Дата документу 16.12.2021 Справа № 937/8424/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/8424/20 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/3415/21 Честнєйша Ю.О.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Полякова О.З.

Онищенка Е.А.

За участю секретаря:Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на майно,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який в ході розгляду справи був уточнений, до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на майно, посилаючись на те, що в лютому 2016 року вона познайомилася з відповідачем ОСОБА_2 , з яким у них склалися взаємні симпатії один до одного.

05 лютого 2018 року вони вирішили проживати як чоловік та жінка, тобто розпочали фактичні сімейні стосунки. Вона запропонувала відповідачу переселитися до впорядкованого житлового будинку, який належав її матері, на що він погодився. Вони почали проживати разом однією сім`єю по АДРЕСА_1 .

Зазначає, що за час спільного проживання вони як чоловік та жінка приймали рішення щодо володіння, користування і розпорядження спільно нажитим майном, спільно дбали про своє майно та матеріальне забезпечення, повністю об`єднували кошти один одного та приймали рішення про їх витрату. Таким чином, з лютого 2018 року вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, але не звертались до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу.

Вказує, що за ініціативою відповідача ними було складено релігійний обряд шлюбу, який було складено при свідках. Крім цього, за час проживання сім`єю чоловіком та жінкою, вони двічі чекали дитину, але ставалися викидні. Всі свята проводили в колі рідних друзів. Відповідач спілкувався з її батьками та родичами, вона приїздила погостити до його батьків та родичів, які проживають в с. Терпіння Мелітопольського району Запорізької області. Таким чином, між нею та відповідачем склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

В період спільного проживання вони з відповідачем вели спільне господарство, за спільні кошти, отримані внаслідок спільної праці, вели спільний бюджет, купували майно, товари для сумісного користування. Вони займалися благоустроєм будинку: робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту.

Також підтвердженням факту їхнього спільного проживання однією сім`єю є придбання рухомого майна. Зокрема, 09.12.2019 вони з відповідачем за спільні кошти придбали транспортний засіб - автомобіль марки VOLVO V50 Classic, 2005 року випуску, фіолетового кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 . За прийнятим ними спільним рішенням відповідач поїхав до Литви і там придбав вказаний автомобіль. Під час поїздки відповідача до Литви вона займалася питанням оформлення реєстрації автомобіля в Україні.

Зазначає, що для придбання спільного автомобіля в період проживання сім`єю з відповідачем вона вимушена була брати кредит. Так для придбання автомобіля 13 грудня 2019 року з Кредитною спілкою «Капітал» нею було укладено споживчий кредит №996 в розмірі 47803,28 грн. Вона сплатила кредит повністю 20.07.2020.

Вказує, що на початку літа 2020 року стосунки з відповідачем погіршилися. Починаючи з кінця серпня 2020 року вони припинили спільне проживання як одна сім`я, відповідач знайшов собі іншу жінку, до якої, можливо, переїхав проживати.

Після розлучення вони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема зазначеного автомобіля VOLVO V50 Classic, 2005 року випуску. Оскільки майно було придбане нею та відповідачем в період проживання однією сім`єю, воно належить їм на праві спільної сумісної власності, тому вона має намір поділити вищезазначене майно, шляхом визнання за нею 1/2 частки автомобіля в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності. Угоди про добровільний поділ вищевказаного майна між ними не досягнуто, оскільки відповідач вважає вказаний автомобіль своєю особистою власністю.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу її та ОСОБА_2 в період часу з 05 лютого 2018 року до 20 серпня 2020 року; визнати за нею та відповідачем право спільної сумісної власності на майно, придбане за час спільного проживання однією сім`єю - автомобіль марки VOLVO V50 Classic, 2005 року випуску, фіолетового кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 ; визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля марки VOLVO V50 Classic, 2005 року випуску, фіолетового кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 .

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 липня 2021 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом не в повному обсязі досліджені обставини, які мають значення для справи та не надана належна оцінка наданим доказам по справі, показам свідків. Висновок суду про те, що підтверджується лише факт існування між сторонами у певний період часу близьких стосунків як між чоловіком та жінкою не можна ототожнювати із подружніми/шлюбними відносинами є помилковим. Просить скасувати рішення суду та прийняти нову постанову якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є недоведеними. Однак, колегія вважає такі висновки помилковими.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 познайомилися у лютому 2016 року.

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 до матеріалів справи додано довідку голови квартального комітету Ковальчук І.І. від 09.11.2020, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , 1984 року народження, проживає за адресою: АДРЕСА_1 та має склад сім`ї: донька - ОСОБА_3 , 2007 року народження.

Відповідно до довідки голови вуличного комітету №16 Ковальчук І.І. від 09.11.2020, ОСОБА_1 , 1984 року народження, з лютого 2018 року по серпень 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , проживала з чоловіком ОСОБА_2 та донькою ОСОБА_3 , 2007 року народження.

Згідно з характеристикою з місця проживання від 09.11.2020, ОСОБА_1 в період з лютого 2018 року по серпень 2020 року перебувала в цивільному шлюбі з ОСОБА_2 .

Також позивачем було надано договір про споживчий кредит, договір купівлі-продажу дивану та товарного чеку на його придбання, паспорт банківського продукту «Розстрочка», видаткова накладна на придбання телевізору та квитанцію про сплату.

Більш того до матеріалів справи, надано свідоцтво № 117 про здійснення таїнства шлюбу, проти чого відповідач не заперечував.

Крім того, у засіданні апеляційною інстанції не заперечував проти перелічених доказів, а робив акцент на тому, що спірний автомобіль було придбано відповідачем за власні кошти.

Перелічені обставини підтвердили і свідки допитані судом першої інстанції при розгляді справи.

Відмовляючи у задоволенні вимог про встановлення факту спільного проживання сторін однією сім`єю суд першої інстанції навів положення ст. 21 СК України, відповідно до якої, релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Однак колегія вважає, що у сукупності з наведеними вище іншими доказами, вінчання сторін також свідчить на створення саме сімейних відносин, а також ведення спільного господарства, побуту та бюджету.

З урахуванням викладеного колегія вважає, що вимоги позивача, щодо встановлення фактуспільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу її та ОСОБА_2 в період часу з 05 лютого 2018 року до 20 серпня 2020 року є доведеними та підлягають задоволенню.

09.12.2019 сторони за спільні кошти придбали транспортний засіб - автомобіль марки VOLVO V50 Classic, 2005 року випуску, фіолетового кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 . За прийнятим ними спільним рішенням відповідач поїхав до Литви і там придбав вказаний автомобіль. Під час поїздки відповідача до Литви вона займалася питанням оформлення реєстрації автомобіля в Україні.

Таким чином вимоги про визнання права власності на 1/2 за позивачем відповідно до вимог статті 74 СК України також підлягають задоволенню, оскільки такі вимоги є похідними та ґрунтуються на позовній вимозі про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

З урахуванням викладеного, колегія вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасування з прийняттям постанови про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 липня 2021 року по цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту: «Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на майно задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в період з 5 лютого 2018 року та 20 серпня 2020 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля марки VOLVO V50 Classic, 2005 року випуску, фіолетового кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 ».

Дата складання повної постанови 20 грудня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: О.З. Поляков

Е.А. Онищенко