н/п 2/490/2510/2021 Справа № 490/6661/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

17 лютого 2021 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту припинення шлюбних відносин та визнання майна особистою приватною власністю та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

01.08.2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2017 року визначено головуючого по справі суддю Чулуп О.С.

Ухвалою від 22.08.2017 року відкрито провадження по справі.

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд встановити факт припинення з березня 2016 року шлюбних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнати за ним право особистої приватної власності на наступні об`єкти нерухомості: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 42,2 кв.м., житловою площею 19,7 кв.м. та квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 101,1 кв.м., житловою площею 63,2 кв.м.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи №490/779/20 між суддями від 06.02.2020 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А.

Ухвалою суду від 13.02.2020 року відведено суддю Гуденко О.А. від розгляду цивільної справи справі №490/779/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту припинення шлюбних відносин та визнання майна особистою приватною власністю. В ухвалі зазначено, рішенням Центрального районного суду м. Миколаєвау справі № 490/9234/17 від 19 липня 2018 року, під головуванням судді Гуденко О.А. було частково задволено позов ОСОБА_1 про визнання права особистої власності на об'1єкти нерухомого та рухомого майна . Визнано право особистої приватної власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 . В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 3000 грн. судового збору. Оскільке вказане рішення суду під головуванням судді ОСОБА_3 , яка висловила свою думку стосовно спірних квартир , скасовано Постановою Миколаївського апеляційного суду від 31.10.2018 року вказане рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 липня 2018 року в частині вимог про визнання за ОСОБА_1 права особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 - суддя ОСОБА_3 , вважає за необхідне заявити собі самовідвід по цивільній справі № 490/779/20.

Ухвалою суду від 06.11.2020 року, під головуванням судді Чулуп О.С., справу № 490/779/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту припинення шлюбних відносин та визнання майна особистою приватною власністю, та справу № 490/6661/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя об`єднано в одне провадження та присвоєно № 490/6661/17.

Розпорядженням керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.02.2021 р. призначено повторний автоматизований розподіл справи на підставі Рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя України від 25.11.2020 р. №3242/3дп/15-20.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2021 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А.

15.02.2021 року матеріали справи передані на розгляд судді Гуденко О.А.

Статтею 36 ЦПК України, визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК, з підстав, зазначених у ст. 36 ЦПК України суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Законодавець надає учасникам судового процесу можливість коректного розв`язання ситуації, що створилася, шляхом заяви самовідводу, що і є етичним моментом законодавства, яке регулює ці питання. На переконання суду, кінцевою метою законодавця було досягнення максимальної впевненості в тому, що у учасників процесу не повинно виникати сумнівів у неупередженості судді.

При цьому, якщо рішення суду (судді) оскаржувалося позивачем або відповідачем, то виникає «зайва» напруга у відносинах судді з такими особами, оскільки вона могла скластися з невдоволення таких осіб рішенням і діями конкретного судді. Тому доцільно надати такій особі в інших справах право відводу такого судді, щоб особисті стосунки такої особи та судді не впливали на об`єктивність майбутнього судового рішення.

Окрім того, декілька «помилок суду на користь однієї із сторін» можуть свідчити про упередженість суду і майбутнє рішення вже може розцінюватися як умисне.

Відповідно до п.п. 66 рішення ЄСПЛ у справі "Бочан проти України" суб`єктивний критерій - це особисті переконання та поведінка конкретного судді. Об`єктивний критерій - це факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви у безсторонності судді та оцінка того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення правомірних сумнівів в безсторонності (зовнішні ознаки).

ЄСПЛ нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (див., серед багатьох інших джерел, "Булут проти Австрії" (Bulut v. Avstria), рішення від 22 лютого 1996 року, Reports 1996-II, с. 356, п. 31, та "Томан проти Швейцарії" (Thomann v. Switzerland), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, 825, п. 30). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Реалізація принципу верховенства права, визначеного ЦПКУкраїни, є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.

Крім того, Євросуд нагадав, що будь-який служитель ОСОБА_4 , щодо якого є підстави сумніватися в неупередженості, повинен усунутися від розгляду справи.

Таким чином, оскільки ухвалою від 13.02.2020 року вже раніше відведено від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту припинення шлюбних відносин, яка на теперішній час об`єднана з даною справою в одне провадження - то суддя Гуденко О.А. вважає необхідним заявити собі самовідвід по цивільній справі №490/6661/17.

Керуючись ст. 36, 39 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відвести суддю Гуденко О.А. від розгляду цивільної справи справі №490/6661/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту припинення шлюбних відносин та визнання майна особистою приватною власністю та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Справу передати до канцелярії Центрального районного суду м. Миколаєва для повторного автоматизованого розподілу справи в порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Гуденко О.А.