Справа № 643/1013/21
Провадження № 2-о/643/139/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2021

28 січня 2021 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участю секретаря Абсалямової А.Р.,

заінтересованої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису,-

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису, якою просить заборонити ОСОБА_3 перешкоджати у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , а саме: змінювати замки на вхідній двері, користуватися одним з житлових приміщень, площею 18кв.м. ( з прямим балконом) у квартирі та місцями загального користування; створювати інші перешкоди користування житлом ОСОБА_2 .

Вимоги заяви мотивує тим, що є рідним братом ОСОБА_1 та вони зареєстровані та мешкають у трикімнатній квартирі АДРЕСА_1 . Квартира належить на праві власності ОСОБА_2 по 1/3 частині, а ОСОБА_3 по 2/3 частині. Після смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 вважає, що має більші права на квартиру та всіляко намагається змусити заявника не проживати у квартирі. З листопада 2020 заявник позбавлений можливості вільно заходити у житлове приміщення, оскільки ОСОБА_1 змінив вхідні замки квартири. До порушення житлових прав, заявник користувався кімнатою, площею 18кв.м. з прямим балконом.

Заявник в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду заяви належним чином.

Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису (ст. 350-5 ЦПК України).

В судовому засіданні ОСОБА_1 щодо вимог заяви заперечував, зазначивши, що у спірній приватизованій квартирі зареєстровані та проживали разом з братом та матір`ю, матір померла у ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_2 після смерті матері у квартирі не мешкає, комунальні послуги не сплачує, проживає в тому ж будинку у квартирі АДРЕСА_2 .

Суд, вивчивши доводи заявника, вислухавши пояснення заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, вважає вимоги заяви такими, що не підлягають задоволенню, виходячи із такого.

Відповідно до правил ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених ЗУ «Про запобігання та протидію домашнього насильству» (ст. 305-2 ЦПК України).

Так, судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що вбачається із відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.2-4, 7).

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , що вбачається із копії паспорту громадянина України ОСОБА_2 та підтверджено ОСОБА_1 (а.с.5,6).

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, що вбачається із копії свідоцтва про смерть (а.с.8).

Статтею першою ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому законі, зокрема: - домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишніми чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; - психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; - фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру;

Далі, ч.2 ст. 3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - рідні брати і сестри.

Між тим, з боку заявника не надано доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 є рідним братом.

Не доведено факт того, що будь-яке насильство, що визначено у ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» чинилося саме з боку ОСОБА_1 стосовно якого заявник просить видати обмежувальний акт.

Доводи заявника щодо чинення перешкод у користуванні житлом з боку ОСОБА_1 , або інші протиправні дії, які б свідчили про домашнє насильство тощо, жодним належним доказом не підтверджено.

Надані заявником у підтвердження своїх доводів відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копій паспорту громадянина України, договору про визначення ідеальних частко від 07.09.2016 - не є доказами домашнього насильства.

Далі, заявник просить заборонити ОСОБА_3 перешкоджати у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , а саме: змінювати замки на вхідній двері, користуватися одним з житлових приміщень, площею 18кв.м. ( з прямим балконом) у квартирі та місцями загального користування; створювати інші перешкоди користування житлом заявнику.

Відповідно до п.п.6-10, ч.1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи; програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків.

Приймаючи до уваги зміст заяви та її вимоги, суд вважає, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини щодо користування спільної частковою власністю.

Отже, суд, аналізуючи вищевикладене, приходить до висновку, що відсутні прямі, обґрунтовані та переконливі докази того, що з боку ОСОБА_1 чинилося, чиниться психологічне, фізичне, економічне або інше домашнє насильство стосовно заявника, у зв`язку з чим останній потребує захисту у порядку положень, передбачених ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні (ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України).

Таким чином, розглянувши заяву ОСОБА_2 , проаналізувавши норми діючого законодавства, дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення заяви про видачу обмежувального припису.

Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відноситься за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 76-81, 83, 137, 141, 258, 259, 263-268, 350-1-350-8 ЦПК України, ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд, -

у х в а л и в:

В задоволені заяви ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису відмовити у повному обсязі.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів.

Суддя