КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 359/5063/21 Головуючий у суді першої інстанції - Семенюта О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області про встановлення факту родинних відносин, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області про встановлення факту родинних відносин, який мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його двоюрідний брат ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина.

Свій позов ОСОБА_2 обґрунтовував тим, що він та померлий ОСОБА_3 є двоюрідними братами, оскільки його мати та батько ОСОБА_3 були рідними сестрою та братом. У померлого ОСОБА_3 дітей не було, з дружиною він розлучився, а відтак він як двоюрідний брат є найближчим родичем померлого.

Позивач вказував, що він подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, однак ним не надано документів на підтвердження родинних відносин між ним та померлим. Ця обставина перешкоджає йому оформити спадкові права.

Враховуючи наведене, ОСОБА_2 просив суд встановити факт, що він є двоюрідним братом ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а саме, що вони є двоюрідними братами.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, особа, яка не брала участі у справі, проте яка вважає, що суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргуу якій просить апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні не відповідають обставинам справи, а саме рішення постановлене з порушенням норм процесуального права.

Апелянт наголошує на тому, що померлий ОСОБА_3 був його батьком, однак при житті вони практично не спілкувались, про його існування апелянт дізнався від матері, а про розгляд даної справи - випадково, так як і про існування спадкової справи.

ОСОБА_1 вважає, що він був позбавлений можливості відстоювати свої права як спадкоємця першої черги, заявляти клопотання, зокрема, про призначення судово-генетичної експертизи з метою встановлення батьківства померлого, а судом фактично вирішено питання про його права на спадкування.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

При апеляційному розгляді справи представник позивача у справі ОСОБА_2 , адвокат Сацик В.О. заперечив щодо доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. При цьому зазначив, що подана апелянтом скарга не містить посилання на належні та допустимі докази, які підтверджували той факт що апелянт дійсно є сином померлого ОСОБА_3 . Так, зокрема померлий ім`я - ОСОБА_3 , а апелянт зазначає своє батьківство - ОСОБА_1 , що взагалі виключає походження апелянта від померлого. Крім того просить суд апеляційної інстанції також врахувати, що апелянт, вважаючи себе сином померлого ОСОБА_3 , заяв про прийняття спадщини в межах строків визначених ст. 1270 ЦК України до нотаріуса не подавав та доказів родинних відносин не подавав та до суду із вказаних обставин не звертався.

Апелянт ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить подана ним заява. Доказів на підтвердження поважності неявки до суду, до заяви не подав, тому суд апеляційної інстанції визнав зазначені ним причини неявки не поважними та розглянув вказану справі у його відсутність на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження з огляду на наступне:

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В силу ч. 1 ст. 352 ЦПК України особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку ст. 352 ЦПК України, повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв, як вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

При цьому, слід урахувати, що судове рішення, оскаржуване незалученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Судове рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині цього судового рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині судового рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку судове рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Виходячи з наведеного, першочергово підлягає до вирішення апеляційним судом питання про наявність порушеного права особи, яка звернулась з апеляційною скаргою не будучи учасником справи в суді першої інстанції.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, апелянт порушення своїх прав обґрунтовував тим, що встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_2 та померлим ОСОБА_3 , а саме те, що вони є двоюрідними братами порушує його права на отримання спадщини після смерті ОСОБА_3 оскільки зі слів його матері, померлий є його батьком.

Колегія суддів зазначає, що з в врахуванням положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, твердження апелянта мали бути підтвердженні відповідними та належними доказами. В той же час належних доказів на підтвердження своїх посилань останній до суду не надав, фактично обмежившись лише посиланням на наявність свідчень його матері.

Жодного доказу з приводу того, що померлий дійсно був батьком апелянта, останнім до апеляційної скарги не додано.

Крім того колегія суддів враховує, що апелянтом не подано доказів того що він звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в межах строків визначених ст. 1270 ЦК України, а так само із зверненнями до суду з приводу встановлення батьківства.

Також апеляційним судом враховується і той факт, що спадкування прав апелянтом та позивачем при їх доведеності здійснюється за різними чергами спадкування.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що апелянтом не було належним чином доведено своїх посилань стосовно того, що ухвалене у справі рішення впливає на реалізацію ним своїх прав та інтересів .

Згідно з п.3 ч.1 ст.362 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає за необхідне закрити апеляційне провадження на підставі ч.3 ст. 362 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 362, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

УХВАЛИВ :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2021 року закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст ухвали виготовлено 16 грудня 2021 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді : Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв