Ухвала

22 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 524/1622/19

провадження № 61-1893ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Хопти С. Ф. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області

від 03 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про визнання протиправною діяльності щодо нарахування оплати за спожиту теплоенергію, зобов`язання здійснити перерахунок кількості теплової енергії, спожитої на опалення, та оплати за неї, повернення зайво сплачених коштів, зобов`язання визначити формулу розрахунку та здійснювати облік спожитої теплоенергії і нарахування плати за неї відповідно до діючого законодавства,

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2021 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав касаційну скаргу (надійшла 05 лютого 2021 року),

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 липня 2020 року у вказаній справі.

Вказана касаційна скарга, не може бути прийнята до провадження судом касаційної інстанції, оскільки порушено вимоги частини другої статті 392 ЦПК України - не вказано в описовій та прохальній частинах судові рішення, що оскаржуються, з урахуванням повноважень суду касаційної інстанції згідно статті 409 ЦПК України; не зазначено в касаційній скарзі підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України; не зазначено у касаційній скарзі відомості та адресу місцезнаходження відповідача у справі - акціонерного товариства «Полтаваобленерго» (далі - АТ «Полтаваобленерго»).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частини першої статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

За відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень в

справі № 524/1622/19 позивачем є ОСОБА_1 , відповідачем -

АТ «Полтаваобленерго».

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Незважаючи на те, що відповідачем у цій справі є АТ «Полтаваобленерго»,

у касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначив відповідачем Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області та вказав місцезнаходження суду.

Таким чином, заявнику необхідно подати уточнену редакцію касаційної скарги до суду касаційної інстанції із зазначенням даних відповідача у цій справі відповідно до вимог пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України.

Крім того, заявником не зазначено підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень згідно частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Частиною першою статті 411 ЦПК України визначено такі підстави для касаційного оскарження: 1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою;

3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; 4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; 5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; 6) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; 8) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Частиною третьою статті 411 ЦПК України підставою оскарження є порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; 2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; 3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Однак, в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі не зазначені передбачені частиною другою

статті 389 ЦПК України підстави касаційного оскарження судових рішень.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

У прохальній частині касаційної скарги заявник просить залишити в силі зобов`язання АТ «Полтаваобленерго» щодо визначення формули розрахунку та обліку спожитої теплоенергії з нарахуванням плати за неї відповідно до вимог чинного законодавства.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 липня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано, що АТ «Полтаваобленерго» у період з 01 лютого 2017 року

по 24 квітня 2019 року неправомірно розраховувало кількість спожитої позивачем теплової енергії на опалення квартири та нараховувало оплату за послуги централізованого опалення.

Зобов`язано АТ «Полтаваобленерго» здійснити перерахунок за послуги з централізованого опалення, надані у зазначений період, та повернути ОСОБА_1 зайво сплачені кошти.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року апеляційну скаргу АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії задоволено.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 липня 2020 року в частині задоволених позовних вимог

ОСОБА_1 до АТ «Полтаваобленерго» про визнання неправомірних дій АТ «Полтаваобленерго» у період з 01 лютого 2017 року по 24 квітня 2019 року щодо розрахування кількості спожитої позивачем теплової енергії на опалення квартири та нарахування оплати за послуги централізованого опалення, та зобов`язання АТ «Полтаваобленерго» здійснити перерахунок за послуги з централізованого опалення, надані у зазначений період, та повернення ОСОБА_1 зайво сплачених коштів скасовано, ухвалено в цій частинні нове рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Визначення судового рішення, яке є предметом касаційного оскарження та формулювання клопотання (процесуальної вимоги) має суттєве значення на стадії касаційного провадження.

Згідно статті 409 ЦПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право: 1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

Судом апеляційної інстанції було переглянуто рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 липня 2020 року в повному обсязі та за наслідками апеляційного перегляду справи рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову.

Таким чином, ОСОБА_1 слід конкретизувати свої вимоги та викласти прохальну частину касаційної скарги у відповідності до повноважень суду касаційної інстанції, які передбачені статтею 409 ЦПК України, оскільки Верховний Суд не може за власною ініціативою формулювати замість скаржника вимоги поданої касаційної скарги.

До касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи (пункт 1 частини четвертої

статті 392 ЦПК України).

За таких обставин до суду касаційної інстанції заявнику необхідно надіслати уточнену редакцію касаційної скарги та її копії, відповідно до кількості учасників справи.

Згідно з частиною другою та частиною третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті

185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 липня 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 22 березня

2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ф. Хопта