"19" лютого 2021 р. Справа № 363/687/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Свєтушкіної Д.А. за участі секретаря Коргун К.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгород заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Вітер В`ячеслава Миколайовича про забезпечення позову до подання позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2021 року до Вишгородського районного суду Київської області від представника заявника ОСОБА_1 адвоката Вітер В`ячеслава Миколайовича надійшла заява про забезпечення позову до подання позовної заяви. В якій він просить накласти арешт на земельну ділянку, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 18, кадастровий номер: :01:181:0213, площею 0,0029 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та гараж, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 18, загальною площею 26,8 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 . Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17 березня 2006 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 (як довіреній особі власника гаража ОСОБА_3 ) грошові кошти в розмірі 5000,00 доларів США в рахунок продажу гаражу № НОМЕР_2 , розташованому за адресою: Київська обл., Вишгородський район, м. Вишгород, кооператив індивідуальних гаражів «Гідромеханізатор», АДРЕСА_2. Однак по теперішній час зазначений гараж йому ніхто так і не продав, ОСОБА_2 повернув йому лише 200 доларів США. На даний час власником гаража та земельної ділянки під ним є ОСОБА_2 . Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до виникнення обставин відсутності коштів у відповідача, отже виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим. Предметом майбутнього позову є стягнення з ОСОБА_2 безпідставно отриманих грошових коштів в розмірі 4800,00 доларів США.

Враховуючи норму ч.1 ст.153 ЦПК України, суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись з матеріалами заяви про забезпечення позову та матеріалами позовної заяви, суд прийшов до наступного.

Відповідно до п.1, 2, 3 ч.1 ст.152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви; одночасно з пред`явленням позову; після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як роз`яснено в п.п. 4, 7, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідачів або пов`язаних із ними інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до правового висновку, сформульованого у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц Верховний Суд, зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Судом встановлено, що спірні грошові кошти в сумі 5000,00 доларів США ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 в рахунок продажу гаража № НОМЕР_2 , розташованого в кооперативі індивідуальних гаражів «Гідромеханізатор» 17 березня 2006 року. Право власності на зазначений гараж та земельну ділянку під ним ОСОБА_2 набув на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.02.2014 року та відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно станом на 14 лютого 2021 року досі є власником цього майна. Підстав вважати, що ОСОБА_2 має намір продати гараж чи якимось іншим способом ухилитись від виконання майбутнього судового рішення судом не встановлено.

Посилання представника заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до виникнення обставин відсутності коштів у відповідача, отже виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим є лише його припущеннями, та не підтверджено жодними доказами.

Окрім того, відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Представник позивача просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на гараж та земельну ділянку, що належать ОСОБА_2 . Відповідно до заяви та долученої до неї копії розписки - 5000 доларів США були лише частковою сплатою вартості гаража, з метою як зазначає представник у заяві «закріпити цей гараж за собою». Окрім того, ці події мали місце ще у 2006 році, тобто на теперішній час вартість гаража є більшою. Предметом майбутнього позову, як зазначено у заяві, є стягнення з ОСОБА_2 безпідставно отриманих грошових коштів в розмірі 4800,00 доларів США. Тобто заявлені вимоги щодо застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначені вище гараж та земельну ділянку не є співмірними з предметом майбутнього позову.

На підставі вищевикладеного, оскільки заявлені вимоги щодо застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначені вище гараж та земельну ділянку не є співмірними з предметом майбутнього позову, за відсутності необхідних і достатніх даних для забезпечення позову та враховуючи те, що представником заявника не доведено, що існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість невиконання чи утруднення виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 150-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 адвоката Вітер В`ячеслава Миколайовича про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.А. Свєтушкіна