дітей був встановлений графік, відповідно якого було визначено спосіб участі у вихованні дітей, все було добре і він мав змогу більше проводити часу з сином та дочкою.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Денисюк О.С. позовні вимоги підтримав, з підстав викладених в позовній заяві, також наголосив, що відповідач чинячи перешкоди позивачу у спілкуванні з їхніми спільними дітьми, спричиняє особисті конфлікти між сторонами, ставлячи особисті відносини батьків вище інтересів дітей, які люблять свого батька та бажають спілкуватися з ним та його новою родиною.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала. Вказала, що раніше ніколи не чинила перешкоди у спілкуванні дітей з їхнім батьком, проте після того, як ОСОБА_10 залишив їхню родину, він сам не приділяв дітям особливої уваги. Не забирав їх із дитячого садочка, школи, не відвозив сина на додаткові заняття, не знав чи здорові діти чи хворіють, як вони харчуються та у що одягнуті. Коли діти йшли по вулиці, міг проїхати автомобілем повз них, навіть не зупинившись щоб поговорити, запропонувати підвезти. Її дуже здивувало, що ОСОБА_10 звернувся до служби у справах дітей Бершадської РДА для визначення способу участі у вихованні дітей, оскільки вона й так надавала можливість батькові проводити час з дітьми, не заперечувала щоб він брав їх з собою, возив автомобілем по місту, аж поки не дізналася від дітей, що теперішня дружина ОСОБА_10 негативно на них впливає, проявляє до них надмірну любов та піклування, піднімає питання з ким хочуть жити діти та просить щоб ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про це їй нічого не розповідали. Вона не заперечує, щоб ОСОБА_10 надалі бачився з дітьми, але тільки в її присутності.

Представник відповідача адвокат Янчук О.М. підтримав свою довірительку, просив в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи служби у справах дітей Бершадської РДА в судове засідання не явилася, будучи повідомленою належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання. Причини неявки не повідомила. Жодних клопотань до суду від неї не надходило.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона являється законною дружиною позивача. Їй відомо як ОСОБА_10 любить сина та дочку і як хоче більше з ними спілкуватися, приймати участь у їхньому житті, дбати про їхній розвиток, але колишня дружина через якісь свої образи на неї та ОСОБА_10 не дає йому такої можливості. Чоловік дуже занепокоєний з даних причин, хвилюється та переживає, адже він хороший батько, діти його люблять, хочуть з ним бачитися, проводити більше часу. Вона разом з чоловіком допомагають матеріально утримувати ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , ОСОБА_10 справно сплачує аліменти, купує їм подарунки. Раніше вони купували дітям одяг, але ОСОБА_9 ніколи дітей в нього не одягала. Коли захворіла дочка ОСОБА_8 і позивачка пізно ввечері повідомила по телефону про це чоловіка, той одразу взяв гроші з дому та поїхав до станції швидкої допомоги. Він пропонував, щоб в цей час син ОСОБА_7 побув у них вдома, але ОСОБА_9 не дозволила. На наступний день вона разом з чоловіком приносила необхідні дівчинці ліки в лікарню. В неї теж є дочка і вони з ОСОБА_10 люблять всіх дітей однаково, не ділять їх на "твої й мої", але вона рідко зустрічається з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і на зустрічах не наполягає, адже зі слів хлопчика знає, що ОСОБА_9 забороняє дітям навіть близько наближатися до неї, через що діти бояться та нервують у її присутності. Чоловік також просив ОСОБА_9 , аби та дозволила дітям поїхати на відпочинок з ними до моря, але та заборонила, після чого ОСОБА_10 перерахував ОСОБА_9 кошти на картковий рахунок, аби вона повезла дітей сама на відпочинок.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, про те, що йому відомо про конфлікти між позивачем та відповідачем з приводу дітей. ОСОБА_10 не раз говорив, що ОСОБА_9 безпідставно забороняє йому з ними бачитися. Минулого літа він разом з ОСОБА_10 навіть приїжджав додому до ОСОБА_9 і позивач в його присутності просив, аби ОСОБА_9 дозволила дітям поїхати з ним до нього додому, та не забороняла йому взяти дітей на море, проте відповідач категорично йому в цьому відмовила. ОСОБА_9 дозволяє ОСОБА_10 спілкуватися з дітьми, виключно в її присутності. Ще ОСОБА_10 ненадовго бере дітей з собою, щоб покататися по м. Бершадь, або коли їде на автомийку щоб помити автомобіль, проте цього часу не достатньо для спілкування батька зі своїми дітьми. ОСОБА_9 забороняє ОСОБА_10 бачитися з дітьми через його теперішню дружину ОСОБА_13 . Вважає, що причин не спілкуватися дітям з батьком не має.

Свідок ОСОБА_14 суду розповіла про те, що вона являється сестрою відповідача. ОСОБА_9 з ОСОБА_10 прожили п`ять років в шлюбі. На той час, коли ОСОБА_10 залишив її сестру з дітьми і пішов жити до іншої жінки, ОСОБА_7 було чотири роки, а ОСОБА_8 два роки. Сестра перебувала з дочкою в декретній відпустці. Вона важко переживала, що залишилася сама з малими дітьми, не розуміла як вони житимуть далі, як вона буде забезпечувати матеріально дітей, проте сестра ніколи не забороняла позивачу бачитися з сином та донькою. ОСОБА_10 міг приходити до дітей сам коли захоче, брати участь у їх вихованні, розвитку, але він взагалі не намагався цього робити. Вона допомагала і зараз допомагає ОСОБА_9 з дітьми, часто сама, або її донька забирає дітей з дитячого садка або зі школи до себе додому, діти в неї вечеряють коли сестра затримується на роботі. Вона підтримує сестру як може. До того часу поки ОСОБА_10 не звернувся у службу у справах дітей, він взагалі не цікавився дітьми, не приймав участі у їхньому вихованні, не цікавився їхнім здоров`ям, тим як його діти харчуються, в чому вони ходять одягнені, взуті, не відвідував дитячий садок чи школу. Після того, як службою у справах дітей було встановлено ОСОБА_10 графік спілкування з дітьми, він почав з ними бачитися і сестра не заперечувала щодо цього. Занепокоїло сестру те, що теперішня дружина ОСОБА_10 вчить дітей брехати про їхні стосунки та не розповідати правду ОСОБА_9 , через що сестра заборонила позивачу брати дітей до нього додому і спілкуватися дітям з його дружиною.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що являється хресним батьком ОСОБА_7 . Його старший син дружить з хлопчиком, крім того він возить ОСОБА_7 на додаткові заняття по англійській мові, оскільки його донька теж їх відвідує. Часто відповідачка просить аби він допоміг їй по хазяйству, оскільки ОСОБА_10 після того, як залишив її з дітьми, допомоги не надає. ОСОБА_9 дбає про дітей, займається їхнім вихованням, діти завжди охайні, нагодовані. ОСОБА_10 раніше до дітей взагалі не приїжджав, та не спілкувався з ними хоча ніхто не забороняв йому цього робити. Коли позивач пішов від ОСОБА_9 то припинив і з ним будь-яке спілкування, перестав відповідати на його телефонні дзвінки, хоча він хрестив його сина і ніколи не сварився з позивачем.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, їхніх представників, показання свідків, дослідивши письмові докази у справі, оцінюючи наведені у справі аргументи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з`ясованих обставинах, об`єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів у їх сукупності, наявних у справі, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 від 27.11.2013 року складено актовий запис №120 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якого є позивач та відповідач.

Відповідно свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 від 08.02.2016 року складено актовий запис №13 про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,батьками якої є позивач та відповідач.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 20.06.2018 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Діти залишилися проживати з відповідачкою.

25.07.2020 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зі спільним прізвищем Закордонець. Подружжя спільно проживає та зареєстровано в буд. АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 створив сім`ю, яка бажає приймати участь у вихованні дітей позивача та дбати про них.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 характеризується позитивно і як вбачається із довідок КНП Бершадська ОЛІЛ, що містяться в матеріалах справи, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Позивач раніше не судимий, працює. Відповідно довідки від 26.05.2020 року та розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період з 18.10.2017 по 01.06.2020 року виданих Бершадським районним відділом державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) регулярно сплачує аліменти на утримання дітей, заборгованості немає.

Актом обстеження умов проживання від 17.12.2019 року на підставі заяви позивача головним спеціалістом ССД Смакоус Ж.Л., провідним спеціалістом Бершадської міськради Цимбалістам Л.В., соціальним педагогом Бершадського РУ РУССДМ Янчук А.М. обстежено умови проживання позивача в буд. АДРЕСА_1 . Житло у якому зареєстрований та постійно проживає позивач має всі необхідні житлово-побутові умови, сприятливі для того щоб приймати у ньому дітей, обладнане необхідними меблями, сучасною побутовою технікою.

Розпорядженням Бершадської РДА від 03.03.2020 року № 68 визначено спосіб участі позивача ОСОБА_1 у вихованні дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на період трьох місяців, починаючи з дати прийняття розпорядження.

Встановлено та сторонами не оспорюється, що починаючи з липня 2020 року батьки не дійшли згоди щодо способу участі батька в спілкуванні з дітьми, відповідач ОСОБА_3 забороняє батькові бачитися з ними у її відсутність. Побачення та вільне спілкування з дітьми для позивача у зв`язку з перешкодами, які створює відповідач унеможливлюється.

Таким чином, між сторонами по справі існують непорозуміння та суперечки з приводу участі батька у спілкуванні та вихованні неповнолітніх сина та доньки, що в повній мірі підтверджується показаннями свідків, допитаних у судовому засіданні.

Стаття 153 СК України закріплює право батьків та дитини на спілкування, яке повинно здійснюватися безперешкодно. Тобто ніхто не може чинити перешкоди у спілкуванні батьків та дітей, крім випадків, коли таке спілкування негативно впливатиме на дитину та її інтереси.

Слід зазначити, що відповідно до ст.19 СК України, «звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду».

Відповідно до ст.141 СК України «мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини».

Стаття 142 СК України зазначає, що «діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою».

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

На підставі ч. ч. 2, 3 ст. 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Відповідно до ч.ч. 2, 8, 9, 10 ст.7 СК сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно зі ст.8 Закону «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального і соціального розвитку. Статтею 12 цього ж Закону встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Конвенція про права дитини від 20.11.1989, ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, яка є першим і основним міжнародно-правим документом, присвяченим широкому спектру прав дитини, визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Такі ж рекомендації містяться і в Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року.

Згідно зі ст.ст.18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР від 27.02.1991, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини.

У п.1 ст. 9 конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно й необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст.142 СК), у тому числі й на рівне виховання батьками. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Так, 11.07.2017 Європейський суд з прав людини виніс рішення у справі «М.С. проти України», від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, йдеться про визначення «інтересів дитини», її місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Згідно з пунктом 7 статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода про обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пункту 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно положень ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач є психічно здоровою особою, підтримує сімейні зв`язки зі своїми дітьми, любить свого сина та дочку і бажає приймати участь у їхньому вихованні, сплачує аліменти на їх утримання, працездатний. Доказів застосування позивачем щодо дітей фізичних покарань, наявності у позивача шкідливих звичок, які б перешкоджали нормальному вихованню сина та доньки, суду не надано.

Таким чином, оскільки позивач та відповідачка мають рівні права щодо виховання та розвитку своїх неповнолітніх дітей сина ОСОБА_7 та дочки ОСОБА_8 , позивач має бажання приймати участь у їхньому вихованні, а спілкування між позивачем та його дітьми не перешкоджають нормальному розвитку дітей, прийнявши до уваги, що позивачу чиняться перешкоди у спілкуванні та побаченні з дочкою та сином, з урахуванням поведінки позивача та відповідача, між якими немає порозуміння, позовну заяву про визначення способу участі у вихованні дітей необхідно задовольнити в повному обсязі та визначити спосіб участі позивача у вихованні сина ОСОБА_3 : побачення та спілкування позивача з сином кожного вівторка кожного тижня місяця з 16.00 год. 00 хв. до 18.00 год. 00 хв. в присутності матері; побачення та спілкування позивача з сином кожної неділі кожного тижня місяця з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. без присутності матері з можливістю відвідувати ОСОБА_3 місця проживання позивача та визначити спосіб участі позивача у вихованні доньки ОСОБА_5 : побачення та спілкування позивача з донькою кожного вівторка кожного тижня місяця з 16.00 год. 00 хв. до 18.00 год. 00 хв. в присутності матері; побачення та спілкування позивача з донькою кожної неділі кожного тижня місяця з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. без присутності матері з можливістю відвідувати ОСОБА_5 місця проживання позивача.

При цьому суд роз`яснює, що сторони не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дітей, з урахуванням вікових змін, розвитку та потреб дітей, що буде відповідати їхнім інтересам.

Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір.

Керуючись ст. 7, 19, 141, 142, 153, 157, 159, 257 СК України, 8, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства», 12, 76, 77, 79, 80, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 280, 281, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 третя особа Служба у справах дітей Бершадської РДА про визначення способу участі у вихованні дітей - задовольнити.

Визначити спосіб участі позивача у вихованні сина ОСОБА_3 - побачення та спілкування позивача з сином кожного вівторка кожного тижня місяця з 16.00 год. 00 хв. до 18.00 год. 00 хв. в присутності матері; побачення та спілкування позивача з сином кожної неділі кожного тижня місяця з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. без присутності матері з можливістю відвідувати ОСОБА_3 місця проживання позивача.

Визначити спосіб участі позивача у вихованні доньки ОСОБА_5 - побачення та спілкування позивача з донькою кожного вівторка кожного тижня місяця з 16.00 год. 00 хв. до 18.00 год. 00 хв. в присутності матері; побачення та спілкування позивача з донькою кожної неділі кожного тижня місяця з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. без присутності матері з можливістю відвідувати ОСОБА_5 місця проживання позивача.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1681 грн. 60 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 19.02.2021 року.

Суддя О. Г. Рудь