Справа № 523/1837/20
Провадження №2/523/534/21
У Х В А Л А

"16" лютого 2021 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Мурманової І.М.

секретаря судового засідання Нестеренко Л.В.

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовними вимогами до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Іллічової Наталії Артемівни про визнання недійсним Свідоцтва про право власності. В обґрунтування позову зазначила, що 22 лютого 2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., було видане свідоцтва про право власності на житло серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 на 86/100 частин будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що Свідоцтво видано на підставі Акту державного виконавця про проведені електронні торги, а оскільки електронні торги були проведені з порушенням вимог ст. 366 ЦК України, на думку позивача, свідоцтво про право власності підлягає скасуванню. На підставі викладеного просить визнати недійсним Свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 від 22 лютого 2018 року.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2020 року (суддя Бабаков В.П.) відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

При повторному автоматизованому розподілі, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2021 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено розгляд справи за правилами загального провадження.

На адресу суду, 16.02.2021 року (вх.№ 3949) надійшла заява ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження 86/100 частки будівлі столової, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування заяви позивач зазначила, що до спірного приміщення кожного дня приходять купці та таким чином, існує реальне побоювання щодо відчуження спірного майна третім особам, що в подальшому призведе до не можливості виконання рішення суду. На підставі викладеного просить заяву про забезпечення позову задовольнити.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із такою заявою до суду. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову ст. 151 ЦПК України.

Разом з цим, дослідивши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що остання не містить належного та достатнього обґрунтування доцільності вжиття заходів забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є саме підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими заявник пов`язує застосування певного виду забезпечення позову.

Щодо адекватності заходу забезпечення позову то, судом визначається його відповідність вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Метою забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, що в свою чергу забезпечить позивачу реальне та ефективне виконання рішення суду.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, судом не виявлено достатніх підстав, які б дали суду можливість встановити наявність підтверджених ризиків щодо вчинення з боку третьої особи: ОСОБА_3 дій, які призведуть до ускладнення виконання рішення суду або унеможливлять ефективний захист порушеного права.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6 -605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім іншого, відповідно до п.6 ч.1 ст.151 ЦПК України, в заяві про забезпечення позову, зокрема, має бути зазначена пропозиція заявника щодо зустрічного забезпечення.

Однак, в заяві про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та заборони його відчуження позивачем не зазначено пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Також, позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі невжиття заходів забезпечення даного позову, лише посилання в заяві на потенційну можливість здійснення відчуження об`єкту нерухомості, без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Враховуючи вищенаведене, оскільки заява про забезпечення позову не містить належного обґрунтування необхідності забезпечення позову, в заяві відсутні пропозиції щодо зустрічного забезпечення, суд приходить до висновку що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 3, 81, 149, 150, 151, 153, 116, 258-261, 353-355, 441, пп.15.5 п.15 Перехідних положень розділу ХІІІ ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та заборони його відчуження відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії, шляхом подачі апеляційної скарги через Суворовський районний суд м.Одеси.

Суддя: