Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва

в складі головуючого: судді Гончарука В.П.

за участі секретаря Гриценка О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Просить суд визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтвердужється копією Витягу з державного режстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.07.2020 року за № 215176824.

У вищевказаній квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані відповідачі.

Відповідачі за адресою: АДРЕСА_1 не проживають з 01 серпня 2017 року, що підтверджується довідками ОСББ «Березняківська 20».

Таким чином позивач змушена сплачувати комунальні послуги за відповідачів, які не проживають в спірній квартирі, що спричиняє позивачу значні матеріальні збитки. Крім того реєстрація відповідачів в спірній квартирі, яка належить позивачу на праві власності перешкоджає в реалізації її цивільних прав як власника житла.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином. До початку судового засідання надали письмові заяву з проханням розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав виколадених у змісті позовної заяви.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До початку судового розгляду подали заяви про розгляд справи без їх участі, та в яких не заперечували проти задоволення позовних вимог.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що позивачка є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтвердужється копією Витягу з державного режстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.07.2020 року за № 215176824.

У вищевказаній квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані сторони по справі, що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва від 20.12.2020 року.

Відповідачі не проживають у вищезазначеній квартирі з 01 серпня 2017 року, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками ОСББ «Березнківська 20» про не проживання від 09 липня 2020 року.

Необхідність визнати відповідачів, такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 , позивач обгрунтовує порушенням її права вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, та необхідність сплачувати за житлово-комунальні послуги.

Крім того, фактичне місце проживання Відповідачів на даний час, як встановлено в ході судового розгляду є Сполучені Штати Америки, громадянами яких вони на момент розгляду справи являються, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями позивача та її предстяавника в судовому засіданні.

Як роз`яснено у п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - підлягають задоволенню, оскільки як встановлено судом відповідачі більше одного року у спірній квартирі не проживають, за комунальні послуги не сплачують, не несуть інших витрат по утриманню житла.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь позивачів підлягає до стягненню судовий збір, що був сплачений позивачами при звернені до суду у розмірі по 420 гривень 00 копійок з кожного.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 316, 317, 386, 405 Цивільного кодексу України,ст.ст. 7-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273,280-282, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по 420 гривень 00 копійок з кожного витрат по оплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 14 січня 2021 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 );

Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 );

Відповідач - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 );

Суддя: