Справа № 536/1285/21
Провадження № 2/536/801/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Марченко О.М.

позивача ОСОБА_1 та її представника за угодою адвоката Басай М.М.

відповідача ОСОБА_5 та його представника за угодою адвоката Шулік О.Й.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2021 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу посилаючись, що вони з відповідачем 24 грудня 2011 року зареєстрували шлюб, мають дітей: сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Шлюбні відносини припинили із-за відсутності взаєморозуміння, різних характерів та поглядів на життя. Вважає, що сім`я розпалась остаточно, примирення неможливе.

Просила шлюб розірвати, залишити їй прізвище « ОСОБА_1 », місце проживання дітей визначити з нею та стягнути з відповідача судовий збір.

Ухвалою судді від 06 серпня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 23 листопада 2021 року розгляд вказаної справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач ОСОБА_1 та її представник за угодою адвокат Басай М.М. в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити, про підстави та обставини якого пояснили так, як це викладено в заяві, просили не стягувати з відповідача судовий збір.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник за угодою адвокат Шулік О.Й. в судовому засіданні позов визнали частково, не заперечували проти розірвання шлюбу, заперечували проти визначення місця проживання дітей з матір`ю, посилаючись про наявний між сторонами спір, який слід вирішувати окремо за участі органу опіки та піклування.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх уповноважених представників, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя - кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановлено, що сторони 24 грудня 2011 року зареєстрували шлюб в Омельницькій сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис №10, мають дітей: сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З вересня 2019 року сторони не підтримують шлюбних відносин із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуттів поваги та любові один до одного і не підтримуючи шлюбні відносини тривалий час, ніхто з них не приймав мір для поновлення сім`ї.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них та інтересам їх дітей, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати, залишити позивачу шлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».

Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дітей з матір`ю судом встановлено таке.

Згідно ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ч.1 ст. 161 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною 4 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Таким чином, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

На час розгляду справи судом, сторони проживають в одному будинку разом зі своїми малолітніми дітьми.

Для вирішення спору щодо визначення місця проживання дітей до участі в справі слід залучати відповідний орган опіки та піклування для обстеження умов проживання кожного з батьків і складання обґрунтованого висновку. Однак клопотань про залучення до участі в справі органу опіки та піклування до суду не надходило. Доказів того, що дітей доцільно залишити проживати з матір`ю, а також відповідних обґрунтувань позивачем не надано.

Тому суд вважає, що в задоволенні позовних вимог у частині визначення місця проживання дітей з матір`ю слід відмовити.

Керуючись ст.13, 81, 263-265 ЦПК України, на підставі ст. 112 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 24 грудня 2011 року в Омельницькій сільській раді Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 10, між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , розірвати.

Залишити ОСОБА_1 шлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».

В решті позовних вимог відмовити.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

У разі оголошення вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяС. М. Клименко

Повне судове рішення складено 17.12.2021.