ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5395/21 Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М.
Провадження № 22-ц/817/1102/21 Доповідач - Гірський Б.О.
Категорія - 304080000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючого - Гірський Б.О.

Суддів - Бершадська Г. В., Хома М. В.,

за участю секретаря - Панькевич Т.І.

та представника позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/5395/21 за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2021 року, ухваленого суддею Сливкою Л.М., повний текст якого складено 16 серпня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування про стягнення майнової шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 10 жовтня 2020 року о 13 год. 00 хв. в м. Тернополі по вул. Протасевича, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2121», д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху по суміжних смугах не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 , яким він керував рухаючись ліворуч в попутному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вартість відновлювального ремонту його автомобіля відповідно до акта виконаних робіт та товарного чека складає 26 823,81 грн.

ПрАТ СК Арсенал Страхування виплатило йому на відшкодування шкоди 8 525,5 грн.

Враховуючи наведене позивач просив суд стягнути з ПрАТ СК Арсенал Страхування суму недоплаченого йому страхового відшкодування у розмірі 18298,31 грн., витрати на проведення автотоварознавчої експертизи у сумі 3500 грн. та понесені судові витрати.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто із ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, пов`язану з виплатою страхового відшкодування у сумі 4616,40 грн. та витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження у сумі 3500 грн.

Стягнуто із ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 908 гривень судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» просить рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що відповідачем, у визначений Законом строк, виплачено позивачу в повному обсязі страхове відшкодування, розмір якого становить 8 525,50 грн.

Зазначає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Також, зазначає, що страховиком було враховано обопільну вину (в рівних частках) обох водіїв транспортних засобів в спричиненні дорожньо-транспортної пригоди та розмір франшизи.

Аналогічні правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 р. у справі №333/7222/16-ц; від 27.06.2018 р. у справі №466/9318/14-ц; від 04.09.2019 р. у справі№757/7858/16; від 18.09.2019 р. у справі №369/7209/16; від 18.09.2019 р. у справі №750/12904/16.

Згідно висновку експерта розмір оціненої шкоди, завданої позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля, за вирахуванням втрати його товарної вартості, становить 20 051 грн.

Суд першої інстанції не врахував, що страховик відповідальності винної у ДТП особи, виплативши страхове відшкодування у розмірі оціненої шкоди (майнові збитки), повністю виконав обов`язок щодо відшкодування шкоди, завданої в результаті настання страхового випадку, а тому додаткова відповідальність щодо відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням покладається на особу, з вини якої сталася ДТП.

Вважає, що суд не застосував до спірних правовідносин норми спеціального Закону Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким регулюються порядок та умови виплати страхового відшкодування, що є підставою для скасування судового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує, що ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» йому було виплачено страхове відшкодування у розмірі 8 525,50 грн., проте вартість матеріальних збитків та відновлювального ремонту його транспортного засобу є значно більшою ніж отримане відшкодування, і становить 26 823,81 грн., що підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт та товарним чеком від 23.12.2020 р.

Зазначає, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч.2 ст.1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до ст.29 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 02.09.2019 р. у справі №545/425/17 та від 11.03.2020 р. у справі №754/5129/15-ц.

Крім того, у постанові від 06.07.2018 р. у справі №924/675/17 Верховний Суд дійшов висновку про те, що звіт про оцінку транспортного засобу це лише попередній оціночний документ, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника цивільного процесу, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2020 року о 13 годині 00 хвилин у м. Тернополі по вул. Протасевича, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2121», д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху по суміжних смугах не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався ліворуч в попутному напрямку і під час руху по суміжних смугах також не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода та були пошкоджені обидва транспортні засоби.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2020 року у справі №607/17532/20 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено на кожного адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ 2121, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», що підтверджується Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №4504188.

Вказаним Полісом передбачена франшиза у розмірі 1500 грн.

Відповідно до висновку експерта №488/20 судової автотоварознавчої експертизи від 03.12.2020 р., вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Skoda Octavia, р.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яке мало місце 10.10.2020 року становить 20 051,98 грн., а матеріального збитку (з врахуванням втрати товарної вартості внаслідок пошкодження) - 31588, 28 грн. (а.с.8-13).

Згідно Акту приймання-передачі виконаних робіт (а.с.43), який був наданий ОСОБА_1 страховій компанії вартість ремонту вказаного автомобіля становить 20051,98 грн.

На підставі заяви ОСОБА_1 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виплачено йому страхове відшкодування у розмірі 8 525,50 грн., що стверджується квитанцією № від 05 березня 2021 року (а.с.29).

Згідно Акту приймання-передачі виконаних робіт (а.с.27) та товарного чека від 23 грудня 2020 року (а.с.26), які були додані позивачем до позовної заяви вартість ремонту вказаного автомобіля становить 26283,81 грн. Даний акт відрізняється від попереднього лише вартістю запчастин і не містить їх деталізованого переліку, як підстави для збільшення розміру відшкодування.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що на відновлювальний ремонт автомобіля позивачем витрачено 26 283,81 грн., що підтверджується товарним чеком та Актом приймання-передачі виконаних робіт на вказану суму, який узгоджується із встановленими висновком експерта пошкодженнями транспортного засобу позивача.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктами 2, 3 ч.1 ст. 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. (ст. 990 ЦК України).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засіб».

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 36.2. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Згідно п. 36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Абзацом 2 пункту 12.1 статті 12 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції, викладені у судовому рішенні не відповідають обставинам справи.

Так, суд першої інстанції визначаючи розмір завданої позивачу шкоди правильно виходив з обопільної вини (в рівних частках) водіїв транспортних засобів у настанні дорожньо-транспортної пригоди, однак невірно визначив суму відшкодування на підставі акта приймання передачі виконаних робіт від 23.12.2020 року на суму 26 283, 81 грн., який не містить деталізованого переліку відновлюваних робіт, здійснених на усунення пошкоджень транспортного засобу, зокрема замінених запчастин, що слугувало б підставою для збільшення розміру відшкодування. Крім того, такий розмір шкоди не узгоджується з висновком експерта, відповідно до якого страховиком здійснено виплату страхового відшкодування.

Також, при визначенні шкоди суд першої інстанції, в порушення вимог ст.12 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не врахував суму франшизи, яка визначена Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і становить 1500 грн.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся з заявою до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про виплату страхового відшкодування та долучив висновок експерта №488/20 і акт приймання-передачі виконаних робіт (послуг), згідно яких загальна вартість робіт та матеріалів становить 20 051,98 грн.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що страховик на підставі наданих позивачем документів, вірно виплатив йому страхове відшкодування відповідно до оціненої шкоди, визначеної висновком експерта від 03.12.20 року №488/20 та актом приймання-передачі виконаних робіт, в розмірі 8 525,5 грн. (20 051,00 грн. (вартість відновлювального ремонту за вирахуванням втрати товарної вартості ТЗ) / 2 (кількість винних осіб у ДТП) 1500 грн. (франшиза). Належних та допустимих доказів про інший розмір понесених витрат на відновлення пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_1 суду не надав.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» страхового відшкодування є необґрунтованими.

Також не підлягають до задоволення, як похідні і вимоги ОСОБА_1 про стягнення коштів з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» за проведення експертного автотоварознавчого дослідження.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржене рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені ПрАТ СК Арсенал Страхування. у розмірі 1362 грн. за розгляд апеляційної скарги слід стягнути з ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2021 року в частині стягнення із приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, пов`язану з виплатою страхового відшкодування у сумі 4616,40 грн. та витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження у сумі 3500 грн. скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування про стягнення майнової шкоди відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) в користь приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування (вул.Борщагівська, 154, м.Київ, ) 1362 грн. сплаченого судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 14 грудня 2021 року.

Головуючий Гірський Б.О.

Судді: Хома М.В.

Бершадська Г.В.