КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 359/6262/19 Головуючий у І-й інстанції - Муранова-Лесів І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Кулікової С.В., Рубан С.М.

при секретарі - Діденку А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Громадської організації «Садівницьке товариство «Сулимівське-3» на рішення Бориспільського районного суду Київської області від 16 липня 2021 року в справі за позовом Громадської організації «Садівницьке товариство «Сулимівське-3» до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку та зобов`язання повернути земельну ділянку та провести самовільно зайняту ділянку у придатний для використання стан,-

В С Т А Н О В И В :

В липні 2019 р. ГО СТ «Сулимівське-3» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку та зобов`язання повернути земельну ділянку та привести самовільно зайняту ділянку у придатний для використання стан.

В обґрунтування позову позивач вказував, що в 1988 році було створене СТ «Сулимівське» на земельній ділянці площею 70,0 га, наданій рішенням Київської обласної ради народних депутатів від 04.04.1988 року і закріпленій у безстрокове і безоплатне користування Державним актом на право користування землею серії Б № 027091, зареєстрованим за № 240 в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею.

У вересні 1997 року Товариство «Сулимівське» шляхом поділу розділилось на дві юридичні особи - СТ «Сулимівське-2» та СТ «Сулимівське-3» на ділянках землі №1 і №2 площею 33,3 га та 36,7 га відповідно. Як стверджує позивач, відповідач ОСОБА_1 незаконно набув право власності на земельну ділянку площею 0,12 га, яка на праві безстрокового постійного користування перебуває в користуванні ГО СТ «Сулимівське-3». Позивач зазначає, що садове товариство неодноразово захищало своє право на користування землею в судах.

Зазначав, що 18 жовтня 2018 року підчас роботи з Публічною кадастровою картою України голова ГО «СТ «Сулимівське-3» виявив, що в межах земель товариства на праві приватної власності наявна земельна ділянка площею 0,12 га з кадастровим номером :07:003:1027, яка за генеральним планом СТ «Сулимівське-3» накладається на ділянку № НОМЕР_1 площею 0,06 га, яку було надано ОСОБА_1 у користування рішенням загальних зборів товариства 21.06.1988 року. У 2010 році ОСОБА_1 , обіймаючи виборну посаду голови ревізійної комісії СТ «Сулимівське-3», протиправно, понад отриманих у користування 0,06 га, захопив ділянку землі товариства площею 0.1022 га і за підробленими колишнім головою правління ОСОБА_2 документами за розпорядженням Бориспільської РДА від 12.02.2008 року №906 отримав дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою з метою приватизації земельної ділянки площею 0,12 га, кадастровий номер :07:003:0812 на цю ділянку. Збори уповноважених мікрорайонів і членів правління СТ «Сулимівське-3» 05.08.2012 року, протокол №18, виключили ОСОБА_1 із членів СТ «Сулимівське-3» за самовільне захоплення суміжної ділянки землі загального користування товариства площею 0,1022 га (насадження дубу) на підставі п. 2.5.5 чинного на той час статуту товариства.

Позивач стверджував, що не будучи членом товариства, за підробленими документами та не маючи за Земельним кодексом України жодних підстав на приватизацію землі СТ «Сулимівське-3», відповідач незаконно отримав свідоцтво на право власності на земельну ділянку площею 0,12 та з кадастровим номером :07:003:1027 в межах земель загального користування товариства. Жодних довідок і документів, необхідних для подання клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання у власність земельних ділянок в межах товариства в правлінні відповідач не отримував.

Посилаючись на викладене, Товариство просило задовольнити позов та визнати недійсним свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :07:003:1027, видане на ім`я відповідача ОСОБА_1 ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на вказану земельну ділянку, вчинене на ім`я власника - ОСОБА_1 ; зобов`язати відповідача ОСОБА_1 повернути зазначену самовільно зайняту земельну ділянку його законному користувачу - ГО СТ «Сулимівське-3» - без відшкодування витрат, понесених відповідачем за час незаконного користування нею; зобов`язати відповідача привести самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :07:003:1027 у придатний для використання стан; стягнути з відповідача на користь ГО СТ «Сулимівське-3» судові витрати (судовий збір і документально підтверджені витрати позивача, пов`язані з розглядом справи).

Рішенням Бориспільського районного суду Київської області від 16 липня 2021 року у задоволені позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі ГО «Садівницьке товариство «Сулимівське-3», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняте нове, яким задовольнити позовні вимоги Товариства у повному обсязі

Судові витрати покласти на відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує на законність судового рішення та необґрунтованість апеляційної скарги позивача.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Відповідач та його представник проти апеляційної скарги заперечували, вважаючи рішення суду законним.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності та необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що рішенням №78 виконкому Київської обласної ради народних депутатів від 04.04.1988 р. «Про вилучення земель з користування радгоспів і колгоспів та надання їх підприємствам, установам і організаціям для виробничих потреб і розміщення колективних садів» було вилучено з користування радгоспу «Кіровський», Бориспільського району та надано Управлінню справами Центрального Комітету Компартії України земельні ділянки загальною площею 70,0 га ( в тому числі для розміщення колективних садів) (т.1 а.с.262-266).

Рішенням виконкому Бориспільської районної Ради народних депутатів від 21.09.1988 р. №146 «Про реєстрацію статутів СТ «Сулимівський» та «Агро» (т.1 а.с.154) було вирішено: зареєструвати статути садівницьких товариств, в тому числі:

- «Сулимівський» Управління справами Центрального комітету Компартії України, загальною кількістю садових ділянок 980 за адресою: село Сулимівка.

З долученої до матеріалів справи копії сторінок Статуту CТ «Сулимівський», працівників апарату та підвідомчих організацій Управління справами ЦК Компартії України (т.1 а.с.155-156), прийнятого на загальних зборах садівницького товариства, (протокол №1 від 21 червня 1988 року), затвердженого керуючим справами ЦК Компартії України Продан К.К. та головою профкому Ярош Н.Ф. 04 серпня 1988 року, зареєстрованого в Бориспільському РВК рішенням №146 від 21.09.1988р., встановлено, що згідно з п.1 Статуту, працівники апарату та підвідомчих організацій Управління справами ЦК Компартії України добровільно об`єднуються в Сулимівське садівницьке товариство для організації колективного саду на земельних ділянках, наданих в безстрокове користування Управлінню справами ЦК Компартії України рішенням Київського облвиконкому від 4.04.88 р. №78, загальною площею 70 га в районі с. Сулимівка на землях радгоспу «Кіровський», Бориспільського району. За змістом п.38 Статуту реорганізація садівницького товариства (злиття, приєднання, поділ) здійснюється за рішенням загальних зборів членів товариства, погодженому з адміністрацією і профспілковим комітетом підприємства, затвердженому виконавчим комітетом Бориспільської районної Ради народних депутатів. У випадку реорганізації товариства дотримуються вимоги статей 37 та 38 ЦК УРСР.

За змістом ст.37 ЦК УРСР 1970 р., порядок ліквідації і реорганізації юридичних осіб визначається законодавством Союзу РСР і постановами Ради Міністрів Української РСР. Порядок ліквідації і реорганізації кооперативних та інших громадських організацій може бути визначений їх статутами (положеннями).

З витягу протоколу №1 загальних зборів членів СТ «Сулимівське-3» від 13 вересня 1997 року (присутні 195 чоловік) слідує, що було прийнято та затверджено статут СТ «Сулимівське-3» (т.1 а.с.206).

За змістом вказаного Статуту, затвердженого на загальних зборах СТ «Сулимівське-3» 13 вересня 1997 року (пункт 1.2 Статуту), зазначено, що садове товариство є добровільним об`єднанням громадян, які працюють або працювали в організаціях, підприємствах та закладах м. Києва та області. У 1990 році створено СТ «Сулимівське», котре здійснювало свою діяльність на земельній ділянці, наданій у безстрокове користування для організації колективного саду рішенням Бориспільської районної Ради народних депутатів №146 від 21 вересня 1988 року, загальною площею 70 га. Кількість ділянок була 755, розмір ділянок від 0,06 га до 0,15 га (від 600 кв.м. до 1500 кв.м.). Наприкінці 1997 року товариство «Сулимівське» розмежувалось на два самостійних садівничих товариства №2 і №3. СТ «Сулимівське-3» загальною площею 36,7 га, кількістю ділянок 357 (т.1 а.с.210-226).

Вказаний статут має відмітку про його реєстрацію розпорядженням голови Бориспільської районної державної адміністрації №71 від 20 листопада 1998 року (т.1 а.с.210).

Разом із цим, рішення загальних зборів членів СТ «Сулимівське» про припинення (реорганізацію) товариства, а також рішення виконавчого комітету Бориспільської районної Ради народних депутатів про його затвердження, суду надано не було та в Статуті СТ «Сулимівське-3» посилання на такі рішення відсутнє. Не надано суду й доказів щодо правонаступника СТ «Сулимівське».

Згідно з даними Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи Серія А01 №600639, виданим 27.12.2010 р. Бориспільською районною державною адміністрацією Київської області, юридична особа - СТ «Сулимівське -3» () зареєстроване 02.03.1998 року (т.1 а.с.11).

В Статуті ГО СТ «Сулимівське-3» (), затвердженому загальними зборами ГО «Садівницьке товариство «Сулимівське-3» від 17 листопада 2016 року, протокол №11 (т.1 а.с.12-24) зазначено, що СТ «Сулимівське-3» створене в 1998 році шляхом поділу СТ «Сулимівське» на два самостійних товариства «Сулимівське-2» та «Сулимівське-3». СТ «Сулимівське-3» зареєстроване розпорядженням Бориспільської районної державної адміністрації від 20 лютого 1998 року №71, є правонаступником СТ «Сулимівське». Дата проведення державної реєстрації - 02 березня 1998 року(п.1.2); діяльність товариства здійснюється на земельній ділянці площею 36,7 га, наданій у постійне користування товариству рішенням Бориспільської районної ради народних депутатів від 21 вересня 1988 р. №146. Земельна ділянка розташована за межами населених пунктів в адміністративних межах Кучаківської сільської ради Бориспільського району Київської області (п.1.5.) (т.1 а.с.13).

Судом встановлено, що як в Статуті «СТ «Сулимівське-3», затвердженому загальними зборами СТ «Сулимівське-3» 13 вересня 1997 року, так і в Статуті ГО «СТ «Сулимівське-3», затвердженому загальними зборами товариства 17.11.2016 р., міститься посилання на те, що рішенням Бориспільської районної ради народних депутатів від 21 вересня 1988 р. №146 було надано в постійне користування земельну ділянку, на якій здійснюється діяльність Садівницьким товариством.

Проте, у вищевказаному рішенні виконкому Бориспільської районної Ради народних депутатів від 21.09.1988 р. №146 «Про реєстрацію статутів СТ «Сулимівський» та «Агро» (т.1 а.с.154) питання про передачу земельних ділянок в користування не вирішувалося.

Із Державного акту на право користування землею серії Б №027091 (т.1 а.с.6-9), який, за твердженням позивача, підтверджує його право власності на земельну ділянку загальною площею 36,7га, вбачається, що він виданий Виконавчим комітетом Бориспільської районної ради народних депутатів у 1988 році та зареєстрований у Книзі записів державних актів на право користування землею за №240.

При цьому як дата видачі, так і дата реєстрації в Державному акті відсутні. Відсутнє також посилання на номер і дату рішення органу місцевого самоврядування (його виконавчого органу), на підставі якого він виданий.

Виходячи зі змісту цього Державного акту, він виданий Управлінню справами ЦК Компартії України Української Радянської Соціалістичної Республіки у тому, що за вказаним землекористувачем закріплюється в безстрокове і безоплатне користування 70,0 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування. Земля надана для колективного садівництва (т.1 а.с.8).

Згідно з планом землекористування Управління справами ЦК Компартії України земельна ділянка складається з двох ділянок: ділянки № НОМЕР_2 площею 33,3 га, яка межує з землями радгоспу «Кіровський» Бориспільського району та виконкомів райрад народних депутатів м. Києва, та ділянки № НОМЕР_3 площею 36,7 га, яка межує з землями радгоспу «Кіровський» Бориспільського району, Бориспільського лісгоспу Бориспільського району та Бориспільського райДРСУ (автодорога Бориспіль-Сулимівка).

Дані щодо передачі земельних ділянок Садівницькому товариству «Сулимівське», а також Садівницькому товариству «Сулимівське-3» в Державному акті на право користування землею серії Б №027091 відсутні.

З матеріалів справи також слідує, що СТ «ГО «Сулимівське-3» неодноразово зверталось до судів різної юрисдикції за захистом своїх порушених прав, як землекористувача, яким на підтвердження свого права надавало вищевказані письмові докази (зокрема, справа №810/2933/13-а).

Поряд з цим, в силу вимог ч.5 ст.82 ЦПК України відповідач, який не був учасником цих справ, може в загальному порядку спростовувати встановлені стосовно позивача обставини.

Крім того, в силу вимог ч.7 ст.82 ЦПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 був членом СТ «Сулимівське-3», що також підтверджується Списком членів садівницького товариства, поданим 04.01.1998 року Голові Бориспільської районної державної адміністрації для реєстрації Статуту (т.1 а.с.197,198-205).

Згідно з Протоколом від 05.08.2012 р. №18 зборів уповноважених мікрорайонів і членів правління СТ «Сулимівське-3» (т.1 а.с.40), відповідача ОСОБА_1 виключено з членів товариства за самозахоплення суміжної земельної ділянки площею 1022 кв.м. (насадження дубу) на підставі п.2.5.5 статуту товариства (пункт 2.2 Протоколу).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про обернення майна Компартії України та КПРС на державну власність», введеного в дію постановою ВР №2005-ЧІІ від 20.12.1991 р., визначено, що передане або те, що має бути передане на баланс Верховної Ради України, Верховної Ради Кримської АРСР та місцевих Рад народних депутатів відповідно до Указу Президії Верховної Ради України від 30 серпня 1991 року «Про заборону діяльності Компартії України» майно партійних комітетів Компартії України, КПРС, у тому числі підприємства та організації, що належать Компартії України, її кошти, паї, акції, інші цінні папери та майнові права, де б вони не знаходились, обертаються на загальнодержавну (республіканську) власність і власність відповідних адміністративно-територіальних одиниць (комунальну власність).

Усе майно КПРС і майно Компартії України, а також майно партійних комітетів Компартії України у місті Києві належить до загальнодержавної (республіканської) власності. Майно, передане на баланс Верховної Ради Кримської АРСР, місцевих Рад народних депутатів, крім міста Києва, є власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю).

Згідно із ст.2 вказаного Закону, Кабінет Міністрів України здійснює функції управління майном загальнодержавної (республіканської) власності, за винятком майна, що перебуває на балансі Верховної Ради України. Функції володіння, користування і розпорядження майном, віднесеним до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності), покладаються на Верховну Раду Кримської АРСР і відповідні місцеві Ради народних депутатів, крім міста Києва.

З урахуванням викладеного, з набуттям чинності Закону України «Про обернення майна Компартії України та КПРС на державну власність» припинилось право користування земельною ділянкою, яка була передана у безстрокове та безкоштовне користування Управлінню справами ЦК Компартії України. Тобто, ще до створення СТ «Сулимівське-3».

Позивачем не надано належних та достовірних доказів того, що Бориспільська районна державна адміністрація (Бориспільська районна Рада народних депутатів), або інший уповноважений державний орган, ухвалювали рішення щодо передачі зазначеної позивачем земельної ділянки площею 36,7 кв.м. з державної власності в користування СТ «Сулимівське», або створеному у 1997 році СТ «Сулимівське-3».

Посилання позивача на розпорядження голови Бориспільської районної державної адміністрації від 20 лютого 1998 року №71 «Про реєстрацію садівницького товариства «Сулимівське-3» (площа ділянки - 36,7 га, кількість ділянок -357), (т.1 а.с.10) та на Розпорядження голови Бориспільської районної державної адміністрації від 19 червня 2012 року №2144 «Про надання дозволу садівницькому товариству «Сулимівське-3» на проведення інвентаризації земельних ділянок, які знаходяться в постійному користуванні на території Кіровської сільської ради Бориспільського району Київської області (т.1 а.с.232), судом правомірно були не взяті до уваги, оскільки такі розпорядження не є таким рішеннями.

Як видно зі змісту вказаного розпорядження Бориспільської РДА від 19 червня 2012 року №2144, розроблену та погоджену відповідно до чинного законодавства України технічну документацію необхідно було подати на розгляд Бориспільській районній державній адміністрації (т.1 а.с.232).

Жодних належних і допустимих доказів того, що така технічна документація була розроблена позивачем та була предметом розгляду в Бориспільській районній державній адміністрації, позивачем при розгляді справи надано не було.

З матеріалів справи також слідує, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 25 грудня 2012 року (т.1 а.с.69-72) було скасовано рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2012 року та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову СТ «Сулимівське-3» до ОСОБА_1 , третя особа Бориспільська районна державна адміністрація Київської області, про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки - відмовлено.

При розгляді вказаної справи було встановлено, що згідно кадастрового плану ТОВ «Агро-Проект-Стиль», яка має відповідну ліцензію на проведення робіт із землеустрою, відповідач користується земельною ділянкою, площа якої становить 0,1622га.

Також зазначено, що всупереч вимогам ст.60 ЦПК України (в чинній на той час редакції) позивач не надав суду доказів перебування спірної земельної ділянки в користуванні товариства, а відтак і не довів порушення свого права зі сторони відповідача. Рішення Бориспільської районної ради народних депутатів від 21 вересня 1988 року №146, на яке посилається позивач, не може бути доказом зазначених обставин, оскільки вказаним рішенням земельна ділянка площею 36,7 га товариству «Сулимівське-3» не виділялась. Зазначеним рішенням земельна ділянка площею 70 га була надана в користування Управлінню справами ЦК компартії України (т.1 а.с.69-71), а тому доводи апеляційної скарги про наявність у позивача права на вказану спірну земельну ділянку - не заслуговують на увагу.

Посилання позивача на відповіді, отримані ним з Міністерства юстиції України від 17.05.2013 р. №7661-0-33-13/8-3 та з Міністерства аграрної політики та продовольства України від 02.07.2013 р. №37-33-15/12792 (т.1 а.с.125,126-127) як на підтвердження правомірності використання СТ «Сулимівське-3» земельної ділянки площею 36,7 га, судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки наведена у вказаних відповідях інформація про те, що СТ «Сулимівське», яке створене у 1990 році, було надано земельну ділянку площею 70 га, що посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою №027091, зареєстрованим у книзі записів державних актів на право користування землею №240, а також на довідку Бориспільського районного відділу земельних ресурсів від 20.01.2004 р. №81, що за СТ «Сулимівське-3» рахується земельна ділянка площею 36,7 га для ведення садівництва в адміністративних межах Кіровської сільської ради за межами населеного пункту, та на Статут СТ «Сулимівське-3» (т.а.с.126-127), спростовується дослідженою судом копією Державного акту на право постійного користування землею серії Б №027091, з якого слідує, що земельна ділянка площею 70 га передана в безстрокове та безоплатне користування Управлінню справами ЦК Компартії України (т.1 а.с.6-9), а також відповідями Головного Управління Держгеокадастру у Київській області від 05.09.2018 р. №Пі-815/0-844/0/63-18 та від 14.07.2015 р. №Пі-1/0-55/12-15 (т.1 а.с.64,65), за змістом яких, за наявною в Головному управлінні інформацією відповідно до даних Національної кадастровою системи, відомості щодо реєстрації земельних ділянок в межах Київської області за ГО «СТ «Сулимівське-3» відсутні. За інформацією, наданою Управлінням Держземагенства у Бориспільському районі Київської області, відповідно до наявних в Управлінні відомостей правовстановлюючі документи на земельну ділянку площею 36,7 га в адміністративних межах Кіровської сільської ради, Бориспільського району, Київської області на СТ «Сулимівське-3» відсутні.

Вказана земельна ділянка, якою користується СТ «Сулимівське-3» та земельна ділянка площею 33,3 га належать Управлінню справами ЦК Компартії України на підставі державного акту на право користування земельною ділянкою площею 70,0га, для ведення колективного садівництва, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право користування землею 1988 року за №240.

Відповідно до вимог ст.ст.20, 21, 22 Земельного кодексу УРСР, чинного на момент видачі вищевказаного Державного акту на право постійного користування землею серії Б №027091, відповідно до Основ земельного законодавства Союзу РСР і союзних республік право землекористування колгоспів, радгоспів та інших землекористувачів засвідчується державними актами на право користування землею. Форми актів встановлюються Радою Міністрів СРСР. Зазначені документи видаються після відводу земельних ділянок в натурі.

Видача державних актів на право користування землею, а також актів на право довгострокового тимчасового користування землею провадиться виконавчими комітетами районних (міських) Рад народних депутатів. Приступати до користування наданою земельною ділянкою до встановлення відповідними землевпорядними органами меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і видачі документа, який засвідчує право користування землею, забороняється.

Аналогічні положення зберегли свою чинність і Земельному кодексі України 1990 року і в Земельному кодексі України 2001 року.

Тобто, єдиним належним документом, що посвідчував право власності (користування) земельною ділянкою є Державний акт, який ані ГО «СТ «Сулимівське-3», ані СТ «Сулимівське» не видавався.

Судом також встановлено, що відповідачу ОСОБА_1 на праві власності належить спірна земельна ділянка з кадастровим номером :07:003:1027 площею 0,12 га, місце розташування якої: Київська область, Бориспільський район, Кіровська сільська рада, СТ «Сулимівське-3».

Вказана обставина також підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-020 від 23.03.2020р. (т.1 а.с.174-176), Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, індексний номер 45543231 від 13.10.2015 (т.2 а.с.105), Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №45543472 від 13.10.2015р.(т.2 а.с.106).

Дата реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі - 12.03.2015р. (т.1 а.с.174).

Відповідач ОСОБА_1 набув право власності на спірну земельну ділянку з кадастровим номером :07:003:1027 площею 0,12 га в порядку приватизації.

Судом також встановлено, що з метою отримання земельної ділянки у власність ОСОБА_1 04.04.2014 р. звернувся до Головного управління Держземагенства у Київській області з клопотання відповідно до ст.ст.118,121 Земельного кодексу України надати йому дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва орієнтовною площею 0,12 га, яка розташована на території Кіровської сільської ради, СТ «Сулимівське-3» Бориспільського району (т.1 а.с.178).

В подальшому, наказом Головного управління Держгеокадастру у Київській області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» №10-1706/36-15-СГ від 25.08.2015 (т.2 а.с.94) було затверджено «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для колективного садівництва гр. ОСОБА_1 на території СТ «Сулимівське-3» Кіровської сільської ради, Бориспільського району Київської області» та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, загальною площею 0,1200га (кадастровий номер :07:003:1027) для колективного садівництва із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території СТ «Сулимівське-3» Кіровської сільської ради Бориспільського району Київської області.

12 жовтня 2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Лугинець І.І. Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київської області прийнято Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №25225672 (т.2 а.с.164): провести державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, на земельну ділянку, що розташована : Київська область, Бориспільський район, с/рада Кіровська, «Сулимівське-3» садівницьке товариство, кадастровий номер земельної ділянки :07:003:1027 за суб`єктом: ОСОБА_1 .

За правилом ст.35 Земельного кодексу України в редакції, чинній на момент здійснення відповідачем приватизації земельної ділянки, громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва.

Частиною 4 вказаної норми Закону визначено, що до земель загального користування садівницького товариства належать земельні ділянки, зайняті захисними смугами, дорогами, проїздами, будівлями і спорудами загального користування. Землі загального користування садівницького товариства безоплатно передаються йому у власність за клопотанням вищого органу управління товариства до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчує право на земельну ділянку.

За змістом ч.ч.5,6 цієї статті, приватизація земельної ділянки громадянином - членом садівницького товариства здійснюється без згоди на те інших членів цього товариства.

Використання земельних ділянок садівницьких товариств здійснюється відповідно до закону та статутів цих товариств.

Відповідно до положень Статуту СТ «Сулимівське-3», в редакції чинній на період виключення ОСОБА_1 з членів СТ «Сулимівське-3» та на момент приватизації ним спірної земельної ділянки, (п. 2.5 Статуту) не було передбачено для виключених членів товариства наслідку - втрату право на земельну ділянку (т.1 а.с.210-231).

Документом, який підтверджує факт отримання відповідачем, як членом СТ «Сулимівське-3», земельної ділянки в користування, є копія довідки №183 від 30.12.2007р., виданої від імені Голови правління садівницького товариства «Сулимівське-3» ОСОБА_2 (т.1 а.с.771), за змістом якої ОСОБА_1 являється членом садівничого товариства «Сулиміське-3», за яким закріплена земельна ділянка № НОМЕР_1 загальною площею 0,12 га, якою він користується з 1997 року.

При цьому, як зазначено в адресованій суду відповіді Головного управління Держгеокадастру без дати та номеру, зареєстрованій в суді 26.03.2020 р., у місцевому фонді документації із землеустрою відсутній проект землеустрою щодо відведеної ОСОБА_1 земельної ділянки (т.1 а.с.173).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Судом першої інстанції при розгляді даної справи було встановлено, що право власності на земельну ділянку відповідачем було набуто в порядку приватизації на підставі рішення уповноваженого органу державної влади за рахунок земель державної власності. І вказане рішення - Наказ ГУ Держгеокадастру в Київській області про передачу спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_1 позивачем не оспорюється. Окрім того, заявляючи позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :07:003:1027, видане на ім`я відповідача ОСОБА_1 , позивач не залучив до участі у справі державний орган, який видав це свідоцтво.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Поряд з цим, ч.1 ст. 81 ЦПК України визначено що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог ч.2,3 ст.158 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Звертаючись до суду, позивачем не було надано належних та достовірних доказів того, що було порушено його право, як землекористувача земельних ділянок, загальною площею 36,7 кв.м., що спірна земельна ділянка вибула з його правомірного користування та в порушення вимог чинного земельного законодавства, в зв`язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував дійсні обставини справи, зібраним по справі доказам надав належну правову оцінку та прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Рішення суду відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права й не може бути скасованим з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачем не було пропущено строк позовної давності колегією суддів не приймаються, оскільки хоча й районним судом було зазначено про пропуск позивачем строку позовної давності, однак в задоволенні даного позову було відмовлено за його необґрунтованістю та недоведеністю.

Інші доводи апеляційної скарги повторюють доводи позовної заяви, вони були предметом розгляду судом першої інстанції, суд дав їм належну правову оцінку, й вони не містять підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини також вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення у справі «Проніна проти України»).При цьому, колегією суддів враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Громадської організації «Садівницьке товариство «Сулимівське-3» - залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського районного суду Київськоїобласті від 16 липня 2021 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня виготовлення повної постанови.

Повний текст постанови виготовлений 16 грудня 2021 року.

Головуючий

Судді: