Справа № 310/7813/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі: головуючого судді Вайнраух Л.А., за участі секретарки судового засідання Соколової О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бердянськ в режимі відеоконференцзв`язку у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №310/7813/20 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба Безпеки Бізнесу» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та невиплаченої заробітної плати, відшкодування моральної шкоди, -

за участі представника позивача ОСОБА_1 адвоката Коробко С.Є., представника відповідача адвоката Колонтая Ю.Ю., -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 22.10.2020 звернувся до суду із вказаною позовною заявою, за змістом якої просить (в редакції від 04.11.2020) скасувати наказ №27-к від 19.09.2020 про його звільнення з ТОВ «Служба Безпеки Бізнесу» з посади охоронника на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України та поновити на посаді з 19.09.2020, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 4 799,73 гривень, невиплачений заробіток за період з 01.09.2020 по 24.09.2020 у сумі 3 715,92 гривні, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди у сумі 10 000,00 гривень

За змістом позовної заяви за підписом представника позивача адвоката Коробко С.Є., ОСОБА_1 відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , яка є додатком, 21.02.2020 прийнятий на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба Безпеки Бізнесу» на посаду охоронника, відповідно до наказу №05-к від 21.02.2020. Згідно з наказом Відповідача за №27-к від 19.09.2020, відповідно до п.3 ст.40 КЗпП, Позивача звільнено з посади охоронника через систематичне невиконання службових обов`язків покладених на нього трудовим договором. Підставою для звільнення був рапорт начальника охорони ОСОБА_2. Позивач вважає дії Відповідача такими, що суперечать чинному законодавству. Вказує, що в порушення ст.47, 116 КзпП, звільнивши Позивача, Відповідач не виплатив йому заробітну плату за період з 01.09.2020 по 19.09.2020. Крім того, довідку про нараховані суми, належні працівникові, видав не в день звільнення 19.09.2020, а 24.09.2020, надавши довідку про заробітну плату за вихідним номером №0С00-000007 від 24.09.2020. Також, Відповідачем, як стверджує ОСОБА_1 , в порушення ст.47 КЗпП в день звільнення не видано йому трудову книжку, а повернено лише 24.09.2020 разом з вищевказаною довідкою про заробітну плату та фактичним розрахунком не в повному обсязі.

Позивач наголошує, що при вирішенні питання про звільнення з посади охоронника, не враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок. Позивач вважає рішення Відповідача про звільнення з роботи таким, що є занадто суворим та порушує принцип співмірності. При вирішенні питання про спосіб стягнення за порушення трудової дисципліни, Відповідач мав можливість використати й альтернативні заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, догану. Відповідно, рішення Відповідача про звільнення Позивача є невідповідним ступені тяжкості вчиненого проступку і заподіяній ним шкоді.

Так, за змістом позову, Наказ №27-к від 19.09.2020 про звільнення Позивача не містить даних, яке саме порушення трудової дисципліни вчинено Позивачем, а лише містить посилання на рапорт начальника охорони ОСОБА_2 . Позивач не був ознайомлений з рапортом начальника охорони та не отримував його у якості додатку до наказу про звільнення. Виходячи з того, що наказ має містити інформацію про підставу звільнення, а саме, який пункт трудового договору або посадової інструкції порушено та зміст порушення, наказ №27-к від 19.09.2020 є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Як вказано у позовній заяві, Відповідачем при звільненні Позивача порушено вимоги процесуальних дій при звільненні. Наказ про звільнення складено 19.09.2020, проте, розрахунок, що, відповідно до чинного законодавства, проводиться у день звільнення, здійснено лише 24.09.2020. Наказ №27-к від 19.09.2020 надіслано Позивачу лише 24.09.2020, який він отримав 29.09.2020. Трудову книжку Позивач отримав 24.09.2020 за місцем працевлаштування. З вищезазначеного, за твердженням ОСОБА_1 , випливає, що Відповідачем порушено вимоги процесу звільнення, а саме: наказ про звільнення та розрахунки вчинено у різні дні; письмо з витягом з наказу надіслано Позивачу лише через кілька днів після вчинення. Дані обставини свідчать про грубе порушення Відповідачем законодавства та є підставою для скасування наказу про звільнення та поновлення Позивача на роботі з 19.09.2020 до моменту фактичного поновлення на роботі.

Відповідач, незаконно звільнивши Позивача, не виплатив йому заробітну плату за період з 01.09.2020 по 19.09.2020, на чому окремо наголошує ОСОБА_1 , тобто, допущено затримку розрахунку при звільненні, який проведено лише 24.09.2020. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, виплаті працівникові підлягає його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Розмір невиплаченої заробітної плати за змістом позову становить 3 715,92 гривень. Розрахунок суми проведено за формулою кількість днів, що Позивач відпрацював з 01.09.2020 по 19.09.2020 помножені на середньоденну заробітну плату. Тобто, 24 дні x 154,83 грн. = 3 715,92 грн.

Стосовно вимог про відшкодування моральної шкоди, Позивач зауважує, що протиправні дії відповідача, а саме незаконне звільнення на підставі п.3 ст.40 КЗпП України та невиплата заробітної плати, призвели до приниження його честі, гідності та ділової репутації. Звільнення з такої підстави утворює труднощі Позивачу у подальшому пошуку місця працевлаштування. Звільнення з такої підстави спричинило Позивачу значну моральну шкоду, вплинуло на його самооцінку та на відношення з колишніми колегами, погіршило стосунки з оточуючими людьми. Невиплата заробітної плати призвела до постійної знервованості Позивача щодо подальшого існування та відсутності фінансової незалежності. Позивач визначає розмір моральної шкоди у розмірі 2 мінімальних заробітних плат (відповідно до Закону №822-ІX з 1 вересня мінімальну заробітну плату встановлено розмірі 5 000,00 грн), адже 2 місяці він не має постійного місця працевлаштування та не має можливості знайти нове.

В обгрунтування позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивач зазначає, що відповідно до довідки про заробітну плату за липень та серпень 2020 року, середньоденний заробіток складає 154,83 гривень. Станом на дату звернення до суду кількість часу вимушеного прогулу з 20.09.2020 по 21.10.2020 складає 31 день. Таким чином, середній заробіток Позивача за час вимушеного прогулу з 20.09.2020 року по 21.10.2020 року складає 4 799,73 гривні (154,83 грн. x 31 робочий день) який підлягає стягненню з Відповідача з відрахуванням при виплаті від цієї суми податків, обов`язкових платежів та зборів.

На підставі наведеного, із посиланням на ст.43 Конституції України, ст.47, 51, 116, 117, 147, 149, 233, 235 КЗпП, звернувшись із позовною заявою у передбачений трудовим законодавством строк (щодо всіх вимог), представник позивача в інтересах ОСОБА_1 просить задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою судді від 05.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її у порядку спрощеного позовного провадження, визначено дату, час і місце проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін (учасників справи).

Ухвалою судді від 15.01.2021 постановлено відкласти судове засідання у справі внаслідок необхідності витребування нових (додаткових) доказів та виклику свідків. Клопотання представника відповідача про виклик свідків задоволено. Постановлено викликати та допитати в якості свідків: 1) директора ТОВ «СББ» ОСОБА_3 , 2) заступника генерального директора ТОВ «СББ» ОСОБА_4 , 3) головного бухгалтера ТОВ «СББ» ОСОБА_5 , 4) начальника відділу охорони ТОВ «СББ» ОСОБА_8, 5) начальника Бердянського підрозділу ТОВ «СББ» ОСОБА_2, 6) старшого зміни охоронників ТОВ «СББ» ОСОБА_6 , 7) старшого зміни охоронників ТОВ «СББ» ОСОБА_7 . Свідків попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду. Клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. В порядку витребування доказів зобов`язно ТОВ «Служба Безпеки Бізнесу» (, пл. Олексіївська, буд. 11/1, м. Одеса, 65007) надати до суду відомості про суми нарахованих та виплачених доходів ОСОБА_1 за весь період роботи в ТОВ «СББ» із зазначенням дати нарахування та виплати суми та виду доходів.

Відповідач скористався своїм правом, передбаченим ч.1 ст.191, ч.1 ст.278 ЦПК України, 04.12.2020 подав відзив на позовну заяву, за підписом представника відповідача адвоката Колонтая Ю.Ю., згідно з яким, з позовними вимогами відповідач не згоден, вважає їх такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі. За змістом відзиву, з огляду на факти, викладені в позовній заяві ОСОБА_1 щодо обставин його звільнення з посади охоронника ТОВ «СББ» згідно з наказом генерального директора ОСОБА_3. від 19.09.2020 №27-к, вони викладені однобічно, не розкривають всіх обставин подій, наслідком яких стало звільнення ОСОБА_1 . Позовна вимога про відшкодування моральної шкоди на переконання відповідача безпосередньо пов`язана з вирішенням судом питання про правомірність та законність звільнення позивача, отже, її розгляд (оцінку розміру та можливість відшкодування) відповідач залишає на розсуд суду.

21.12.2020 до матеріалів справи надійшла відповідь представника позивача адвоката Коробко С.Є. на відзив, за змістом якої сторона позивача не погоджується із доводами, наведеними у відзиві. Так, зауважує представник позивача на відсутності пояснень ОСОБА_1 щодо проведення службової перевірки вчинення дисциплінарного проступку від 11.09.2020. Відсутні й акти, що засвідчують небажання / відмову позивача від надання пояснень та ознаймлення із актом перевірки.

Крім того, за змістом відповіді, на території Бердянського морського порту, вхід для співробітників здійснювався за пропускною системою. Тобто, враховуючи робочі зміни позивача з 08-00 години 10.09.2020 по 08-00 годину 11.09.2020, та у тотожний час з 18.09.2020 до 19.09.2020, після завершення змін, закінчення роботи та виходу з об`єкту позивач не проходив пропускні системи, відповідно, участі позивача у службовій перевірці не доведено. В тому числі, не доведено наданими доказами, що стосовно позивача видавався наказ про відрядження до м.Одеси, де 11.09.2020 та 19.09.2020 проводились службові перевірки. Представник позивача зауважує на відсутності наказу про застосування відносно позивача стягнення у вигляді догани, вручення цього наказу. Тому, оскільки стороною відповідача не підтверджено систематичності невиконання службових обов`язків, покладених на позивача трудовим договором, та враховуючи інші доводи, тотожні позовній заяві, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги в повному обязі.

Інших заяв по суті справи та зустрічної позовної заяви подано не було, інших процесуальних дій у справі судом не вчинено за відсутності відповідних клопотань.

Під час судового розгляду справи позивач, його представник та представник відповідача підтримали доводи, наведені у заявах по суті спору, наявних у справі та свої позиції з приводу заявлених у даній справі позовних вимог.

Всебічно з`ясувавши обставини справи, вислухавши пояснення позивача та представників сторін, а також здійснивши допит свідків за клопотанням відповідача, дослідивши надані у справі письмові докази у їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, відтворивши відеозапис з камери спостереження від 19.09.2020, суд дійшов висновку про те, що заявлений позов не підлягає задоволенню на підставі таких встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був працевлаштований на посаді охоронника ТОВ «Служба безпеки бізнесу» (, адреса місцезнаходження: м.Одеса, пл.Олексіївська, буд.11/1, керівник - Ногай М.М.) з 21.02.2020 до 19.09.2020, що підтверджено засвідченою копією трудової книжки НОМЕР_1 , належної позивачу. Записи у трудовій книжці засвідчені підписом генерального директора ТОВ «СББ» ОСОБА_3 .

За змістом копії заяви від 11.02.2020 ОСОБА_1 просить його прийняти на роботу на посаду охоронця ТОВ «СББ» на період дії договору по охороні об`єкта (а.с.202). Так, позивач прийнятий на роботу на посаду «охоронник» ТОВ «СББ» на підставі наказу №05-к від 21.02.2020 на період з 21.02 по 31.12.2020 (витяг, а.с.215). Таким чином, між сторонами був укладений строковий трудовий договір.

Основним напрямом діяльності ТОВ «СББ» згідно з даними виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є діяльність приватних охоронних служб (а.с.199). За даними довідки від 02.02.2021 №35, наданої на вимогу суду, за підписом генерального директора ОСОБА_3 , в ТОВ «СББ», первинна профспілкова організація відсутня. Повноваження генерального директора ОСОБА_3. підтверджені копією наказу №15 від 19.07.2005 (а.с.200), копією виписки з протоколу №6 загальних зборів засновників (учасників) ТОВ «СББ» від 19.07.2005 (а.с.201). За положеннями Статуту відповідача (п.10.9, 10.11) директор має право на виконання своїх повноважень видавати внутрішні нормативні акти - накази і розпорядження, які є обов`язковими для виконання працівниками Товариства; приймати на роботу та звільняти з роботи працівників Товариства, укладати з ними трудові договори, застосовувати заходи заохочення та накладати стягнення (а.с.205-206).

Судом встановлено, що відповідно до договору №24-В-БЕФ-20 від 17.02.2020, укладеного між ДП «Адміністрація морських портів» та ТОВ «СББ», виконавець (ТОВ «СББ») зобов`язується відповідно до письмових замовлень Замовника надати Охоронні послуги (послуги з дотримання режиму перебування в морському порту), зазначені в технічних вимогах, що є невід`ємною частиною цього договору, а Замовник - прийняти й оплатити такі Послуги в порядку, строки та на умовах, визначених у цьому договорі. За змістом п.10.1 Договору, він набирає чинність з дати підписання уповноважении представниками сторін, скріплення печатками, якщо такі є, і діє до 31.12.2020 включно, а в частині здійснення розрахунків Замовником та виконання зобов`язань Виконавцем до повного виконання зобов`язань. Копія договору наявна у справі та досліджена судом (а.с.208-210). Саме на час дії цього договору позивача прийнято на посаду охоронц, що визнається стороною позивача та відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не потребує доказування. З 01.01.2021 послуги з охорони ТОВ «СББ» ДП «Адміністрація морських портів» не надаються.

Відповідно до довідки про заробітну плату для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від 24.09.2020 (а.с.10), заробітна плата ОСОБА_1 за березень 2020 року становить 5 133,55 гривень, квітень 2020 року - 4 812,70 гривень, травень 2020 року - 5 095,80 гривень, червень 2020 року - 4 812,70 гривень, липень 2020 року - 3 397,20 гривень (з урахуванням періоду непрацездатності з 20 по 28 липня 2020 року), серпень 2020 року - 4 812,70 гривень.

Згідно з наданим витягом з наказу та копією наказу Відповідача за підписом генерального директора ОСОБА_3 за №27-к від 19.09.2020 (а.с.12,81), ОСОБА_1 звільнено з 19.09.2020 з посади «охоронник» ТОВ «СББ» за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором у відповідності до п.3 ст.40 КЗпП України, підставою слугував рапорт начальника охорони ОСОБА_2 . Сторонами визнається, що у поштовому відправленні, надісланому засобами поштового листування 24.09.2020, отриманому ОСОБА_1 29.09.2020, містились витяг з наказу від 19.09.2020, довідка про заробітну плату, зазначена вище, та трудова книжка вручені особисто позивачу у м.Бердянську 24.09.2020.

Перелік інструкцій, з якими ознайомлювались працівники ТОВ «СББ» знаходиться на а.с.219. Лист ознайомлення з інструкціями постів Бердянського морського порту №1, 1А, 2, 3, 4, 10, 12, 12А, Заміського майданчику, №13, долучений відповідачем до матеріалів справи (копія, а.с.219-221), свідчить про ознайомлення із інструкціями, наведеними у переліку, ОСОБА_1 27.02.2020, тобто, посадові обов`язки з охорони певного посту доведені до відома ОСОБА_1 .

Відповідно до постової відомості з 10.09.2020 на 11.09.2020, засвідченої старшими зміни (копія, а.с.218), ОСОБА_1 перебував на посту №2 з 08-00 до 10-00 години ранку.

Згідно з рапортом старшого зміни ОСОБА_6 від 10.09.2020 (а.с.70,216) 10.09.2020 о 08-15 годині, знаходячись на посту №2 охоронник ОСОБА_1 запустив на територію автомобіль ТАТА, д/н НОМЕР_2 без талона пропроходження ніструктажу з безпеки руху, який був виписаний оперативним черговим, залишився в журналі реєстрації інструктажу, таким чином порушив п.2.15 Інструкції поста №2. Цей автомобіль та наступним за ним, що заїхав на територію, не були внесені охоронцем ОСОБА_1 до журналу реєстрації автотранспорта, з якого беруться відомості для сплати автомобілями за в`їзд до порту. Після прибуття до караульного приміщення на його вимогу пояснити ці факти письмово охоронець ОСОБА_1 відмовився надати письмове пояснення. З приводу відмови від написання позивач під час судового засідання заперечив, проте, доказів на спростування не надав.

Начальником підрозділу охорони ОСОБА_2 відповідно до рапорту від 11.09.2020 повідомлено генерального директора ОСОБА_3 про те, що 10.09.2020 о 08-15 годині, знаходячись на посту охорони №2 охоронець ОСОБА_1 допустив порушення інструкції посту №2 (п.2.15), пропустивши автотранспорт без талона, про що йому стало відомо з рапорту Межуєва. Жигула від написання пояснень відмовився. Ним запрошено Жигулу до кабінету разом із старшим зміни та проведено профілактичну роботу, наголошено на недопустимості порушень у майбутньому. Також був попереджений про те, що в разі повторного порушення буде накладено штраф, а грубого порушення - його буде звільнено (а.с.217).

Згідно з наказом №25/1-к від 11.09.2020 Про проведення службової перевірки факту порушення трудової дисципліни охоронником ОСОБА_1 , виданим у м.Одеса, за підписом ОСОБА_3 , членів комісії, на підставі рапорта начальника охорони Бердянського підрозділу СББ ОСОБА_2., зазначеного вище, керуючись Положенням про проведення службових перевірок порушень трудової дисципліни працівниками ТОВ «СББ», вирішено провести службову перевірку порушення трудової дисципліни охоронником ОСОБА_1 , яке сталось 10.09.2020 під час несення ним чергування на посту №2 Бердянського морського порту, а саме: пропуску на територію порту транспортних засобів без реєстрації їх в журналі реєстрації транспорту, а також пропуску автомобіля марки ТАТА, д/н НОМЕР_2 без талону про проходження інструктажу про безпеку руху на території БМП, з метою чого утворено комісію у складі: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 . Службову перевірку вирішено провести 11.09.2020 за наявними документами та матеріалами, за наслідками перевірки надати генеральному директору СББ акт службової перевірки з висновками комісії (а.с.222). Клопотань про надання Положення про проведення службових перевірок порушень трудової дисципліни працівниками ТОВ «СББ» під час розгляду справи не надходило.

Відповідно до акту службової перевірки від 11.09.2020, складеному у м.Одеса, комісією проведено засідання щодо розгляду зазначеного вище питання на підставі наказу №25/1-к від 11.09.2020. В ході роботи комісії отримані та досліджені надані ОСОБА_2 документи згідно з наведеним переліком, зокрема, посадова інструкція посту №2 із листом ознайомлення працівниками ТОВ «СББ», постова відомість від 10.09.2020. Письмові пояснення ОСОБА_1 суду не надані. Заслухані пояснення старшого зміни охоронників ТОВ «СББ» ОСОБА_6 , охоронник ОСОБА_1 від надання комісії пояснень відмовився, що видно з акту. За результатами засідання комісії знайши своє підтвердження обставини, викладені у рапорті. За змістом акту, від надання письмових пояснень ОСОБА_1 відмовився, мотивуючи тим, що нічого страшного не відбулось, він сам може заплатити за в`їзд автомобіля на територію порту, з якого не було взято платню. Згідно з висновками комісії, наведеними в акті, своїми діями охоронник ОСОБА_1 порушив вимоги та обов`язки, встановлені п. 2.15 посадової інструкції поста №2. Комісією враховано відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих вину ОСОБА_1 обставин. З метою належного реагування рекомендовано застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у відповідності до ст.147 КзПП України .

Суд не приймає заперечення сторони позивача з приводу відсутності наказу про застосування дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 за неналежне виконання посадових обов`язків у вигляді оголошення догани, оскільки відповідно до матеріалів справи відповідний наказ №25/2-к винесений 11.09.2020 (засвідчена копія а.с.225) на підставі акта проведення службової перевірки від 11.09.2020.

Крім того, з приводу перебування ОСОБА_6 на час засідання комісії у м.Бердянську, суд виходить з того, що надання пояснень у режимі телефонного зв`язку не заборонено, ОСОБА_6 не включений до складу комісії, відповідно, не мав ознайомлюватись із актом проведення службової перевірки та засвідчувати його своїм підписом. З урахуванням карантинних обмежень, які введені на території України відповідно до Постанови КМУ від 22 липня 2020 р. №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а також задля запобігання зволіканню у проведенні службової перевірки, цілком обгрунтованим було її проведення в якомога скорочені строки й без особистої присутності ОСОБА_6 .

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні з приводу порушення, допущеного 10.09.2020, надав пояснення, що дійсно таке порушення мало місце, проте, він не знав про проведення відносно нього службової перевірки. Обізнаний із вимогами п. 2.15 інструкції поста №2 Бердянського морського порту. Наголосив, що дізнався про службову перевірку під час провадження справи в суді.

У графі про ознайомлення у акті та наказі від 11.09.2020 наявні записи про відмову охоронця ОСОБА_1 від ознайомлення із актом та наказом в присутності свідків, за підписами ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Стосовно повторного порушення обов`язків, визначених трудовим договором, суд зауважує наступне. За даними постової відомості №4 з 18.09.2020 на 19.09.2020, засвідченої старшими зміни (копія, а.с.227), ОСОБА_1 перебував на посту №2 з 22-00 години до 24-00 години, на посту №1/1-А з 00-00 до 02-00 години вночі. Ця обставина визнається позивачем та узгоджується із його письмовими поясненнями.

Так, за змістом письмових пояснень ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 від 19.09.2020, 18.09.2020 з 22-00 до 24-00 години він знаходився на посту №2, погано себе почував, оскільки від переохолодження у нього боліло горло та була температура. Прийняв таблетку парацетамолу. З 00-00 години 19.09.2020 до 02-00 години ніс служба на посту № 1. На посту №2 перемерз й коли був на посту №1, були моменти, що у теплі міг моментами задрімати (людський фактор). Про ту обставину, що під час його чергування через пост пройшла людина дізнався від старшого зміни о 05-00 годині. Усвідомлює, що допустив грубу помилку, просить суворо не карати, зобов`язується в подальшому не допускати порушень. Пояснення прийняв старший зміни ОСОБА_6 (а.с.52-53, 157, 167, 233).

Відповідно до рапорту ОСОБА_6 від 19.09.2020, 19.09.2020 на посту №1 (центральна прохідна) ніс службу охоронник ОСОБА_1 з 00-00 години до 02-00 години. О 01-25 годині на територію порта проникла стороння жінка, скориставшись сном охоронника на посту. О 04-20 годині при спробі виходу з території на посту №1 ця жінка були затримана охоронником ОСОБА_9 . В подальшому згідно схеми були сповіщені черговий ОСОБА_10 , старший зміни прикордонників Зимко. Затримана надала письмові пояснення, відмовившись від повідомлення особистих даних. Внаслідок чого працівником ДСО Рубаном викликан наряд поліції, що затримав невідому та для подальшого встановлення особи забрав її до відділення поліції. Охоронник ОСОБА_1 грубо порушив п.3,4 інструкції постів 1, 1А, пояснення додаються (а.с.226, копія рапорту).

Судом оглянуто відеозапис з камери спостереження посту №1, що підтверджує наведені вище обставини, зміст відеозапису не заперечується позивачем з приводу розташування постів охорони та часу подій.

До посадових обов`язків охоронника СББ відповідно до наданої інструкції поста №1 (а.с.228-231), затвердженої наказом СМБ ОСОБА_11 25.02.2020, відносились, зокрема:

п.2.1 Знати і точно виконувати посадову інструкцію охоронника СББ, інструкцію поста №1.

п. 2.2 Знати та забезпечувати встановлені в порту пропускний та внутрішньооб`єктовий режими.

п.2.11 Не допускати на / з території порту фізичних осіб у разі їх відмови від проведення контролю на ббезпеку або пред`влення багажу для перевірки. Обов`язково інформувати старшому зміни СББ (особу, що його заміщує).

п.2.12 Не допускати несанкціонованого проникнення фізичних осіб на /з території порту, затримувати осіб, які намагаються несанкціоновано проникнути, проникли або намагаються залишити територію порту, негайно інформувати старшого зміни СББ або особу, що його заміщує.

п 2.18 Охоронник СББ перевіряє відповідність інформації на моніторі СККД особі, що перетинає КПП.

п.3.4 Забороняється спати, читати, переглядати (слухати) мультимедіа, курити, приймати від інших будь-які речі на збереження, порушувати встановлену форму одягу.

За змістом рапорта оперативного чергового ОСОБА_12 від 19.09.2020, 19.09.2020 в 04-20 при виході з території порта охоронник СББ ОСОБА_9 затримала на посту №1 невідому жінку без документів, з ознаками алкогольного сп`яніння. При з`ясуванні обставин проникнення, оператор відеоспостереження ОСОБА_13 виявила, що жінка пройшла о 01-20 годині через пост №1 під турнікетом, на посту перебував охоронник ОСОБА_1 та працівник УПО ОСОБА_14 , які не бачили даного факту (спали на посту) (а.с.232).

Відповідно до копії рапорту ОСОБА_2 від 19.09.2020, 19.09.2020 о 06-00 годині начальник зміни ОСОБА_6 інформував про те, що о 04-20 годині при спробі виходу з території на посту №1 затримана невідома жінка без документів. Затримання здійснила охоронець ОСОБА_9 . В процесу перевірки інформації встановлено, що о 01-25 на територію порта проникла невідома жінка, скориставшись сном охоронника на посту. На цьому посту в момент проникнення ніс службу охоронник ОСОБА_1 з 00-00 години до 02-00 години. Охоронник ОСОБА_1 грубо порушив пункт інструкції постів 1 та 1-А. Також, ОСОБА_2 доводить до відома ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 раніше неодноразово порушував дисципліну та з ним проводились бесіди за участі начальника охорони ОСОБА_15 (а.с.234).

Згідно з наказом №27/1-к від 19.09.2020 Про проведення службової перевірки факту порушення трудової дисципліни охоронником ОСОБА_1 , виданим у м.Одеса, за підписом ОСОБА_3 , членів комісії, на підставі рапорта начальника охорони Бердянського підрозділу СББ ОСОБА_2., керуючись Положенням про проведення службових перевірок порушень трудової дисципліни працівниками ТОВ «СББ», вирішено провести службову перевірку порушення трудової дисципліни охоронником ОСОБА_1 , яке сталось 19.09.2020 о 01-20 під час несення ним чергування на посту №1 Центрального пішоходного КПП Бердянського морського порту, а саме: безперешкодного проникнення на територію Бердянського морського порту невстановленої жінки без додержання правил пропускного режиму, з метою чого утворено комісію у складі: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 . Службову перевірку вирішено провести 19.09.2020 за наявними документами та матеріалами, за наслідками перевірки надати генеральному директору СББ акт службової перевірки з висновками комісії (а.с.235).

Відповідно до акту службової перевірки від 19.09.2020, складеному у м.Одеса, комісією проведено засідання щодо розгляду зазначеного вище питання на підставі наказу №27/1-к від 19.09.2020. В ході роботи комісії отримані та досліджені надані ОСОБА_2 документи згідно з наведеним переліком, зокрема, рапорти, пояснення ОСОБА_1 , посадова інструкція посту №1 із листом ознайомлення працівниками ТОВ «СББ», постова відомість №4 від 18.09.2020, відеозапис з відеокамери в приміщенні поста №1. Заслухані пояснення старшого зміни охоронників ТОВ «СББ» ОСОБА_6 , охоронника ОСОБА_9 . Охоронник ОСОБА_1 від надання комісії пояснень відмовився. За результатами засідання комісії знайши своє підтвердження обставини, викладені у рапортах та, відповідно, порушення, допущене з боку ОСОБА_1 , який не відреагував на протиправні дії невстановленої жінки. За змістом акту, у письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив про погане самопочуття, підвищену температуру та захворювання на ОРВІ, внаслідок чого він прийняв ліки та заснув під час чергування. З метою перевірки стану здоров`я ОСОБА_1 начальник охорони ОСОБА_2 разом із позивачем відвідав медпункт Бердянського морського порту. Працівник медпункту оглянув охоронника ОСОБА_1 , під час огляду не виявив підвищення температури тіла та ознак захворювання на ОРВІ. Згідно з висновками комісії, наведеними в акті, своїми діями охоронник ОСОБА_1 порушив вимоги та обов`язки, встановлені п. 2.11, 2.12, 3.4 посадової інструкції поста №1 Центрального пішохідного КПП Бердянського морського порту, затвердженої начальником СМБ ОСОБА_11 25.02.2020. Внаслідок того, що охоронник ОСОБА_1 спав під час свого чергування в приміщенні поста №1, він пропустив на територію БМП ОСОБА_16 без перепустки, чим порушив правила пропускного режиму, не затримав вказану особу за спробу несанкціонованого проникнення на територію порту. За змістом акту враховано відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих вину ОСОБА_1 обставин. З метою належного реагування рекомендовано комісією застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у відповідності до ст.147 КзПП України (а.с.237).

У графі про ознайомлення у акті від 19.09.2020 наявні записи про відмову охоронця ОСОБА_1 від ознайомлення із актом в присутності свідків, за підписами ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

З приводу допущеного порушення ОСОБА_1 під час судового засідання пояснив, що 18.09.2020 погано почував себе, прийняв ліки. Підтвердив пояснення, надані з приводу допущеного порушення письмово, проти якого не заперечує. Дізнався про те, що на територію проникла жінка приблизно о 05-00 ранку, про що йому повідомили по телефону. Він не бачив жінки під час несення охорони посту №1. 19.09.2020 здав зміну о 07-50 годині, під диктовку ОСОБА_2 написав письмові пояснення. Наступна зміна відповідно до графіку чергувань мала бути 22.09.2020, проте, він на роботу не вийшов, оскільки 21.09.2020 зателефоновув старший зміни ОСОБА_6 та повідомив про звільнення, його пропуск мав бути заблокований на цого думку. 21.09.2020 за отриманням трудової книжки не звертався, оскільки з м.Одеси мали передати документи. Додатково показав, що мав доступ до відеокамер, мав можливість подивитись записи. З приводу завданої моральної шкоди підтвердив пояснення, наведені у позовній заяві, зауважив, що не може влаштуватись на роботу, пов`язує це саме із записом у трудовій книжці. Зазначив, що стан здоров`я після звільнення погіршився, за лікарняним 19.09.2020 не звертався.

Крім того, судом встановлено, що згідно з постовою відомістю (зміна №4 з 22.09.2020 до 23.09.2020) від 22.09.2020, за підписами старших зміни ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ОСОБА_1 був відсутній на посту у Бердянському морському порті (а.с.142), вказаний доказ наданий стороною відповідача на підтвердження неможливості видачі трудової книжки ОСОБА_1 у вказану дату.

Відповідно до копії відомостей розподілу виплат, 25.09.2020 ОСОБА_1 нараховано заробітну плату у сумі 4 196,51 гривень відповідно (а.с.133), що визнається стороною позивача. Так, за даними банківської виписки з карткового рахунку ОСОБА_1 25.09.2020 зараховано заробітну плату у сумі 4 196,51 гривень (а.с.164). Тотожна сума нарахування 25.09.2020 підтверджується й довідкою про заробітну плату від 28.05.2021 (а.с.247), наявною у матеріалах справи. За даними довідки за підписом головного бухгалтера ОСОБА_5 від 06.08.2021 та відомості розподілу виплат - за час затримки виплати заробітної плати в період з 20.09.2020 по 25.09.2020 на рахунок ОСОБА_1 06.08.2021 перераховано 791,11 гривня (а.с.248, 249).

Згідно з показами свідка - генерального директора ТОВ «СББ» ОСОБА_3 , він показав, що офіс у м.Одеси працює п`ять днів на тиждень, у вихідні дні не працює. За його підписом відповідно до наявних повноважень видані накази про прийняття на роботу, оголошення догани та звільнення ОСОБА_1 підтвердив допущення з боку ОСОБА_1 порушень 11.09.2020 та 19.09.2020. Зауважив на репутаційних ризиках ТОВ «СББ» у зв`язку із порушенням дисципліни працівниками, проте, шкоди порту внаслідок проникнення жінки на територію порту, що мало місце 19.09.2020, не завдано.

Начальник Бердянського підрозділу ТОВ «СББ» ОСОБА_2 показав суду, що здійснював забезпечення та контроль несення служби співробітниками охорони на території Бердянського морського порту відповідно до строку дії договору на охорону об`єкта. Всі охоронці були ознайомлені із інструкціями постів, власне, він і проводив інструктажі. Позивач був у нього в підпорядкуванні. Звільнення ОСОБА_1 є поодиноким випадком звільнення за таким обставин систематичних порушень обов`язків. Зауважив, що після порушення, допущеного ОСОБА_1 він більше двох днів на зв`язок не виходив, не видавалось за можливе зв`язатись із ним засобами телефонного зв`язку. Щодо стану здоров`я ОСОБА_1 в результаті його огляду медичним працівником хворобливий стан не був підтверджений. Розрахунок був здійснений 24.09.2020, документи надіслані засобами поштового листування, окрім трудової книжки, яка також зберігалась у м.Одеса. Вважає, що звільнення позивача проведено із дотриманням норм законодавства про працю. Свідок наголосив, шо затверджені на ТОВ «СББ» правила внутрішнього трудового розпорядку стосуються працівників центрального офісу у м.Одеса. Крім того, підтвердив обставини проведення засідань комісії, передання документів та відеозапису для дослідження комісією. Акт службових перевірок складався за результатами засідання комісії. Для вислуховування пояснень з приводу порушень ОСОБА_1 ОСОБА_6 до м.Одеси не викликався. Ця обставина йому достеменно відомо, оскільки до його службових обов`язків входить видання наказів про відрядження. Пояснення ОСОБА_6 напевно вислуховувались по телефону, проте, враховуючи сплив часу, він не пам`ятає деталей. Вважає допущені з боку ОСОБА_1 порушення системними, а застосований захід стягнення відповідним вчиненим порушенням. Надав негативну характеристику позивачу як працівнику. Крім того, свідок підтвердив, що із ОСОБА_1 не вдавалось протягом декількох днів після звільнення вийти на зв`язок. Наголосив, що заяви про надіслання трудової книжки засобами поштового зв`язку позивач не подавав до підприємства, тому її необхідно було вручити особисто. Показав, що ОСОБА_1 неодноразово допускались порушення під час виконання трудових обов`язків, проте, не всі порушення фіксувались, намагались поспілкуватись та роз`яснити, в чому полягають порушення з метою їх подальшого недопущення.

Згідно з показами головного бухгалтера ТОВ «СББ» ОСОБА_5 , затримка із документами при звільненні ОСОБА_1 пов`язана із тим, що 19-20.09.2020 були вихідними днями, крім того, має значний обсяг роботи, у зв`язку із чим проводилась службова перевірка відносно неї внаслідок порушення законодавства про працю. ОСОБА_1 була виплачена й компенсація за невикористану відпустку. ОСОБА_5 чекала на особистий приїзд ОСОБА_1 за документами. Довідка про заробітну плату, додана до позову саме на прохання ОСОБА_1 сформована без даних за вересень 2020 року, оскільки цей звітний період не був завершений. Пояснила, що співробітники у офісі у м.Одеси отримують заробітну плату через касу, інші - на карткові рахунки. Наголосила, що охоронник є матеріально відповідальною особою, тому необхідний був певний час для розрахунку. Утримань з заробітної плати за формений одяг з позивача не здіснювалось. Зараз послуги Бердянському морському порту ТОВ «СББ» не надаються. Крім того, свідок підтвердила, що брала участь у роботі комісії з розгляду дисциплінарних поступків ОСОБА_1 . Табель обліку робочого часу за вересень 2020 вже знищений, враховуючи встановлені строки зберігання документів. В день звільнення видати трудову книжку було технічно неможливо, враховуючи віддаленість м.Одеси.

Заступник генерального директора ТОВ «СББ» ОСОБА_4 показав суду, що охоронник ОСОБА_1 був ознайомлений із інструкціями постів, що діяли на території морського порту. Рапорти ОСОБА_2 отримані ним за допомогою месенджера «Viber». Брав участь у засіданнях комісії з приводу порушень позивача двічі.

Від допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 сторона відповідача відмовилась, враховуючи неможливість забезпечення їх явки в судове засідання.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить з таких норм чинного законодавства.

Ч.ч.1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав і обов`язків цивільного характеру. За нормою ст.43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Припинення трудового договору може мати місце лише з підстав, передбачених законодавством (ст.3 КЗпП України).

Ст.5-1 КЗпП України передбачено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Рішенням Конституційного Суду України від 04.09.2019 № 6-р(ІІ)/2019 у справі № 3-425/2018(6960/18) визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), положення ч.3 ст.40 КЗпП України. У цьому рішенні Конституційний Суд України, зокрема, вказав, що положення ч.3 ст.40 КЗпП України є такими, що поширюються на усі трудові правовідносини (абзац 15 п. 3 мотивувальної частини рішення).

Ч.1 ст.15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як врегульовано п.3 Постанови Пленуму ВСУ N9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» за загальним правилом індивідуальні трудові спори вирішуються судами безпосередньо або після їх попереднього розгляду комісією по трудових спорах (КТС).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України суд застосовує правовий висновок, здійснений Верховним Судом у постанові від 01.09.2021 у справі № 235/7740/18-ц, пр. № 61-7505 св 21: так, аналіз положень трудового законодавства свідчить про те, що трудовий договір - це угода між працівником та власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою. Працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, та дотримуватись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату й забезпечувати умови праці, передбачені законодавством про працю, колективним договором i угодою сторін.

Відповідно до ст.23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Підставою для укладення строкового трудового договору на вимогу працівника є його заява про прийняття на роботу, в якій вказуються обставини або причини, що спонукають працівника найматися на роботу за строковим трудовим договором, а також строк, протягом якого він працюватиме. При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв`язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт). Строк, на який працівник наймається на роботу, обов`язково має бути вказаний у наказі про прийняття на роботу, інакше буде вважатися, що працівник прийнятий на роботу за безстроковим трудовим договором.

У трудовій книжці робиться запис без посилання на строковий характер трудових відносин.

Укладення трудового договору на визначений строк при відсутності умов, зазначених у ч.2 ст.23 КЗпП України, є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку. Тобто такі договори вважатимуться укладеними на невизначений строк від часу їх укладення.

Таким чином, порядок оформлення трудових відносин за строковим трудовим договором такий же, як і за безстроковим. Але при цьому факт укладання трудового договору на певний строк чи на час виконання певної роботи повинен бути відображений як у заяві працівника про прийняття на роботу, так і в наказі чи розпорядженні роботодавця, яким оформляється цей трудовий договір.

За нормою п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

За положенням п.18 Постанови Пленуму ВСУ N9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов`язували звільнення.

Відповідно до ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених, зокрема п. 3 ст. 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. В даному випадку така первинна профспілкова організація на підприємстві відсутня.

Згідно з п.22, 23 Постанови Пленуму ВСУ N9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п.п. 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до ст.139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

До юридичних фактів, які підлягають встановленню при вирішенні спору про законність звільнення з вказаних підстав, відноситься зокрема, чи мав місце дисциплінарний проступок під час раніше застосованих заходів дисциплінарного чи громадського стягнення.

У таких випадках ураховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (ст.51 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

За змістом ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до положень ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, але застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок. При цьому, у справах, в яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю

Так, судом встановлено, що строки накладення дисциплінарного стягнення на працівника, передбачені ст.148 КЗпП України, відповідачем в обох випадках дотримано, в першому випадку щодо порушення 11.09.2020 від надання письмових пояснень позивач відмовився, щодо порушення від 19.09.2020 визнав факт такого порушення трудових обов`язків.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України слід навести й правовий висновок, зроблений у Постанові ВС від 21.03.2018 у справі № 336/3679/17, пр.№ 61-227св18: «Виходячи із норм чинного законодавства, для розірвання трудового договору за підставою, що міститься у п. 3 ч.1 ст.40 КЗпП України, необхідними є такі умови: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; належним чином зафіксований факт протиправного винного невиконання або неналежного виконання працівником трудових обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку; невиконання трудових обов`язків мало систематичний характер; до працівника раніше протягом року вже застосовувалися заходи дисциплінарного або громадського стягнення. Для застосування цієї підстави розірвання трудового договору важливим є невиконання працівником обов`язків, передбачених трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. При цьому не може вважатися порушенням трудової дисципліни невиконання обов`язків, які виходять за межі трудових або не випливають з трудового договору».

Крім того, розглядаючи справи про звільнення на підставі п.3 ст.40 КЗпП України, суд повинен встановити, що вимоги роботодавця були доведені до відома працівника, в іншому випадку звільнення внаслідок невиконання цих вимог є незаконним. До того ж, звільнення за систематичне невиконання трудових обов`язків передбачає здійснення працівником щонайменше двох дисциплінарних проступків, за наслідками яких виносяться наказ про догану та наказ про звільнення. В обох випадках працівника повинні ознайомити під розпис із такими наказами та запропонувати йому написати пояснення, якщо він бажає. Якщо працівник відмовляється від ознайомлення із дисциплінарними наказами, власник має скласти відповідні акти, де повинні бути підписи присутніх, які можуть бути допитані як свідки в суді (ВС/КЦС у справі № 396/1560/16-ц від 18.06.2018).

Суд зауважує, що форма та зміст таких актів чинним законодавством не врегульована, а записи у обох актах перевірок та наказі від 11.09.2020, що засвідчують відмову ОСОБА_1 на переконання суду цілком відповідають зазначеним вище вимогам.

Суд дійшов висновку про те, що з наказу про накладення дисциплінарного стягнення від 11.09.2020 в повній мірі встановлено, за який конкретно дисциплінарний вчинок ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності, які дії були протиправними, виходячи з посадових обов`язків. Порушення положень ст.147-149 КЗпП України щодо порядку, строку та процедури застосування дисциплінарного стягнення судом не встановлено, а пояснення ОСОБА_1 з приводу необізнаності із службовою перевіркою та оголошенням догани суд вважає частиною позиції (лінії) захисту.

Також, із врахуванням акту комісії суд встановив, що при обранні виду стягнення на виконання ч.3 ст.149 КЗпП України враховано ступінь тяжкості вчинення проступку та заподіяну шкоду (відсутність сплати за в`їзд одного транспортного засобу на територію порту), обставини, за яких вчинено проступок, попередню роботу працівника. Обидва акти комісії, надані суду, є змістовними, достатньо обгрунтованими, крім того, територія порту є закритою, власне, порт - режимним об`єктом й суворість вимог, що висуваються до працівників відповідача, які здійснюють охорону території та до їх дисципліни має під собою належне підгрунтя.

Дійсно, у оскаржуваному наказі про звільнення відсутні посилання на конкретні обставини (факти), що свідчать про систематичне невиконання позивачем без поважних причин обов`язків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку (в даному випадку, посадовою інструкцією посту Бердянського морського порту, що розповсюджується на позивача). Проте, саме рапорт, зазначений у наказі став підставою для проведення службової перевірки, якою не встановлено недостовірності обставин, вказаних у ньому, в результаті чого роботодавцем й прийнято рішення про звільнення.

За своїм змістом наказ про звільнення не повинен містити посилання на цілу низку (систему) порушень, за які був звільнений позивач, а лише вказувати на одноразове грубе порушення трудових обов`язків.

Разом з тим, у наказі чітко наведено підставу звільнення відповідно до трудового законодавства, й, враховуючи доведеність повторного вчинення дисциплінарного проступку з боку позивача, обраний вид дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з роботи в повній мірі можна визнати таким, що відповідає тяжкості проступку. Суд враховує й визнання допущених порушень з боку позивача й виходить з того, що припинення трудового договору в даному випадку є правомірним, оскільки здійснено при наявності таких умов: з передбачених у законі підстав, з додержанням певного порядку звільнення з конкретної підстави, за наявності юридичного факту припинення трудових правовідносин (наказ керівника в даному випадку).

Отже, визнається доведеним факт повторного здійснення ОСОБА_1 винного невиконання обов`язків після застосування заходу дисциплінарного стягнення за вчинення таких дій раніше, при цьому, порушення не є тотожними та вчинені в різні періоди часу протягом одного календарного року, раніше застосоване стягнення відповідно до ст.151 КЗпП знято з позивача не було.

Вимоги про скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення шляхом оголошення догани у цій справі не заявлено, відповідно, враховуючи наведене, підстав для скасування наказу про звільнення та поновлення позивача на роботі судом не встановлено.

Відповідно до п.4.1, 4.2 спільного Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» N58 від 29.07.1993, зареєстрованого в МЮУ 17.08.1993 за №110, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Так, порушення вимог та строків, передбачених ст.47, 116 КЗпП України під час судового розгляду знайшло своє підтвердження, проте, суд враховує й об`єктивні обставини, які мали місце, адже центральний офіс підприємства суттєво віддалений від м.Бердянськ, де здійснював свої посадові обов`язки ОСОБА_1 , 19-20.09.2020 припадають на вихідні дні. Крім того, позивачем не заперечується невихід на роботи 21.09.2020 та 22.09.2020, що надало б змогу керівництву виконати зазначені вимоги щодо видачі працівникові копії наказу (розпорядження) про звільнення, трудової книжки. Заяви із згодою на надіслання трудової книжки щасобами поштового зв`язку ОСОБА_1 до роботодавця не подано. На виконання вимог ч.5 ст.235 КЗпП України внаслідок затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові 06.08.2021 виплачено середній заробіток за весь час вимушеного прогулу (за 6 днів з 20.09.2020 до 25.09.2020 включно), тобто, під час розгляду справи судом, що підтверджено належними та достатніми письмовими доказами.

З приводу вимоги про стягнення невиплаченого заробітку за період з 01.09.2020 по 24.09.2020, заробітна плата у сумі 4 196,51 гривень в повному обсязі (у сумі, що перевищує заявлені позовні вимоги) перерахована на картковий рахунок ОСОБА_1 25.09.2020, що визнається стороною позивача, тому стосовно цієї вимоги також встановлено підстави для відмови у її задоволенні.

Стосовно вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зауважує, що спеціальною нормою відповідно до ст.237-1 КЗпП України. яка є спеціальною нормою, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Так, стягнення моральної шкоди є похідною вимогою від вимог про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі. Тому із врахуванням необгрунтованості первісної вимоги позивача, підстав для задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди судом не встановлено, з приводу чого суд погоджується із запереченнями відповідача.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Крім того, за змістом ч.1-3 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Враховуючі встановлені обставини, що мають істотне значення, надавши їм юридичну оцінку, суд за результатами розгляду справи дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «СББ» не підлягають задоволенню, відповідно, ухвалює рішення про відмову у позові в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України та у зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати зі сплати судового збору у сумі 840,80 гривень суд залишає за ОСОБА_1 . Про наявність інших судових витрат сторонами у цій справі не повідомлено, відповідні розрахунки та докази не надано.

Керуючись ст. 2, 7, 10, 12-13, 76-83, 89, 133, 141, 229, 245, 258-259, 263-265, 268, 272-273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба Безпеки Бізнесу» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та невиплаченої заробітної плати, відшкодування моральної шкоди, - відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору у сумі 840,80 гривень, сплачені за подання до суду позовної заяви, залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Реквізити сторін: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба Безпеки Бізнесу», , адреса місцезнаходження: Одеська область, м. Одеса, пл. Олексіївська, буд.11/1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення суду складено та підписано 06.12.2021.

Суддя Л. А. Вайнраух