Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Поляновській О. І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт», товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.08.2018 р. о 17 год. 40 хв. відповідач в м. Києві по вул. Набережно - Рибальській, Стеценко, 20, керуючи автомобілем марки КАМАЗ 5511 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Поділля Агропродукт», в процесі руху на проїзній частині дорожньої траси порушив п. 13.1 ПДР України, що призвело до ДТП з пошкодженням транспортного засобу позивача Mitsubishi space star д.н.з. НОМЕР_2 .

В результаті такої ДТП, позивачу завдані матеріальна шкода його автомобілю, також спричинені тілесні ушкодження та моральні страждання.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 21 вересня 2018 року ОСОБА_2 - визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 340 (триста сорок) гривень.

В результаті вчиненого ДТП, позивачем понесені витрати, зокрема, на виповнені роботи по відновленню автомобіля на суму 117 420,00 грн. Також просив стягнути з відповідача в якості відшкодування моральної шкоди кошти в розмірі 40 000,00 гривень, оскільки позивач внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забій м`яких тканин голови. Внаслідок зазначених ушкоджень позивач постійно відчував головні болі, головокружіння, запаморочення. Крім цього, внаслідок ДТП позивач зазнав душевних страждань пов`язаних з ушкодженням автомобіля та неможливістю його використання, у зв`язку з чим змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого звичного життя.

До початку судового засідання від позивача надійшла заява, в якій він повністю підтримав позовні вимоги, просив розглядати справу без його участі, просив його позов задовольнити.

До початку судового засідання представник відповідача подав до суду заяву, в якій просив розглянути позов без його участі та без участі відповідача, просив у задоволенні позову відмовити, з підстав, зазначених у відзиві на позов.

Треті особи явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, що ґрунтуються на повному, всебічному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом достовірно встановлено, що позивач є власником автомобіля Mitsubishi space star д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 05.09.2013 р. (а.с. 16).

Судом також встановлено, що Постановою Подільського районного суду м. Києва від 21 вересня 2018 року за матеріалами справи № 758/11278/18, з подальшим виправленням в ній описки, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 340 (триста сорок) гривень; стягнено з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп. (дані з Єдиного Державного реєстру судових рішень).

Вказана постанова відповідачем не оскаржувалась, та даних щодо перебування останнього під час керування транспортним засобом під час ДТП, в трудових відносинах не встановлено.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, а тому факт завдання шкоди позивачу як потерпілому в ДТП з вини відповідача не потребує окремого доказування.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно наданого відзиву стороною відповідача, - останній на час скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ «Поділля АГРОПРОДУКТ», автомобіль КАМАЗ знаходиться на праві власності такого ТОВ, а відтак, належним відповідачем, в силу ст. 1172 ЦК України, є вказане ТОВ, на підтвердження закріплення за відповідачем автомобіля надав відповідний наказ. Крім того, зазначив, що страхова компанія відповідача сплатила кошти позивачу за вказаний страховий випадок. Так, у позові просив відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В той же час, згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. А ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлює, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до Рахунку - фактури № РВ - 0000038 від 27 листопада 2018 р. вартість відновлювального ремонту «Mitsubishi space star», д.н.з. НОМЕР_2 складає 117 420 грн. 00 коп. (а.с. 14-15).

А відтак, позивач поніс витрати на ремонт автомобіля в зазначеному розмірі.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про Практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» відшкодування збитків повинно здійснюватись винною особою відповідно до реальної вартості втраченого майна.

Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно доводів сторони відповідача - цивільно-правова відповідальність третьої особи ТОВ «Поділля Агропродукт» була застрахована, що підтверджується полісом № 2650210, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000 гривень (а.с. 44).

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Стаття 7 Закону України «Про страхування» встановлює види обов`язкового страхування в України, зокрема, пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Предметом позову є вимога про стягнення з відповідача, який перебував, за якого доводами, у трудових відносинах з третьої особою - ТОВ «Поділля Агропродукт», який є власником джерела підвищеної небезпеки, відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 117 420,00 грн гривень, тоді як ані в судовому засіданні, ані в належними та допустимими доказами не підтверджено, що 08.08.2018 р., відповідач виконував службові обов`язки, оскільки час вчинення ДТП 17 годин 40 хвилин, а подорожній лист, наданий стороною відповідача не містить часу виконання маршруту, як і в справі відсутні докази робочого часу відповідача на ТОВ «Поділля Агропродукт», а відтак, суд критично ставиться до доводів сторони щодо належного відповідача саме вказаного ТОВ.

Крім того, постановою Подільського районного суду м. Києва від 21 вересня 2018 року за матеріалами справи № 758/11278/18, з подальшим виправленням в ній описки, не встановлено перебування винуватця ДТП ОСОБА_2 у трудових відносинах з ТОВ «Поділля Агропродукт». Така постанова - відповідачем не оскаржувалась, а відтак, ОСОБА_2 погодився з її змістом та мірою відповідальності.

Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, з урахуванням недоведеності виконання відповідачем в час ДТП службових обов`язків та виплаті позивачу страхового відшкодування, - відповідальність за завдані матеріальні збитки має нести винуватець ДТП, а саме, відповідач в повному обсязі завданої шкоди.

Також під час судового розгляду сторонами не подано будь-яких доказів на підтвердження часткової виплати позивачу в якості страхового відшкодування.

За змістом ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З викладеного випливає, що відшкодуванню Позивачу підлягає саме повна вартість відновлювального ремонту, що за рахунком - фактурою № РВ - 0000038 від 27.11.2018 р. становить 117 420,00 грн.

Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Окрім відшкодування майнової шкоди, позивач також просив суд стягнути на його користь відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 ст.1167 ЦК України.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.02.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

За змістом ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, згідно довідки № 217 Міської клінічної лікарні Швидкої медичної допомоги позивачу діагностовано тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забій м`яких тканин голови (а.с. 15).

Втім, дана довідка датована 05.09.2018 р. (час перебування у приймальному відділенні 20:20 - 21:20), тоді як ДТП трапилось 08.08.2018 р., а відтак, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою і протиправним діянням заподіювача судом не встановлено, у зв`язку з чим в частині стягнення відшкодування моральної шкоди суд дійшов висновку - відмовити.

Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступного висновку.

Статтю 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг; 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Установлено, що позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторони, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирних шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва на дання інших видів правової допомоги клієнту порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або ) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зазначеної у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Враховуючи те, що акт надання юридичних послуг від 02.12.2018 р. не містить чіткого визначення оплати за кожну надану послугу, часом, витраченим на такі послуги, а також розписка адвоката про отримання оплати гонорару, не є платіжним дорученням, оцінюючи предмет та підстави позову, складність справи, виключивши з переліку складових обсягу витрат на правничу допомогу, витрати, які не пов`язані з розглядом справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача таких витрат.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 2, 13, 19, 77, 81-82, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-356 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт», товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ) відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 117 420 (сто сімнадцять тисяч чотириста двадцять гривень) 00 копійок.

В іншій частині задоволення вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. В. Васильченко