Справа № 510/1942/21
Провадження №2/510/1582/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.21 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

- за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Матей Сільвії про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності.

Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 - померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 - помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копія свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; копія заяви позивачки від 10.02.2020р. про прийняття спадщини; копія довідки виконкому Ренійської міської ради від 22.04.2021р. про склад сім`ї ОСОБА_3 на день його смерті; копія заповіту від 07.10.2019р., оформленого на ім`я позивачки; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.07.2003р.; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.07.2003р.; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , оформленого на ім`я ОСОБА_1 ; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку від 28.09.2021р.; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.06.2015р. (на земельну ділянку площею 2,1374 га); копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.05.2021р.; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.06.2015р. (на земельну ділянку площею 2,1374 га); копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.05.2021р.; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.06.2015р. (на земельну ділянку площею 0,5201 га); копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25.06.2021р.; копії кадастрових планів земельних ділянок; копії витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.10.2021р. відповідь завідувачки Ренійської райдержнотконтори від 17.11.2021р.; копія заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 ; копії Інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 16.11.2021р. (дата заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_3 ; копії Інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 16.11.2021р. (дата заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка у справі була призначена спадкоємицею за заповітом ОСОБА_2 , сама ОСОБА_2 була дружиною ОСОБА_3 .

За життя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належало наступне майно (кожному з них по Ѕ частині):

-житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 .

Крім того, ОСОБА_3 також належали:

-земельна ділянка площею 2,1374 га, розташована на території Плавнівської сільської ради Ренійського району Одеської області (масив № 43 , ділянка № НОМЕР_2 (за межами населеного пункту)), виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 15.06.2015р.);

-земельна ділянка площею 0,5201 га, розташована на території Плавнівської сільської ради Ренійського району Одеської області (масив заплава № 66 , ділянка № НОМЕР_4 (за межами населеного пункту)), виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 15.06.2015р.).

На випадок смерті ОСОБА_3 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на вищезазначене майно (на Ѕ частину житлового будинку та на земельні ділянки). Спадщину прийняла його дружина, оскільки вона понесла всі витрати на поховання чоловіка, виконала необхідні поминальні обряди, прийняла в розпорядження житловий будинок в цілому, на момент смерті мешкала із чоловіком, після смерті ОСОБА_3 продовжила мешкати в будинку, від спадщини не відмовилася. Отже, дружина померлого прийняла спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. За життя вона розпорядилася належним їй майном, 07.10.2019р. склала заповіт на ім`я позивачки. Таким чином, після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне їй майно (весь житловий будинок та дві земельні ділянки).

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за заповітом. Про це свідчить її заява про прийняття спадщини, подана нотаріусу 10.02.2020р. Проте, незважаючи на своєчасне звернення із заявою, оформити спадщину неможливо у зв`язку із тим, що у позивачки відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів.

Відповідачка (донька померлих) на спадщину не претендує, не заперечує, щоб спадщину оформила позивачка - спадкоємиця за заповітом.

У нинішній час, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказану нерухомість та земельні ділянки, про що 06.10.2021р. нотаріусом було винесено відповідну постанову.

Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючого документу - при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) правовстановлюючого документу проставляється відповідна відмітка «згідно з оригіналом» із зазначенням дати та підпису нотаріуса.

Отже, після смерті ОСОБА_2 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок та земельні ділянки, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, ОСОБА_2 після смерті свого чоловіка прийняла спадщину за законом в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а позивачка прийняла спадщину за заповітом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлої ОСОБА_2 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачка на неї не претендує.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Так, судом було встановлено, що після смерті ОСОБА_3 його дружина, як спадкоємиця першої черги за законом, у передбачений законом строк для прийняття спадщини не звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою, проте вона прийняла спадщину фактично, оскільки її воля була виражена у її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання технічних документів на нерухомість, мешкання у спадковому будинку, догляд за його збереженням, проведення ремонту, використання земельних ділянок за цільовим призначенням та ін.).

Таким чином, ОСОБА_2 прийняла спадщину (на Ѕ частину нерухомості, що належала за життя її чоловікові та на дві земельні ділянки) в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Крім того, за ч. 1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємицею за заповітом.

У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачка звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначила позивачка, після смерті ОСОБА_2 у неї були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельні ділянки. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачка також не має можливості.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину юридично, оскільки її воля, як спадкоємиці за заповітом, була виражена у подачі нею заяви про прийняття спадщини, її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання копій правовстановлюючих документів на будинок та земельні ділянки, догляд за нерухомістю, сплата комунальних послуг тощо).

Таким чином, позивачка прийняла спадщину за заповітом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки своєчасно подала заяву про прийняття спадщини, прийняла її за заповітом. Про дійсне волевиявлення ОСОБА_2 свідчить і заповіт, оформлений на ім`я позивачки.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на житловий будинок та земельні ділянки з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1233-1235, 1261, 1268, 1269, 1270, 1276 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ідентифікаційний номер - НОМЕР_5 ) в порядку спадкування за заповітом право власності на:

-житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку площею 2,1374 га із кадастровим номером :01:003:0389, розташовану на території Плавнівської сільської ради Ренійського району Одеської області (масив № 43 , ділянка № НОМЕР_2 (за межами населеного пункту)), виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 15.06.2015р.);

-земельну ділянку площею 0,5201 га вз кадастровим номером :01:005:0540, розташовану на території Плавнівської сільської ради Ренійського району Одеської області (масив заплава № 66 , ділянка № НОМЕР_4 (за межами населеного пункту)), виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 15.06.2015р.).

що належали ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 (у тому числі і Ѕ частина житлового будинку та земельні ділянки площею 2,1374 га та площею 0,5201 га, що рахуються оформленими на ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Вячеслав ДУДНИК