Справа № 444/187/20 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/811/385/21 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи:46
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Івасюти М.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Жовківського районного суду Львівської області від 18 червня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди заподіяної внаслідок вчинення злочину.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що позивачка є потерпілою у кримінальному правопорушенні вчиненому відносно неї відповідачкою, що встановлено вироком суду, який набрав законної сили, а тому просила стягнути з відповідачки на її користь моральну шкоду у розмірі 8 000 грн (а.с. 1-3).

Оскаржуваним заочним рішенням позов частково задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 1 313 грн. 75 коп. судового збору в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_2 788 грн. 25 коп. судового збору в дохід держави (а.с. 30-32).

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 19 листопада 2020 року заяву відповідачки про перегляд вищезгаданого заочного рішення залишено без задоволення (а.с. 70-71) і відповідачка дане рішення оскаржила в загальному порядку.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Звертає увагу на те, що вона одна виховує четверо малолітніх дітей.

Вважає, що твердження позивачки про те, що вона у результаті її побиття відповідачкою перебувала на амбулаторному лікуванні, не підтверджено жодним доказом, а вироком суду, який набрав законної сили, встановлено, що відповідачка (апелянт) «спричинила ОСОБА_2 лише крововиливи на лівому плечі, забійна садна на шиї», «у вчиненому розкаялася і суд врахував це як обставину, що пом`якшує відповідальність».

Вважає, що судом неправильно вирішено питання судових витрат (а.с.73-83).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи (а.с. 8) та визнається її учасниками, що вироком Жовківського районного суду Львівської області від 04 грудня 2019 року, який набрав законної сили, ОСОБА_1 було визнано винною у заподіянні ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, що обвинувачена ОСОБА_1 в ході розгляду згаданої кримінальної справи визнала.

У відповідності до роз`яснень, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п.3) і розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (зокрема, стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану п.9).

Як було встановлено в ході розгляду судом вищезгаданого кримінального провадження і що знайшло своє відображення у вироку суду, в результаті вчинення обвинуваченою ОСОБА_1 протиправних дій стосовно ОСОБА_2 останній було заподіяно тілесних ушкоджень у вигляді забійного садна на шиї та крововиливів на лівому плечі. Відтак, безспірним є той факт, що позивачка в результаті незаконних та протиправних дій відповідачки зазнала, як фізичних, так і моральних страждань.

За вищенаведених обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що присуджена судом першої інстанції моральна шкода, яка підлягає до стягнення з відповідачки на користь позивачки у розмірі 5 000 грн., відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості і доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують.

Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Відтак, стягнення з позивачки ОСОБА_2 788 грн. 25 коп. судового збору в дохід держави є неправомірним, а тому оскаржуване рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Так само, як неправомірним є застосування до спірних правовідносин пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», оскільки дана норма регламентує сплату судового збору за подання до суду позовної заяви про захист честі та гідності фізичної особи, ділової репутації фізичної або юридичної особи (а не позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я).

Частиною 6 статті 141 ЦПК України встановлено, що у випадку, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням вищенаведеного, а також з урахуванням ціни позову (8 000 грн.) та задоволення позовних вимог у розмірі 5 000 грн., з відповідачки підлягає до стягнення в дохід держави 525 грн. 50 коп. судового збору (62,5 % від 840 грн. 80 коп.).

Відтак, оскаржуване рішення в частині вирішення питання судових витрат підлягає скасуванню - з ухваленням у цій частині нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Заочне рішення Жовківського районного суду Львівської області від 18 червня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 судового збору в дохід держави скасувати і в цій частині ухвалити нову постанову про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави 525 грн. 50 коп. судового збору.

В решті заочне рішення Жовківського районного суду Львівської області від 18 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 22 лютого 2021 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.