Справа № 450/3594/19 Провадження № 2/450/351/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2021 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кукси Д.А.

при секретарі Оленич О.І.

за участі представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення ,-

суд постановив таке рішення :

підстава позову (позиція позивача): позивачу на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 21.09.2015 року. У вказаному будинку без реєстрації та відповідної правової підстави проживає ОСОБА_3 , який не є членом його сім`ї та відмовляється звільнити будинок, створює позивачу перешкоди в користуванні в результаті чого ОСОБА_2 позбавлений можливості реалізувати своє право власності та використовувати будинок у власних інтересах. На підставі викладеного просив позовні вимоги задоволити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити.

Позиція відповідача: у судове засідання 09.02.2021 року відповідач не з`явився, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, в попередніх судових засіданнях відповідач заперечував проти задоволення позову, про що подав до суду відзив на позовну заяву. Зазначає, що згідно Рішення №19 Виконавчого комітету Солонківської сільської ради від 19.05.1998 року «Про надання згоди на виділення земельних ділянок для індивідуальних житлових будинків» йому було виділено земельну ділянку в кварталі забудови М-6 с. Малечковичі площею 1012 м.кв. для будівництва індивідуального житлового будинку. На підставі вказаного рішення ним було оформлено Проект забудови земельної ділянки №37та 02.02.2006 року він уклав із підрядником ПП «Мегаклас-1» Договір купівлі-продажу матеріалів на виконання будівельних робіт№3. Зазначає, що будинок в с. Малечковичі Пустомитівського району Львівської області збудований ним у 2006 році. Та у відповідності до технічного паспорта виданого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 25.09.2015 року належить ОСОБА_3 . Та з часу спорудження свій будинок він нікому не відчужував. На підставі викладеного просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

21.10.2019 року ухвала про залишення позову без руху; 29.10.2019 року клопотання про долучення квитанції про сплату судового збору; 30.10.2019 року запит, щодо доступу до персональних даних; 15.11.2019 року відповідь на запит, щодо доступу до персональних даних; 20.11.2019 року ухвала про відкриття провадження у справі; 17.12.2019 року відзив на позовну заяву; 26.12.2019 року відповідь на відзив; 26.12.2019 року заява про долучення доказів; 26.12.2019 року ухвала про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду; 08.04.2020 року клопотання представника позивача про відкладення справи; 17.06.2020 року заява відповідача про відкладення розгляду справи; 14.09.2020 року заява відповідача про відкладення розгляду справи; 14.09.2020 року ухвала судового засідання; 15.09.2020 року заява відповідача про відкладення розгляду справи; 26.10.2020 року ухвала судового засідання.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 21.09.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 належить на праві приватної власності будинок АДРЕСА_1 .

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, а ч.4 даної статті зазначає, що право приватної власності є непорушним, що також закріплено і в ч.1 ст. 321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Як вбачається з відповіді Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області від 09.09.2019 року №8984/42/02/14-19 за адресою: АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_3 . Останній не є членом сім`ї власника житлового будинку, відмовляється його звільнити, та створює перешкоди власнику ОСОБА_2 в користуванні своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його прав, хоча б ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 383, 391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло, житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 380 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України: «Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї або інших осіб.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі, шляхом виселення, за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 109 ЖК Української РСР, виселення із займаного приміщення допускається з підстав, встановлених законом.

Однією з таких підстав для виселення законом передбачено самоправне, тобто без законних на те підстав, зайняття жилого приміщення (ч.3 ст.116 ЖК Української РСР ).

У відповідності до ч. 3 ст. 116 ЖК Української РСР, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Згідно із ст. 150 Житлового кодексу Української РСР: «Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди».

У Постанові Верховного Суду України у справі №6-57цс11 від 16.01.2012 року зазначено, що аналіз ст. 16, ч. 1 ст. 319, 391 ЦК України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення.

Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Такі ж висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року. Щодо твердження відповідача ОСОБА_3 , що споруджений житловий будинок в с. Малечковичі Пустомитівського району Львівської області збудований ним у 2006 році, та він як власник будинку проживає в ньому та посилання на те, що свідоцтво про право власності видане на ім`я ОСОБА_2 видано не правомірно, спростовується наступним.

Відповідач ОСОБА_3 звертався до Пустомитівського районного суду Львівської області із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , за участю третіх осіб: ОСОБА_5 , Солонківська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, ОСОБА_6 , реєстратор речових прав на нерухоме майно Пустомитівської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно. В даному позові відповідач просив визнати недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане від 21.09.2015 року на будинок АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на вказаний будинок та земельну ділянку на якій він розташований.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.12.2018 року, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 25.07.2019 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України: «Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили,не доказуються при розгляді справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом».

Таким чином судом встановлено, що позивачем на законних підставах було набуто право власності на будинок АДРЕСА_1 , що стверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 21.09.2015 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №44216860 від 21.09.2015 року.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що дослідженими в судовому засіданні доказами повністю доведено, що відповідач ОСОБА_3 створює позивачу ОСОБА_2 перешкоди у користуванні житловим будинком, в результаті чого ОСОБА_2 будучи власником позбавлений можливості в повному обсязі реалізовувати своє право власності та використовувати будинок у власних інтересах. Отже, вимоги позивача є підставними та підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 768, 40 грн., що підтверджується квитанцією. Оскільки позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, сплачений позивачем судовий збір підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 задоволити.

Усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом виселення з будинку без надання іншого жилого приміщення ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення складено 17.02.2021 року.

СуддяД. А. Кукса