Справа № 199/7135/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді Авраменка А.М.,

при секретарі судового засідання Завродській Т.М.,

за участю представника боржника Дрозд Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро скаргу боржника ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка Андрія Сергійовича від 22 грудня 2020 року про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №61432338, стягувач Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»,

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2021 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась боржник через свого представника із вищевказаною скаргою на постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року про поновлення вчинення виконавчих дій. У скарзі боржник просила суд скасувати означену постанову, а також визнати рішення приватного виконавця щодо винесення означеної постанови незаконним. Вимоги скарги мотивовані тим, що приватним виконавцем при поновленні виконавчого провадження не враховано, що постановою суду касаційної інстанції від 18 листопада 2020 року скасовано в частині та в частині змінено рішення суду першої інстанцій, на яке видано виконавчий лист суду, примусове виконання якого здійснюється приватним виконавцем. Крім того, боржник послалась на те, що поновлення провадження відбулось на підставі подання приватному виконавцеві копії постанови суду касаційної інстанції від 18 листопада 2020 року, яка не засвідчена належним чином.

В судовому засіданні представник боржника вимоги скарги підтримав, просив скаргу задовольнити в повному обсязі з викладених у ній підстав.

Інші часники розгляду скарги в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялись належним чином. Від приватного виконавця до суду надійшов відзив на скаргу, в якому останній просить відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на те, що ним своєю постановою від 23 грудня 2020 року, тобто на наступний день після поновлення виконавчого провадження, з огляду на рішення суду касаційної інстанції від 18 листопада 2020 року зменшено в рамках виконавчого провадження суму заборгованості, яка підлягає стягнення з боржника. Крім того, при вирішенні питання про поновлення виконавчого провадження приватним виконавцем перевірено дійсність рішення суду касаційної інстанції за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень.

За викладених обставин суд у відповідності до ст.450 ч.2 ЦПК України вважає за можливе провести судове засідання та розглянути подану скаргу по суті за такої явки учасників її розгляду.

Вислухавши представника боржника, дослідивши матеріали скарги, а також ознайомившись із матеріалами цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що за наслідками розгляду по суті цивільної справи №199/7135/16-ц за позовом ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення суду, яким позовні вимог задоволено в повному обсязі.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року вищевказане рішення суду першої інстанції залишено без змін, в зв`язку із чим 13 червня 2019 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист, номер якого/номер справи в якому зазначено як №199/1539/17.

Вказаний вище виконавчий лист було пред`явлено до примусового виконання приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С., яким своєю постановою від 02 березня 2020 року було відкрито виконавче провадження за №61432338, яке постановою приватного від 26 серпня 2020 року зупинено до закінчення касаційного перегляду рішень суду першої та апеляційної інстанцій у цивільній справі №199/7135/16-ц.

18 листопада 2020 року Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду за наслідками касаційного перегляду вищевказаних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій по цивільній справі №199/7135/16-ц своєю постановою такі судові рішення в частині скасовано, а в частині змінено шляхом зменшення розміру кредитної заборгованості, у рахунок повернення якої судом звернуто стягнення на предмет іпотеки. Крім того, тією ж постановою Верховного Суду вирішено поновити виконання рішення суду першої інстанції в незмінній після касаційного перегляду частині.

22 грудня 2020 року за заявою стягувача від тієї ж дати приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. своєю постановою поновлено вчинення виконавчий дій у виконавчому провадженні №61432338, а постановою від 23 грудня 2020 року внесено зміни (доповнення) до реєстраційних даних виконавчого провадження шляхом приведення суми, що підлягає стягненню на користь стягувача з боржника, у відповідність до постанови Верховного Суду від 18 листопада 2020 року. При цьому, за твердженнями самого приватного виконавця, які не спростовуються матеріалами справи, ним було перевірено достовірність ухвалення постанови Верховного Суду від 18 листопада 2020 року за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідно до ст.34 ч.1 п.2, ст.35 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа. Вчинення виконавчих дій зупиняється з такої підстави до розгляду питання по суті.

Згідно ст.35 ч.5 Закону України «Про виконавче провадження» після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормою ст.55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За змістом ст.ст.447, 448, 451 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті викладених вище норм законодавства, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, ґрунтуючи свою правову позицію на тому, що законом, чинним на момент винесення приватним виконавцем спірної постанови про поновлення вчинення виконавчих дій 22 грудня 2020 року за ВП №61432338, не передбачено можливості поновлення виконавчого провадження (поновлення вчинення виконавчих дій) лише в частині чи відмови у такому поновленні на підставі того, що рішення суду, примусове виконання якого здійснюється, змінено. Виконавець після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчих дій, зобов`язаний не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, поновити виконавче провадження, а вже після цього вирішувати питання про приведення виконавчого провадження у відповідність до зміненого судом касаційної інстанції рішення суду. Виконуючи такі свої обов`язки, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. виніс оскаржувану боржником за цією скаргою постанову від 22 грудня 2020 року про поновлення вчинення виконавчий дій, а вже наступного дня 23 грудня 2020 року своєю постановою про зміну (доповнення) реєстраційних даних у відповідності до п.14 Розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, привів суму, яка підлягає поверненню боржником на користь стягувача при здійсненні виконавчого провадження, у відповідність до постанови Верховного Суду від 18 листопада 2020 року в частині зміни рішення суду першої інстанції. При цьому, виконавець, на відміну від сторін виконавчого провадження, не наділений правом на звернення до суду з приводу визнання виконавчого лист суду таким, що не підлягає виконанню частково у зв`язку із зміною рішення суду, на підставі якого цей виконавчий лист видано. За таких обставин в суду відсутні підстави вважати, що оскаржуваною постановою приватного виконавця порушені будь-які законні права та інтереси боржника.

Критично суд оцінює посилання сторони боржника на те, що приватним виконавцем поновлено виконавче провадження на підставі неналежно завіреної копії постанови Верховного Суду від 18 листопада 2020 року по справі №199/7135/16-ц, оскільки дійсність існування такої постанови учасниками розгляду скарги не заперечувалась, підтверджується її копією в матеріалах справи. Крім того, приватний виконавець не був позбавлений можливості перевірити достовірність ухвалення такої постанови та її зміст у відповідності до Закону України «Про доступ до судових рішень» з Єдиного державного реєстру судових рішень, який є загальнодоступним, що приватним виконавцем фактично і було здійснено за його твердженнями, не спростованими учасниками розгляду скарги.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість, безпідставність та недоведеність вимог скарги, а отже і про неможливість її задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.19, 55 Конституції України, ст.ст.34, 35, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.258-261, 263, 268, 272, 353, 354, 355, 447, 448, 451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги боржника ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка Андрія Сергійовича від 22 грудня 2020 року про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №61432338, стягувач Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст.261 ЦПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. У разі постановлення ухвали без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 19 лютого 2021 року.

Суддя А.М. Авраменко