Справа № 495/2554/19
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

22 лютого 2021 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Чеботарьовій В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Свої позовні вимоги позивачка ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.05.2011 року з відповідача на її користь стягуються аліменти у розмірі 400,00 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З того часу значно підвищився рівень життя, ціни на товари для дітей, продукти харчування, грошові кошти у сумі 400,00 грн. щомісячно не є необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини, тому позивачка просить збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача ОСОБА_2 аліменти у розмірі 2000,00 грн. щомісячно на утримання спільної дитини сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, однак адвокат Каланжов В.Я. який діє в її інтересах надав до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу за його відсутності, свої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак адвокат Оснач О.А., яка діє в його інтересах надала до суду заяву, згідно якої просила розглянути справу у її відсутність, відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки згідно розрахунку заборгованості по виконавчому провадженні АСВП №27085723 від 14.02.2020 року, з 01.08.2020 року було здійснено перерахунок заборгованості на підставі заяви стягувача та Постанови Верховного Суду України від 15.01.2020 року по справі №583/4243/18. Окрім того, у відповідача знаходиться на утриманні неповнолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на теперішній час він не має стабільного доходу та підробляє приватним наймом різноробочим.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо 187 відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.10.2012 року шлюб між стронами було розірвано.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 05.10.2010 року Виконавчим комітетом Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №94.

Згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.05.2011 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти у розмірі 400,00 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З копії трудової книжки позивачки ОСОБА_1 вбачається, що 10.07.2019 року вона була звільнена з ТОВ «Ванеса» за згодою сторін згідно п.1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Відповідач ОСОБА_2 має на утриманні також неповнолітню дитину від іншого шлюбу ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 12.02.2012 року Виконавчим комітетом Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №05 та Довідкою про склад сімї №316/2 від 27.06.2019 року, виданою Шабівською сільською радою.

Згідно відповіді Білгород-Дністровського міськрайонного центру зайнятості №1063/15/02 від 19.08.2019 року, відповідач ОСОБА_2 станом на 19.08.2019 року не зареєстрований як безробітній.

Згідно розрахунку заборгованості державного виконавця Коєвої І.М. по виконавчому провадженні АСВП №27085723 від 14.02.2020 року, з 01.08.2020 року було здійснено перерахунок заборгованості по даному виконавчому провадженні на підставі заяви стягувача та Постанови Верховного Суду України від 15.01.2020 року по справі №583/4243/18, де борг станом на 13.02.2020 року складає 10894,45 грн.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану.

08 липня 2017 року набрав чинності Закон України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення захисту права дитини на належне утримання», яким частину другу статті 182 СК України викладено а такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Відповідно до Закону України № 2475-VIII від 03 липня 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилання захисту права дитини на належне утримання», який набрав чинності 28 серпня 2018 року, частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, відповідно до якого виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України.

Отже, починаючи з 28 серпня 2018 року виконавець повинен стягувати з боржника аліменти на утримання дитини у розмірі, не меншому, ніж мінімальний гарантований розмір, передбачений СК України.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року в справі №632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зазначив про те, що законодавством, а саме частиною першою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд звертає увагу на те, що на виконання приписів ст. 81 ЦПК України, позивачкою ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами можливість відповідача ОСОБА_2 сплачувати аліменти на утримання їхньої спільної дитини саме у розмірі 2000,00 грн., натомість суд приймає до уваги, що відповідач ОСОБА_2 має на утриманні ще одну неповнолітню дитину та на даний час не має стабільного місця роботи та заробітку, а також той факт, що державним виконавцем здійснено перерахунок заборгованості по виконавчому провадженні зі стягнення аліментів на утримання спільної дитини сторін на підставі заяви стягувача та Постанови Верховного Суду України від 15.01.2020 року по справі №583/4243/18, де борг станом на 13.02.2020 року складає 10894,45 грн., щомісячна сума аліментів, яка підлягає стягненню складає 1109,00 грн..

Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивачки ОСОБА_1 та приходить до обгрунтованого висновку, що у задоволенні позовних вимог позивачки слід відмовити.

Оскільки позивачка ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судові витрати зі сплати судового збору слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.180, 181, 192 СК України, ст.ст.12, 13, 81, 133, 141, 247, 263, 265, 268, 280-289 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: