П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 року м. Київ

Справа № 2-901/10

Провадження: № 22-ц/824/12566/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Борисової О.В., Ратнікової В.М.

секретар Івасенко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги адвоката Кириченко Анни Євгеніївни та адвоката Помилуйка Владислава Олександровича в інтересах ОСОБА_1

на ухвалу Подільського районного суду міста Києвавід 09 червня 2021 року, постановлену під головуванням судді Головчака М.М.,

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» про заміну стягувача його правонаступником,

в с т а н о в и в :

У червні 2021 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» звернулось до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадження, обґрунтувавши свої вимоги тим, що рішенням Подільського районного суду міста Києва від 20 січня 2010 року у цивільній справі № 2-901/10 позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю. На підставі зазначеного рішення судом видано виконавчий лист, на підставі якого 13.06.2019 року було відкрито виконавче провадження №59348553. Згідно договору № 23/04/21-1 про відступлення прав вимоги від 23.04.2021 року право вимоги за кредитним договором №Д002/СК-324.07.2 від 09 серпня 2007 року, укладеного між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Фінансова компанія управління активами».

Ухвалою Подільського районного суду м. Києвавід 09 червня 2021 року заяву ТОВ «Фінансова компанія управління активами» задоволено.

Замінено сторону стягувача - ПАТ «Родовід Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія управління активами» щодо виконання рішення Подільського районного суду у справі № 2-901/10 від 20 січня 2010 року за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № №Д002/СК-324.07.2 від 09 серпня 2007 року.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокати Кириченко А.Є. та Помилуйко В.О. в інтересах ОСОБА_1 подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушенням норм процесуального права, просили скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія управління активами» про заміну сторони виконавчого провадження.

Адвокат Кириченко А.Є. в інтересах ОСОБА_1 на обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що заявник не набув усіх прав первісного кредитора, договір про відступлення № 2 є фіктивним, оскільки плата за ним не проводилась або була в подальшому повернута заявнику. Надані заявником квитанції не можуть бути належними та допустимими доказами проведення оплати, оскільки не містять обов`язкових реквізитів як підписи і печатки уповноважених осіб банків та компаній. Вказувала, що рух грошових коштів між ТОВ «ФК Інтайм Фінанс» і ТОВ «Фінансова компанія управління активами» можливо відслідкувати лише на підставі банківських виписок по всіх рахунках товариств, відкритих у банках, регістрів бухгалтерського обліку, касових книг, сальдо або аудиторського висновку незалежного аудитора. Отже, надані заявником докази на підтвердження набуття статусу нового кредитора є сумнівними, що свідчить про відсутність певної події - отримання повної оплати за договором про відступлення, а тому такий договір є фіктивним. У зв`язку з необхідністю проведення експертизи боржником в суді першої інстанції було заявлено клопотання про витребування доказів, необхідних для проведення експертизи, та оригіналу кредитного договору та договору про відступлення № 2, проте, суд першої інстанції залишив поза увагою вказані клопотання, чим порушив принцип змагальності сторін. Також зазначила, що договори відступлення № 1 та № 2 за своїм змістом є договорами факторингу. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.09.2018 року у справі № 909/968/16 висловила позицію, за якою передання права грошової вимоги з отриманням первісним кредитором від нового кредитора плати у розмірі меншому, ніж номінальна вартість такої вимоги, є факторинговою операцією. Тобто, зазначена позиція Верховного Суду свідчить про те, що відступлення прав вимоги з дисконтом є ознакою факторингової операції. З урахуванням викладеної позиції, вважає, що договори № 1 та №2 про відступлення прав вимоги за своїм змістом є договорами факторингу, оскільки отримана первісним кредитором ПАТ «Родовід банк» від ТОВ «ФК Інтайм Фінанс» плата у розмірі 2 751 363,84 грн є меншою ніж номінальна вартість такої вимоги, та отримана ТОВ «ФК Інтайм Фінанс» від нового кредитора ТОВ «Фінансова компанія управління активами» плата у розмірі 900 000 грн є меншою ніж номінальна вартість такої вимоги, що становить 22 058 681,31 грн. Окрім того, вказала, що постановою Господарського суду м. Києва від 14.04.2021 року у справі № 910/15694/20 про неплатоспроможність ОСОБА_1 , оскільки визнано банкрутом, постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2021 року вищезазначену постанову скасовано, а провадження у справі закрито. На даний час вже подано касаційні скарги. Отже, заява ТОВ «Фінансова компанія управління активами» про заміну кредитора відноситься до юрисдикції господарського суду. Боржник під час судового розгляду заяви про заміну сторони стягувача просив суд першої інстанції зупинити провадження у справі до розгляду Верховним Судом господарської справи про банкрутство, проте районний суд проігнорував наведені обставини та подані боржником клопотання.

Апеляційна скарга адвоката Помилуйка В.О. в інтересах ОСОБА_1 також зводиться до того, що суд першої інстанції не взяв до уваги докази, надані боржником, не зазначив мотивів відхилення аргументів боржника по суті порушеного заявником питання, порушив принцип змагальності та рівності сторін , не розглянувши клопотання боржника про витребування доказів та зупинення провадження у справі, порушив юрисдикцію судочинства.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 13 серпня та 28 вересня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Косенко А.П. в інтересах ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заперечував проти апеляційних скарг та зазначив, що заявник на підтвердження виконання умов договорів про відступлення прав вимоги надав суду належним чином засвідчені копії платіжних доручень № 429 на суму 890 000 грн та № 3769 на суму 10 000 грн, а разом 900 000 грн. Додатково, новий кредитор надав до суду засвідчені банками виписки з рахунків ТОВ «Фінансова компанія управління активами», отже, ніяких повернень зазначеної суми повністю або частково не відбулось. Відмітив, що первісний кредитор ПАТ «Родовід банк» та проміжний кредитор ТОВ «ФК Інтайм Фінанс» залучені до участі у вказаній справі, жодних заперечень проти заміни стягувача не висловили. Окремо зазначив, що питання недійсності договору про відступлення права вимоги № 23/04/21-01 від 23.04.2021 року не є предметом розгляду заяви про заміну стягувача. При цьому, вказаний договір жодним чином не торкається прав та обов`язків боржника за кредитним договором, оскільки не змінює обсягу його відповідальності, а лише здійснює заміну кредитора у даному зобов`язанні. Доводи скаржників про відсутність у нового кредитора оригіналу кредитного договору є безпідставними, оскільки згідно акту прийому-передачі за договором № 23/04/21-01 від 23.04.2021 року проміжний кредитор передав, а новий кредитор прийняв оригінал кредитного договору № Д002/СК-324.07.2 від 09.08.2007 року. Також вказав, що постанова Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2021 року, якою закрито провадження у справі про банкрутство боржника, є такою, що набрала законної сили згідно ч. 1 ст. 284 ГПК України. При цьому, у вказаній справі новим кредитором подавалась заява про заміну сторони виконавчого провадження, однак, така заява судом була залишена без розгляду у зв`язку з закриттям провадження у справі. Боржнику вказані події були відомі. У зв`язку з набранням законної сили вказаної постанови господарського суду у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України відсутні підстави для зупинення провадження у даній справі. Відмітив і те, що заміна сторони виконавчого провадження та заміна кредитора у справі про неплатоспроможність є двома окремими процесуальними діями, на вчинення яких жодні норми матеріального та процесуального права не встановлюють будь-яких обмежень. Заміна кредитора у справі № 910/15694/20 про неплатоспроможність боржника не заміняє собою заміну сторони виконавчого провадження з виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 січня 2010 року у цивільній справі № 2-901/10. Отже, у суду першої інстанції були усі законні підстави для задоволення заяви ТОВ «Фінансова компанія управління активами» про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

В судовому засіданні адвокат Косенко А.П. в інтересах ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заперечував проти апеляційних скарг, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

14 грудня 2021 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання адвоката Помилуйка В.О. в інтересах ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю його, адвоката, та його довірителя ОСОБА_1 з`явитись в судове засідання за станом здоров`я.

Також, 14 грудня 2021 року на адресу суду надійшло клопотання адвоката Кириченко А.Є. в інтересах ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку з її перебуванням у відрядженні.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності скаржника та його адвокатів, колегія суддів ураховує наступне.

Відповідно до статті 372 ЦПК суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 зазначив, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Як убачається із матеріалів справи, справа в провадженні Київського апеляційного суду перебуває з липня 2021 року. Правові позиції скаржниківщодо оскарження ухвали суду першої інстанції сповна викладені в апеляційних скаргах.

Зважаючи на вищевикладене, та, ураховуючи обмежені строку перегляду судом апеляційної інстанції ухвали районного суду, колегія суддів вважала за можливе слухати справу за відсутності ОСОБА_1 та його адвокатів, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 20 січня 2010 року у цивільній справі № 2?4380/09 позов ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором №Д002/СК-324.07.2 від 09 серпня 2007 року у розмірі 8 717 510,31 грн, 1700 грн судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, а всього 8 719 330,31 грн.

13 червня 2019 року Печерським РВ ДВС у місті Києві ГТУЮ у місті Києві відкрито виконавче провадження № 59348553 за виконавчим листом № 2-901/10 від 17.02.2010, виданим Подільським районним судом міста Києва на виконання рішення суду від 20 січня 2010 року.

07 квітня 2021 року між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» укладено договір № 1 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Родовід Банк» відступило, а ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» набуло права вимоги щодо стягнення заборгованості за договорами кредиту, зокрема, до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № Д002/СК-324.07.2 від 09 серпня 2007 року.

23 квітня 2021 року між ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» й ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір № 23/04/21-1 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права вимоги щодо стягнення заборгованості за договорами кредиту, зокрема, до до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № Д002/СК-324.07.2 від 09 серпня 2007 року.

Згідно п. 5 договору № 23/04/21-1 про відступлення прав вимоги від 23 квітня 2021 року, сторони домовились, що за відступлення права вимоги за основними договорами, відповідно до цього договору новий кредитор сплачує кредитору в день укладення цього договору грошові кошти у сумі 900 000 грн без ПДВ, надалі за текстом ціна договору.

Згідно платіжних доручень № 429 та № 3769 від 23 квітня 2021 року, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» перерахувало на рахунок ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» грошові кошти у розмірах 890 000 грн та 10 000 грн.

Оскільки ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право вимоги за вищевказаним кредитним зобов`язанням,суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення заяви про заміну стягувача.

Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст. 55 ЦПК України , у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ч.ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України встановлено, що у разі у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Також, слід зазначити що, вищенаведені положення кореспондуються з положеннями ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», де зазначено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Отже, за змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Результат аналізу цих норм, зокрема п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України дає підстави для висновку, що в разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто, може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01.04.2020 року у справі № 344/14408/15-ц (провадження № 61-1777св20) та у постанові Верховного Суду від 29.12.2020 року у справі № 0910/2-103/2011 (провадження № 61-13311св20).

Окрім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц, від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц та від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17, від 29 березня 2021 року у справі № 2-5356/10.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Перевіряючи доводи апеляційних скарги, колегія суддів відмічає, що безготівкові розрахунки, згідно Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, це перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів. Ці розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді.

Електронний розрахунковий документ - документ, інформація в якому представлена у формі електронних даних, уключаючи відповідні реквізити розрахункового документа, який може бути сформований, переданий, збережений і перетворений у візуальну форму представлення електронними засобами (п. 1.4 Інструкції).

Згідно п. 1.8 Інструкції, платники та стягувачі оформляють доручення/розпорядження про списання коштів з рахунків на відповідних бланках розрахункових документів, форма та порядок оформлення яких визначаються цією Інструкцією. Платники - фізичні особи мають право оформляти доручення про списання коштів зі своїх рахунків у довільній формі, погодженій у договорі з банком.

Платник може давати доручення про списання коштів зі свого рахунку на бланках розрахункових документів, види яких передбачені договором банківського рахунку чи іншим договором, у якому обумовлено право банку здійснювати договірне списання коштів, а також у вигляді електронного розрахункового документа, якщо це передбачено договором між ним і банком.

Банк для здійснення розрахункових операцій може формувати електронні розрахункові документи.

Надані заявником ТОВ «Фінансова компанія управління активами» копії платіжних доручень та виписки з рахунків є належними доказами виконання товариством своїх зобов`язань за договором про відступлення права вимоги № 23/04/21-01 від 23.04.2021 року, а тому доводи скаржників про сумнівність таких доказів та фіктивність договору про відступлення права вимоги є безпідставними.

Предметом розгляду у цій справі єпитання заміни сторони виконавчого провадження, а не дійсність договору про відступлення права вимоги.

В контексті наведеного, не приймаються до уваги колегії суддів і посилання скаржників на постанову Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16, оскільки предметом спору у вказаній справі було визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Колегія суддів наголошує, що вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження здійснюється судом за перевірки та надання оцінки доказам, наданим на обґрунтування відповідної заяви, зокрема, їх достовірності та достатності для висновків про фактичний перехід прав та обов`язків сторони виконавчого провадження до іншої особи на підставі правочину, якому має бути надана оцінка на предмет нікчемності, тобто недійсності в силу положень закону.

Встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду такої заяви, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у здійсненні заміни сторони процесу правонаступником, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16.

Слід зауважити і те, що первісний кредитор ПАТ «Родовід банк» та проміжний кредитор ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм фінанси» були залучені до розгляду заяви про заміну стягувача, проте жодних заперечень щодо такої заміни не висловили.

За договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (пункти 37, 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18).

Договір про відступлення права вимоги № 23/04/21-01 від 23.04.2021 року не порушує прав та обов`язків боржника, оскільки не змінює їх обсягу, а стосується лише заміни кредитора у зобов`язанні.

Також не можуть бути прийняті до уваги суду і доводи скаржників щодо не зупинення судом першої інстанції розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки ЦПК України не передбачає можливості зупинення розгляду заяв, в тому числі, поданих на стадії виконання рішення (аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 20.02.2019 р. у справі № 906/806/15).

Окрім того, колегія суддів відмічає, що постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2021 у справі № 910/15694/20, якою закрито провадження у справі про визнання банкрутом ОСОБА_1 , було залишено без змін постановою Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, а тому дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Викладені в апеляційних скаргах доводи, є такими що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 09 червня 2021 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги адвоката Кириченко Анни Євгеніївни та адвоката Помилуйка Владислава Олександровича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 09 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 16 грудня 2021 року.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді О.В. Борисова

В.М. Ратнікова