Ухвала

17 грудня 2021 року

місто Київ

справа № 754/695/20

провадження № 61-16433ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., дослідив касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Національного інституту раку, третя особа - виконуючий обов`язки директора Національного інституту раку Ткаченко Руслан Володимирович, про визнання незаконними та скасування наказів про оголошення догани та звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_2 у січні 2020 року звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати незаконним та скасувати накази про оголошення догани та звільнення, поновити його на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та затримки розрахунку при звільнені, а також відшкодувати моральну шкоду у розмірі 20 000, 00 грн.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 07 червня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ виконуючого обов`язки директора Національного інституту раку Лукашенка А. В. від 12 грудня 2019 року № 215 про оголошення догани ОСОБА_1 .

Визнано незаконним та скасовано наказ виконуючого обов`язки директора Національного інституту раку Ткаченка Р. В. від 17 грудня 2019 року № 223-К про звільнення ОСОБА_1 з 18 грудня 2019 року із займаної посади у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором згідно пункту 3 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу обслуговування та ремонту будівель, споруд та інженерних мереж Національного інституту раку з 18 грудня 2019 року.

Стягнуто з Національного інституту раку на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 97 732, 40 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 2 142, 08 грн. В іншій частині позову відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року скасовано рішення Деснянського районного суду міста Києва від 07 червня 2021 року в частині задоволених позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу про оголошення догани та звільнення ОСОБА_1 ; поновлення на посаді; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 97 732, 40 грн і судових витрат. У наведеній частині ухвалено нове рішення, який у задоволенні цих вимог відмовлено.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_1 06 жовтня2021 року звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для виконання.

Від заявника у грудні 2021 року поштовим зв`язком надійшла виправлена редакція касаційної скарги, у якій ОСОБА_1 просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року, залишити без змін рішення Деснянського районного суду міста Києва від 07 червня 2021 року.

Визначення заявником підстав касаційного оскарження

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.

Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.

Заявником як підстави касаційного оскарження наведеного судового рішення визначено, що:

- оскаржуване судове рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права;

- суд апеляційної інстанції всупереч висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 756/671/19, безпідставно задовольнив клопотання відповідача про поновлення та продовження процесуальних строків, приєднання до матеріалів справи доказів;

- суд апеляційної інстанції встановив обставини на підставі недопустимих доказів, а саме подані апеляційному суду письмові докази, зокрема, акт про відмову підпису у наказі про звільнення, є підробленим;

- суд апеляційної інстанції всупереч правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 18 червня 2018 року у справі № 396/1560/16-ц, не врахував, що розпорядження відповідача «Про надання пояснень» та «Щодо організації роботи» видані у період щорічної відпустки позивача;

- судом апеляційної інстанції не застосовано правові висновки, викладені, зокрема у постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі

№ 700/63/18, від 03 квітня 2019 року у справі № 520/3689/16-ц, від 04 грудня 2019 року у справі № 643/9770/17.

Отже, серед підстав касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції заявником зазначені ті підстави, які згадані у пункті 1 частини другої статті 389, пунктах 1, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України, що свідчить про виконання ним вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.

IІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ

Оскільки вимоги ухвали Суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.

Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі.

Витребувати із Деснянського районного суду міста Києва цивільну справу № 754/695/20 за позовом ОСОБА_1 до Національного інституту раку, третя особа - виконуючий обов`язки директора Національного інституту раку Ткаченко Руслан Володимирович, про визнання незаконними та скасування наказів про оголошення догани та про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.

Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак