Справа № 740/3527/20
Провадження № 2/740/144/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Кубрак Н. М.,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 ,

представник позивачів адвокат Семенок Валерій Іванович,

відповідачка ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності,

установив:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 подали до суду вказаний позов, в якому просили:

- виділити позивачам у приватну власність у рахунок 1/2 частини будинковолодіння на АДРЕСА_1 : вітальню 1-2 площею 15,8 кв. м; житлову кімнату 1-3 площею 12,2 кв. м; житлову кімнату 1-4 площею 15,3 кв. м; кухню 1-5 площею 9,7 кв. м; коридор 1-6 площею 4,4 кв. м; санвузол 1-7 площею 5,2 кв. м; житлову кімнату 1-8 площею 8,9 кв. м; тамбур IX площею 3,7 кв. м; гараж літ. «Д»; сарай літ. «Б»; сарай літ. «б»; погріб літ. «П»; літню кухню літ. «Е»; убиральню літ. «у-2»; частину паркану від межі з будинковолодінням АДРЕСА_1 до правого краю гаража літ. «Д»;

- виділити відповідачці у рахунок 1/2 її частини вказаного будинковолодіння: прихожу 2-1 площею 10,3 кв. м; житлову кімнату 2-2 площею 16,5 кв. м; житлову кімнату 2-3 площею 7,0 кв. м; кухню 2-4 площею 13,9 кв. м; приміщення VIII площею 4,0 кв. м; тамбур 2-X площею 4,0 кв. м; літню кухню літ. «Г»; сарай літ. «В»; сарай літ. «в»; сарай літ. «в-2».

Позов мотивовано тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрований на праві спільної часткової власності за позивачами по 1/4 частини за кожним та за ОСОБА_4 на 1/2 частини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Позивачі стали власниками належної їм частини будинку у 2001 році і на той час в 1/2 частині будинку вже проживала сестра померлого ОСОБА_4 ОСОБА_2 , яка з 1993 року фактично користується указаною нерухомістю. За твердженням позивачів, їм невідомо чи прийняла відповідачка спадщину після смерті ОСОБА_4 , але їм відомо, що вона з 1993 року фактично володіє та користується 1/2 частиною будинку АДРЕСА_1 .

На теперішній час у позивачів виникла необхідність у виділі реальної частки у житловому будинку та господарських спорудах, оскільки виникають питання та проблеми у відносинах з газовою службою щодо виготовлення проекту з газопостачання.

На підставі рішення 18-ї сесії 7-го скликання Ніжинської міської ради від 24 листопада 2016 року позивачами приватизовано земельну ділянку площею 0,05 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) АДРЕСА_1 .

Згідно з технічним паспортом обидві частини вказаного будинку відокремлені, кожна зі сторін користується своєю частиною і установлений порядок не викликає спору між сторонами, оскільки склався ще за попередніх власників нерухомості, і він повністю задовольняє сторони.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 серпня 2020 року позовну заяву залишено без руху для усунення виявлених недоліків.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 вересня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12-00 год. 28 вересня 2020 року.

28 вересня 2020 року підготовче засідання відкладено на 12-00 год. 28 жовтня 2020 року.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28 жовтня 2020 року відкладено підготовче судове засідання на 15-30 год. 10 листопада 2020 року; викликано на вказану дату і час відповідачку ОСОБА_2 , визнавши її явку в судове засідання обов`язковою, та повторно витребувано з Державного нотаріального архіву Чернігівської області копію спадкової справи № 357, заведеної після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ніжині Чернігівської області.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 листопада 2020 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів; підготовче засідання відкладено на 08-30 год. 30 листопада 2020 року; повторно викликано в підготовче судове засідання на вказану дату і час відповідачку ОСОБА_2 , явка якої визнана обов`язковою; витребувано з Бахмацької державної нотаріальної контори Чернігівської області, яка виконує функції Ніжинської міської державної нотаріальної контори Чернігівської області, копію спадкової справи № 357, заведеної після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ніжині Чернігівської області.

30 листопада 2020 року підготовче засідання відкладено на 09-30 год. 08 грудня 2020 року.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 грудня 2020 року відмовлено у прийнятті визнання позову відповідачкою; підготовче провадження у справі закрито; справу призначено до судового розгляду на 11-00 год. 05 січня 2021 року; витребувано з Ніжинської міської державної нотаріальної контори Чернігівської області копію спадкової справи № 357, заведеної після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ніжині Чернігівської області.

Ухвалу суду мотивовано тим, що, зокрема, на неодноразові запити суду щодо витребування спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , до суду так і не надійшла зазначена спадкова справа, а тому визнання позову відповідачкою може порушити права свободи чи інтереси інших осіб, а отже, відсутні підстави для ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні.

05 січня 2021 року судове засідання відкладено на 11-00 год. 03 лютого 2021 року. Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, визнано обов`язковою явку відповідачки в судове засідання для надання особистих пояснень.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та представник позивачів ОСОБА_5 підтримали позов з викладених у ньому обставин. Представник позивачів додатково пояснив, що спору між сторонами немає, між ними склався порядок користування будинковолодінням, частки в будинковолодінні реально виділені, нічиї права не порушуються. Позов подано з метою вирішення позивачами питання щодо газифікації будинку. Належним відповідачем у цьому спорі є ОСОБА_2 , яка зареєстрована та проживає зі своїми дітьми в своїй 1/2 частині будинку і вона одна фактично прийняла спадщину після смерті брата ОСОБА_4 , який хоч і залишив заповіт, однак жодна особа із зазначених у заповіті не звернулася протягом шести місяців до нотаріуса для прийняття спадщини. Так, указані у заповіті два сина ОСОБА_4 виїхали з матір`ю і не подали заяв про прийняття спадщини, фактично не прийняли спадщини. Крім цього, зазначена у заповіті ОСОБА_6 у 2012 році подала до нотаріуса заяву, що приймати спадщину не буде. Таким чином, із указаних у заповіті осіб одна ОСОБА_2 прийняла спадщину. Також для оформлення спадщини за законом на обов`язкову частку звернулася мати ( ОСОБА_7 ) померлого, однак свідоцтва про право власності не отримала, померла, спадкова справа після її смерті не відкривалася. Згідно з довідкою на день смерті ОСОБА_7 з нею проживала її дочка ОСОБА_2 . Таким чином, ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину у вигляді обов`язкової частки ОСОБА_7 після смерті сина, і на теперішній час одна вона фактично є власником 1/2 частини будинку.

Відповідачка подала до суду заяву про визнання позову. Пояснила, що на теперішній час вона не оформила у нотаріуса спадщини після смерті брата ОСОБА_4 . Його діти виїхали в Російську Федерацію.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 лютого 2021 року відмовлено у прийнятті визнання відповідачкою позову, продовжено судовий розгляд справи. Ухвалу суду мотивовано тим, що визнання відповідачкою позову суперечить закону, а також може порушити права, свободи чи інтереси інших осіб.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, керуючись своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено і підтверджено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 13 грудня 2012 року, договором дарування частини будинку від 23 липня 2001 року, витягом про державну реєстрацію прав, технічним паспортом на житловий будинок індивідуального типу, довідкою КП «Ніжинське МБТІ» від 09 липня 2020 року № 01656, виданою ОСОБА_8 , що житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 , зареєстрований на праві спільної часткової за ОСОБА_4 1/2 частини, та за ОСОБА_9 і ОСОБА_1 по 1/4 частини за кожним (а. с. 12 19).

Згідно з витягом з рішення Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 24 листопада 2016 року № 40-18/2016 «Про затвердження проектів землеустрою», витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та акта погодження меж розподілу, земельна ділянка площею 0,05 га з призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд та будівель (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить позивачам у рівних частках (а. с. 20 23).

Як убачається зі свідоцтва про смерть (а. с. 25), ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до наданої на запит суду копії спадкової справи № 357/1993, заведеної після смерті ОСОБА_4 , спадкодавець склав заповіт, яким своїми спадкоємцями визначив ОСОБА_10 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 . Жодних свідоцтв про право на спадщину не видавалося.

Крім того, в матеріалах спадкової справи міститься заява про прийняття спадщини від ОСОБА_7 матері ОСОБА_4 . Також матеріалами справи підтверджується, що вона померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , і після її смерті спадкова справа не заводилася. Довідкою Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 03 грудня 2012 року № 3688 підтверджується, що на момент смерті ОСОБА_7 з нею проживала її дочка ОСОБА_2 (а. с. 114).

Таким чином, зі справи вбачається, що 1/2 частини будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , до цього часу зареєстрована на праві власності за ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У поданому до суду позові позивачі послалися на існування певних труднощів щодо газифікації будинку, що у свою чергу стало підставою для звернення до суду з позовом про виділення в натурі частки нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності. Позов подано до ОСОБА_2 сестри померлого ОСОБА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , і, за твердженням сторін, фактично прийняла спадщину після його смерті.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Указана норма встановлює об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушені, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 2 цієї статті суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Як передбачено ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно із ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За приписами ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Указана норма матеріального права, яка підлягає застосуванню до правовідносин між сторонами у справі щодо виділу у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, регулює вказані правовідносини саме між співвласниками цього майна.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 6, 7 постанови від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» (з наступними змінами та доповненнями), виділ у натурі часток жилого будинку можливий, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом. При вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту ст. 115 ЦК України, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Оскільки після виділу частки із спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, який здійснює виділ, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України та п. 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

Разом з цим слід зазначити й таке.

Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками згідно із ч. 1 ст. 367 ЦК України за домовленістю між ними.

Згідно із ч. 3 ст. 367 ЦК України договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до пп. 6.6, 6.8, 6.9, 6.11 пункту 6 глави 1 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, учасники спільної часткової власності вправі укладати договори про визначення розміру часток, зміну розміру часток, а також виділення частки в натурі (поділу). Договори про виділ частки в натурі майна (поділ), право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються нотаріусом на підставі документів, що посвідчують право власності на таке майно, або на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, якщо державну реєстрацію права власності на нерухоме майно проведено без видачі документа, що посвідчує таке право. Одночасно з посвідченням договору про виділ частки в натурі (поділ) житлового будинку, будівлі або споруди нотаріусом посвідчується договір про виділ частки в натурі на місцевості земельної ділянки. Для посвідчення останнього разом з іншими документами нотаріусу подається нотаріально посвідчений договір про спільну часткову власність на земельну ділянку. Укладення договору про виділ частки в натурі припиняє спільну часткову власність для особи (осіб), частка якої виділяється за цим договором. Укладення договору про поділ спільного майна припиняє спільну власність для усіх співвласників. Якщо між учасниками спільної часткової власності виникають спори щодо визначення, зміни розміру часток, а також виділу частки спільного майна в натурі (поділу), нотаріус відмовляє у вчиненні такої нотаріальної дії і роз`яснює заінтересованим особам їх право звернутися до суду для вирішення цих спорів.

З викладеного можна зробити висновок, що як укладення і нотаріальне посвідчення договору про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, так і вирішення в судовому порядку питання про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, відбувається між учасниками спільної часткової власності на підставі документів, що посвідчують право власності на таке майно.

Як установлено судом під час розгляду справи, житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 , зареєстрований на праві спільної часткової власності за ОСОБА_4 Ѕ частини, та за ОСОБА_9 і ОСОБА_1 по 1/4 частини за кожним.

До цього часу відповідачка ОСОБА_2 не зареєструвала у встановленому законом порядку право власності на 1/2 частини вказаного будинковолодіння, його власником досі значиться ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який за свого життя залишив заповіт на чотирьох осіб, серед яких двоє його синів.

За правилами ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у постанові від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення в цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд в мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Отже, виключно належний відповідач може визнати позов. У свою чергу сторонами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме вказаний відповідач є правонаступником померлого, якому належала частка в будинку.

Відповідачка не надала правовстановлюючих документів, виданих на її ім`я, на частку в майні, що є спільною частковою власністю, для вирішення цього спору в порядку ст. 364 ЦК України. Фактичне прийняття нею спадщини і набуття у власність спадкового майна у вигляді 1/2 частини будинку підлягає встановленню в окремому передбаченому законом порядку, з відповідним складом учасників справи, а не в межах справи, що розглядається.

Таким чином, визнання відповідачкою позову про виділ в натурі частки нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, пред`явленого у порядку ст. 358, 361, 364 ЦК України, за відсутності відомостей на підтвердження того, що вона є співвласником цього майна, суперечить вимогам закону та може порушити права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин суд не вбачає підстав, установлених ст. 364 ЦК України, яка регулює правовідносини між сторонами у справі, для виділу в натурі сторонам у справі частки нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України понесені позивачами судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за позивачами.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76 81, 89, 259, 263 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене і підписане 22 лютого 2021 року.

Суддя І. М. Шевченко