Справа № 297/2004/21
03 грудня 2021 року м. Берегове
Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:
головуючого ІЛЬТЬО І. І.,
за участі секретаря судового засідання - Гарані О. А.,
розглянувши в судовому засіданні в м. Берегово цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-
20.08.2021 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.
Позивач ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з`явилися, однак останній подав заяву, згідно якої просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання.
Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що06.01.2009 року позичила ОСОБА_2 гроші в сумі 3000 доларів США на купівлю квартири, яку остання зобов`язалася повернути протягом трьох місяців зі сплатою 10% від суми позики про що нею була складена розписка. Однак ОСОБА_2 зобов`язання не виконала, борг не повернула, тому враховуючи проценти згідно розписки, та 3% річних борг становить 4080 доларів, що відповідає 32.590,63 грн..
Рішенням Берегівського районного суду від 06.07.2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у сумі 32 590 (тридцять дві тисячі п`ятсот дев`яносто) гривень 63 коп., та судові витрати.

У зазначений строк ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань не виконала, грошові кошти у не повернула.

Позивачем надано розрахунок, відповідно до якого:

- заборгованість за договором позики з урахуванням 10% за період 06.07.2012 року по 06.07.021 року становить 2700 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 20.08.21 року (26,6504 грн.) становить 71956,08 грн.;

- інфляційні витрати за період з 06.01.2009 року по 18.08.2021 року з відповідача в її користь втрати від інфляції у розмірі 194 942,36 грн..

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей.

Згідно з ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

В разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання.

Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Таким чином, станом на дату розгляду справи боргова розписка перебуває у кредитора, що за правилом ст. 545 ЦК України, свідчить про невиконання позичальником зобов`язання.

З огляду на зазначені положення закону та встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов до висновку, що право позивача було порушене відповідачем, так як останнім, як позичальником з 06.07.2012 року не повернуто суму боргу у розмірі 32 590 грн..

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (постанова Верховного Суду України у справі № 6-1672цс16 від 21.12.2016).

В той час, судом встановлено, що за договором позики від 06.01.2009 відповідач ОСОБА_2 взяв у борг 3 000 доларів США, що переведено позивачем у гривневий еквівалент, який становить 32 590,63 грн..

Зважаючи на те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики від 06.01.2009, грошові кошти позивачу не повернуто й до моменту звернення до суду з цим позовом, суд вважає за необхідно задовольнити вимогу позивача про стягнення з відповідача боргу з розрахунку 3000 долар США / 10% * 9 = 2700 доларів США (2700 * 26,6504 грн. курс НБУ станом на 20.08.2021 року), що становить 71956,08 грн..

Щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат від знецінення коштів за період з 06.01.2009 року по 18.08.2021 року у розмірі 194 942,36 грн. не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Положення ст. 625 ЦК України щодо стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції у даному випадку на спірні правовідносини не поширюються, так як за договором позики кошти надавались в іноземній валюті, а саме в доларах США, тому індекс інфляції, що існує в Україні щодо національної грошової одиниці гривні не може поширюватися на будь-яку іншу іноземну валюту, в тому числі і на долар США.

За змістом ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Такі висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 01.03.2017 № 6-284цс17.

Враховуючи те, що за договором позики від 06.01.2019 в борг надано кошти в іноземній валюті, а не в національній, нарахування індексу інфляції не здійснюється. Переведення боргу в гривневий еквівалент не змінює цього правила.

Отже, позов підлягає задоволенню частково, а саме в частині стягнення з відповідача боргу в розмірі 139 852,50 грн..

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають частковому стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1418,93 грн..

Керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , мешканки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , мешканки АДРЕСА_2 заборгованість за користування кредитними коштами за період 06.07.2012 року по 06.07.2021 року з врахуванням 10 % річних, що становить 71 956 (сімдесят одну тисячу дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень 08 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , мешканки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , мешканки АДРЕСА_2 судовий збір у розмірі 890 (вісімсот дев`яносто) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іван ІЛЬТЬО