_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/2529/21
Провадження № 2/947/1563/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2021 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Куриленко О.М.

за участю секретаря Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Палацем урочистих подій м.Одеси ЗО квітня 1993 року, запис №543. Здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнавши за кожним право особистої приватної власності на: 1/2 квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 78,8 кв.м., житловою площею 48,8 кв.м.; Ѕ транспортного засобу марки «Mitsubishi», модель «Outlander», 2009 року випуску, об`єм двигуна - 2998, номер шасі (кузова,рами) НОМЕР_1 ; 1/2 транспортного засобу марки «Subaru», модель «Forester», 2017 року випуску, об`єм двигуна - 2498, номер шасі (кузова,рами) НОМЕР_2 .

В обґрунтування свого позову посилається на те, що з 30 квітня 1993 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, в період якого народились діти: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач стверджує, що між подружжям погіршилися відносини. Вони мають різні погляди на життя, не підтримують повноцінні подружні стосунки.

Ухвалою судді від 22.01.2021 року було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

18.02.2021 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 , а також представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 звернулись до суду з клопотанням про затвердження мирової угоди в частині поділу спільного майна подружжя.

Ухвалою суду від 18.02.2021 року вказане клопотання було задоволено, а провадження в частині поділу спільного майна подружжя було закрито.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якої просив задовольнити позов в частині розірвання шлюбу, судове засідання просив провести за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явилась, надала до суду заяву, в якої проти розірвання шлюбу не заперечувала, судове засідання просила провести за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 30 квітня 1993 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що складно актовий запис № 543. Після реєстрації шлюбу відповідач залишила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 ». Про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 .

В період даного шлюбу народились діти: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження Серії НОМЕР_4 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить копія свідоцтва про народження Серії НОМЕР_5

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню тому, що родина фактично розпалася і її відновлення неможливе за обставин, зазначених позивачем у позовній заяві. Під час розгляду справи, судом також було встановлено, що у позивача відсутні які-небудь почуття до відповідача, їх шлюбний союз розпався та існує формально.

Згідно роз`яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка ОСОБА_1 , та жінки ОСОБА_2 , й збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Примирення між сторонами неможливе. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя немає.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Таким чином, в ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні позивача.

Також судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

На підставі вище викладеного, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 105 СК України).

У відповідності до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10, 206, 265, ЦПК України, ст. ст. 110, 111, 112, 113, 161, 180 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Палацем урочистих подій м.Одеси 30 квітня 1993 року, запис №543.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Київського районного суду м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.