Дата документу 09.12.2021 Справа № 554/8582/21
Провадження № 2 /554/3129/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Чуванової А.М.,

за участю секретаря Таран В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № від 02.02.2018 року в сумі 96967,56 гривень, з яких: 36700,16 гривень сума заборгованості за основною сумою; 9142,95 гривень сума заборгованості за відсотками; 33059,68 гривень сума заборгованості за щомісячними процентами; 18064,77 гривень сума заборгованості за пенею, та за кредитними договором № Р24.00502.003699256 від 23 лютого 2018 року в розмірі 201150,95 гривень, з яких: 95061,35 гривень заборгованість за основним боргом; 4579,43 гривень заборгованість за відсотками; 101510,17 гривень заборгованість за комісіями, а всього стягнути 298118,51 гривень.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 02.02.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № . 30.07.2020 року між ТОВ «ФК ЦФР» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги № 20200730, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЦФР» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні їм права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками. Відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальником та ТОВ «ФК «ЦФР», ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набув права грошової вимоги до відповідача за кредитними договором № від 02.02.2018 року в сумі 96967,56 гривень, з яких: 36700,16 гривень сума заборгованості за основною сумою; 9142,95 гривень сума заборгованості за відсотками; 33059,68 гривень сума заборгованості за щомісячними процентами; 18064,77 гривень сума заборгованості за пенею.

Відповідач ОСОБА_1 не виконує взяті на себе зобов`язання по поверненню коштів, тому заборгованість по кредитному договору № від 02.02.2018 року складає 96 967,56 грн.., з яких: 36700,16 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 9 142,95 грн. - заборгованість за відсотками, 33 059,68 грн. - заборгованість за щомісячними процентами; 18 064,77 грн. - заборгованість за пенею.

Крім того, 23.02.2018 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір №Р24.00502.003699256. 02.12.2020 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 12/89 у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЦФР» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні їм права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками. Відповідно до Додатку №1 до договору факторингу № 12/89 від 02.12.2020 року реєстру боржників №1, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №Р24.00502.003699256 від 23.02.2016 року в сумі 201150,95 грн., з яких: 95061,35 грн. заборгованість за основним боргом, 4 579,43 грн. - заборгованість за відсотками, 101510,17 грн. - заборгованість за комісіями.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 02.12.2020 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 не виконує взяті на себе зобов`язання по поверненню коштів, тому заборгованість по кредитному договору №Р24.00502.003699256 від 23.02.2016 року складає 201150,95 грн., з яких: 95061,35 грн. заборгованість за основним боргом, 4 579,43 грн. - заборгованість за відсотками, 101510,17 грн. - заборгованість за комісіями. Просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитних договорах та судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 27.09.2021 року було відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Позивач свого представника до суду не направив, про розгляд справи повідомлений належним чином. Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, прохав позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 надіслав до суду заяву, в якій прохав проводити розгляд справи без його участі. Просив зменшити суму стягнення, оскільки вважає, що позивачем завищено відсотки по заборгованості.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 02.02.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредит в сумі 41 655,97 грн. (а.с.6-8).

30.07.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги №20200730 .

Відповідно до п.1.2 Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, ТОВ «ФК» ЄАПБ» заміняє ТОВ «ФК «ЦФР» у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ «ФК «ЦФР» за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами (а.с.20-24).

Відповідно до Реєстру Боржників до Договору відступлення права вимоги №20200730 від 30.07.2020 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 (а.с.25).

23.02.2018 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Ідея Банк» було укладено Кредитний договір № Р24.00502.003699256 , згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредит в сумі 98329 грн. (а.с.30-32).

02.12.2020 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 12/89, у відповідності до умов якого ПАТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим договором (а.с.50-53).

Згідно п. 2.2 Договору факторингу права вимоги, які ПАТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені у реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді у день укладення цього Договору. Реєстр боржників, після належного його підписання, вважається невід`ємною його частиною.

Відповідно до Додатку № 1 та Договору факторингу № 12/89 від 02.12.2020 року Реєстру боржників № 1 від 02.12.2020 року, ТОВ «ФК «ЄВПБ» набув права грошової вимоги за кредитним договором № Р24.00502.003699256 від 23.02.2018 року до ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, за вказаними договорами позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами № 02.02.2018 року та №Р24.00502.003699256 від 23.02.2018 року.

Відповідачем зобов`язання за кредитними договорами не виконано.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін; відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України обов`язком позичальника за кредитним договором є, зокрема, повернення кредиту та сплата відсотків за користування ним.

За правилами ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 629, 638 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З наданих позивачем копій анкет-заяв від 02.02.2018 року та від 23.02.2018 року, які підписані відповідачем, вбачається, що ОСОБА_1 надані кошти на строковій платній основі із стягненням комісії за надання кредиту та за його обслуговування та процентів у разі прострочення погашення планових платежів.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано паспорти кредиту (а.с.6-7, а.с.33-34), кредитний договір (а.с.30-32), розрахунок заборгованості (а.с.17), довідку-розрахунок (а.с.46), виписку станом на 25.07.2021 року (а.с.47-48), із яких вбачається, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 02.02.2018 року в сумі 96967,56 гривень, з яких: 36700,16 гривень сума заборгованості за основною сумою; 9142,95 гривень сума заборгованості за відсотками; 33059,68 гривень сума заборгованості за щомісячними процентами; 18064,77 гривень сума заборгованості за пенею, та за кредитним договором № Р24.00502.003699256 від 23 лютого 2018 року в розмірі 201150,95 гривень, з яких: 95061,35 гривень заборгованість за основним боргом; 4579,43 гривень заборгованість за відсотками; 101510,17 гривень заборгованість за комісіями.

Проте, заборгованість відповідачем погашена не була ні попередньому кредитору, ні позивачу.

Оскільки, відповідачем було отримано від банку кошти за договорами кредиту та позичальник не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту згідно з умовами договорів, то вимоги позивача в цій частині є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені також і Законом України «Про захист прав споживачів».

За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Згідно з абзацами 2, 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

З рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року №15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Згідно позовних вимог за зазначеним вище кредитним договором №Р24.00502.003699256 від 23 лютого 2018 року передбачена комісія (плата за обслуговування кредитної заборгованості).

Тобто, умовами договору передбачено комісійну винагороду за управління кредитом, що є незаконним. Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, висловленими у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16.

За таких обставин, підстав для стягнення по кредитному договору №Р24.00502.003699256 від 23 лютого 2018 року заборгованості за комісією в сумі 101510,17 гривень немає, як і немає підстав для стягнення, вказаної у розрахунках заборгованості по кредитному договору № від 02.02.2018 року, пенею в сумі 18064,77 гривень , оскільки остання не передбачена умовами кредитного договору взагалі.

Згідно частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами підлягають частковому задоволенню, а саме: у частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № від 02.02.2018 року, яка складає 78902,79 гривень (заборгованість за основною сумою 36700,15 грн. + 9142,95 грн. - заборгованість за відсотками + 33059,68 гривень заборгованість за щомісячними процентами), та за кредитним договором №Р24.00502.003699256 від 23 лютого 2018 року, яка складає 99640,78 гривень (95061,35 грн. заборгованість за основним боргом + 4579,43 грн. заборгованість за відсотками).

Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі 178543,57 гривень (78902,79 грн. + 99640,78 грн.). В задоволенні інших позовних вимог позивачу слід відмовити.

Частинами 1, 6, 13 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов підлягає частковому задоволенню (59,89%), то судові витрати понесені ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за подання позову (4471,78 грн.) підлягають пропорційному відшкодуванню позивачу за рахунок ОСОБА_1 у загальному розмірі 2678,15 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,141,223,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.526,530,1054 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: 01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри,30, , заборгованість за кредитним договором № від 02.02.2018 року у розмірі 78902,79 гривень та заборгованість за кредитним договором №Р24.00502.003699256 від 23 лютого 2018 року у розмірі 99640,78 гривень, а всього: 178543,57 гривень .

Стягнути з ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: 01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри,30, , витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 2678,15 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: 01032, м.Київ, вул..Симона Петлюри,30, ;

відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Суддя: А.М.Чуванова