ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року

м. Черкаси

Справа № 2-1767/12
Провадження № 22-ц/821/2124/21
Категорія: скарга на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Бородійчука В.Г., Нерушак Л.В.

за участю секретаря: Захарченко А.Д.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1

заінтересовані особи: ПАТ «Укрсоцбанк», ТОВ «Фінансова компанія «ФІНМАРК»,ОСОБА_2 , ОСОБА_3

третя особа: ТОВ «Черкасизалізобетон»

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шульги Павла Миколайовича на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 жовтня 2021 року (постановлену під головуванням судді Пироженко В.Д. в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси, повний текст ухвали складено 12 жовтня 2021 року) про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про заміну сторони її правонаступником у виконавчому провадженні,-

в с т а н о в и в :

19 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси із заявою про заміну сторони її правонаступником у виконавчому провадженні у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ТОВ «Черкасизалізобетон» про стягнення заборгованості за договором кредиту, обґрунтовуючи тим, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 квітня 2013 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором на загальну суму 429 196 грн. 92 коп. За вказаним рішенням Центральним відділом ДВС в м. Черкаси Головного територіального управління юстиції в Черкаській області було відкрито виконавче провадження № 44944657.

За вказаним рішенням Центральним відділом ДВС в м.Черкаси ГТУЮ в Черкаській області відкрито виконавчі провадження № 44944745.

06 грудня 2018 року АТ «Укрсоцбанк» було відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «ФІНМАРК».

19 грудня 2018 року, між ТОВ «Фінансова компанія «ФІНМАРК» та ОСОБА_1 укладено договір № 788/11-18 КК-К про відступлення права вимоги за Договором кредиту № 895/03-021-080 від 31 травня 2006 року.

За вказаним договором ОСОБА_1 отримав право вимоги за Договором кредиту з боржником. Загальний розмір заборгованості, право вимоги якої перейшло до ОСОБА_1 становить 893 059,36 грн.

В зв`язку з чим, ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси та просив замінити первісного стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» у виконавчому провадженні № 44944657, за виконавчим листом Соснівського районного суду м. Черкаси у справі № 2-1767/12 на його правонаступника ОСОБА_1 .

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 жовтня 2021 року суд визнав подання заяви ОСОБА_1 про заміну сторони її правонаступником у виконавчому провадженні у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ТОВ «Черкасизалізобетон» про стягнення заборгованості за договором кредиту зловживанням процесуальним правами.

Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони її правонаступником у виконавчому провадженні - залишив без розгляду.

В апеляційній скарзі, поданій 03 листопада 2021 року, представник ОСОБА_1 адвокат Шульга П.М., вважаючи ухвалу суду першої інстанції постановленою із порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для правильного вирішення вказаного питання, просив ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 жовтня 2021 року скасувати, а матеріали справи передати на розгляд до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Шульга П.М., зокрема, посилається на те, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та необгрунтованою, оскільки суд прийшов до неправильних висновків без з`ясування дійсних обставин справи.

На думку скаржника, даною ухвалою порушено процесуальне право заявника ОСОБА_1 , оскільки законодавцем не обмежена можливість повторно подавати заяву про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Шульги П.М. не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Частиною 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

За приписами п.3 ч.2 ст.44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Під зловживанням процесуальними правами слід розуміти особливу форму цивільного процесуального правопорушення, тобто умисні недобросовісні дії учасників цивільного процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав, пов`язані з обманом відносно відомих обставин справи, в цілях обмеження можливості реалізації або порушення прав інших осіб, що беруть участь в справі, а також в цілях того, що перешкодило діяльності суду по правильному і своєчасному розгляду і вирішенню цивільної справи, - що породжує застосування заходів цивільного процесуального примусу.

Основна ознака зловживання процесуальними правами полягає в тому, що дії, які її складають, вчиняються на зовні законній юридичній підставі. Механізм зловживання процесуальними правами полягає в тому, що особа, яка бажає мати певний юридичний результат, вчиняє процесуальні дії (бездіяльність), зовні «схожі» на ті юридичні факти, з якими пов`язується настання необхідного результату. Такі дії, однак, мають повністю штучний характер, подібно тому, як удавана угода у цивільному праві вчиняється лише для цілей прикриття іншої угоди.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч. 3 ст. 44 ЦПК України).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд виходив з тих підстав, що до постановлення ухвали, заявник ОСОБА_1 неодноразово звертався до Соснівського районного суду м. Черкаси із заявами аналогічного змісту про заміну стягувача у виконавчому провадженні. Ухвалами Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 липня 2019 року, 19 серпня 2019 року, 16 жовтня 2019 року, 15 вересня 2020 року в задоволенні заяв ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому провадженні було відмовлено із посиланням на правові підстави такої відмови.

Дії заявника щодо численних звернень до суду із аналогічними заявами, які вже були неодноразово розглянуті судом та по яким прийнято відповідне рішення, слід розцінювати як зловживання процесуальними правами, яке полягає у поданні аналогічних заяв про заміну сторони виконавчого провадження, про що обґрунтовано зазначив суд першої інстанції в ухвалі від 12.10.2021 року, залишивши чергову заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження без розгляду.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи із наступного:

Як вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 до моменту постановлення оскаржуваної ухвали, чотири рази звертався до Соснівського районного суду м. Черкаси із заявами про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

За результатами розгляду заяв, Соснівським районним судом м. Черкаси постановлялися наступні судові рішення:

- Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 липня 2019 року заяву ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому провадженні залишено без розгляду на підставі п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України; (том 1, а.с. 81-82)

- Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від19 серпня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому провадженні відмовлено; (том 2, а.с. 121-124)

- Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 жовтня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому провадженні відмовлено; (том 2, а.с. 64-67)

- Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 вересня 2020 року ОСОБА_1 у задоволенні заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні відмовлено. (том 3, а.с. 43-46)

Також судом встановлено, що ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від19 серпня 2019 року була предметом розгляду суду апеляційної інстанції, за результатами якого, постановою Черкаського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від19 серпня 2019 року, постановлену за заявою ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому провадженні - залишено без змін. (том 2, а.с. 237-242)

За своїм змістом остання заява, що подана ОСОБА_1 19 серпня 2021 року, є тотожною тим заявам, у задоволенні яких вищевказаними ухвалами Соснівського районного суду м. Черкаси було відмовлено, при цьому, обґрунтування даної заяви повністю однакове до попередніх заяв, жодних змін чи доповнень до тих обгрунтувань, які заявник ОСОБА_1 наводив раніше, немає.

Суд першої інстанції прийшов до вмотивованого висновку про вчинення заявником дій, мета яких пов`язана із настанням необхідного для заявника результату, у зв`язку з чим прийшов до висновку про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про заміну сторони її правонаступником у виконавчому провадженні, констатувавши при цьому, що подана заява містить предмет та підстави звернення, які аналогічні предмету та підставам звернення попередніх заяв ОСОБА_1 , які вже були предметом розгляду судів першої та апеляційної інстанцій, за якими постановлені відповідні судові рішення, які набрали законної сили.

Таким чином, ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 жовтня 2021 року про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про заміну сторони її правонаступником у виконавчому провадженні є законною та обгрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її зміни чи скасування.

Аргументи апеляційної скарги, поданої представником ОСОБА_1 адвокатом Шульгою П.М., не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст.367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу, подану представником ОСОБА_1 адвокатом Шульгою Павлом Миколайовичем залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 жовтня 2021 року про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про заміну сторони її правонаступником у виконавчому провадженні залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.В. Нерушак

/ текст постанови суду виготовлений 16 грудня 2021 року/