КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 359/9872/19

номер провадження: 22-ц/824/12111/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач), суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Качмар Анни Іванівни на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2021 року у складі судді Борця Є.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про стягнення страхового відшкодування, пені, трьох процентів річних від прострочених сум та суми інфляції за час прострочення,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (далі - ПрАТ «СК «АРКС») про стягнення страхового відшкодування, пені, трьох процентів річних від прострочених сум та суми інфляції за час прострочення.

Позовна заява мотивована тим, що 21 квітня 2018 року приблизно в 00 год 10 хв. на ділянці автодороги «Бориспіль-Дніпро», що розташована у селі Мирне Бориспільського району Київської області, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Hyundai Santa Fe», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , допустив наїзд на ОСОБА_4 , який був сином позивачів. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) йому були спричинені тілесні ушкодження, від яких він помер на місці події.

Позивачі вказували, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ «СК «АРКС», до якого вони звернулися із заявою про виплату страхового відшкодування та просили відшкодувати їм моральну шкоду у розмірі 44 676 грн 00 коп., витрати на поховання потерпілого у розмірі 3 900 грн 00 коп. та шкоду у зв`язку зі смертю годувальника у розмірі 134 028 грн 00 коп. Зазначали, що ПрАТ «СК «АРКС» виплатило їм моральну шкоду у розмірі 44 676 грн 00 коп. та витрати на поховання у розмірі 3 900 грн 00 коп. Однак, відповідач ухиляється від добровільного відшкодування шкоди у зв`язку зі смертю годувальника у розмірі 134 028 грн 00 коп.

З урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 16 грудня 2019 року, позивачі просили стягнути з ПрАТ «СК «АРКС» на користь кожного позивача страхове відшкодування у розмірі 67 014 грн 00 коп., пеню у розмірі 18 391 грн 63 коп., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 1 679 грн 94 коп. та суму інфляції за час прострочення в розмірі 1 206 грн 36 коп.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відсутні підстави для стягнення з ПрАТ «СК «АРКС» на користь позивачів шкоди у зв`язку зі смертю годувальника, оскільки позивачами при зверненні до відповідача із заявою про виплату шкоди у зв`язку зі смертю годувальника, не надано документів на підтвердження факту їх перебування на утриманні потерпілого, як це передбачено п.п. «е» п.35.2 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, суд першої інстанції зазначив, що потерпілий ОСОБА_4 був не єдиним сином позивачів, а отже інші діти зобов`язані утримувати непрацездатних батьків.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник позивачів - адвокат Качмар А.І. подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що листом від 08 серпня 2018 року AT «СК «АРКС» повідомило позивачів, що для прийняття рішення та здійснення страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із смертю потерпілого до страхової компанії необхідно надати, зокрема, документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, а саме, довідку про розмір пенсії, наданої заявникам як утриманцям внаслідок втрати годувальника (пункт 4). У відповідь на вказану вимогу страховику було повідомлено, що пенсія ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як утриманцям внаслідок втрати годувальника не призначалась, відтак надати довідку про розмір пенсії по втраті годувальника не можливо. Однак, AT «СК «АРКС» виплату страхового відшкодування на утримання батьків у зв`язку із втратою годувальника до цього часу не проведено. В обґрунтування відмови відшкодування на утримання AT «СК «АРКС» посилається на відсутність документів, що підтверджують право позивачів на отримання страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника. Звертає увагу на те, що на підтвердження перебування позивачів на утриманні у сина ОСОБА_4 до заяви про виплату страхового відшкодування від 01 серпня 2018 року долучено довідку про доходи загиблого ОСОБА_4 , а також довідки про розмір пенсій батьків загиблого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є непрацездатними у зв`язку із досягненням пенсійного віку. Вказує, що з огляду на те, що доходи сина значно перевищували доходи позивачів, які мають єдине джерело доходу - пенсію, то фактично вони перебували на його утриманні до дня смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 . Усі необхідні документи, які підтверджують викладені вище обставини були подані відповідачу.

Вказує, що той факт, що позивачам не призначалась пенсія як утриманцям у зв`язку із втратою годувальника, не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника, оскільки факт їхнього перебування на утриманні у сина підтверджується іншими доказами, зокрема довідкою про склад сім`ї та довідкою про доходи загиблого, а тому вважає, що наявні законні підстави для стягнення із відповідача страхового відшкодування на утримання батьків у зв`язку із втратою годувальника.

Представник ПрАТ «СК «АРКС» - адвокат Медвідь О.І. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що підстави, передбачені п.п. «е» п.35.2 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для виплати страхового відшкодування відсутні, а вимоги позивачів передчасні. Вказує, що згідно з указаним Законом чітко передбачено обов`язок особи, яка має право на отримання страхового відшкодування, надати страховику визначений перелік документів. Проте, позивачами не надано страховику документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, документи, що підтверджують розміри пенсій, надані утриманцям, внаслідок втрати годувальника. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішенні суду першої інстанції - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 176 583 грн 86 коп., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, врахувавши доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21 квітня 2018 року приблизно в 00 год 10 хв. на ділянці автодороги «Бориспіль-Дніпро», що розташована у селі Мирне Бориспільського району Київської області, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Hyundai Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_1 , допустив наїзд на ОСОБА_4 , Внаслідок даної ДТП ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження, від яких він помер на місці події.

Померлий ОСОБА_4 був сином позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 24 лютого 1979 року.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Hyundai Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «СК «АРКС».

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до ПрАТ «СК «АРКС» із заявою про виплату страхового відшкодування, в якій просили відшкодувати моральну шкоду в розмірі 44 676 грн 00 коп., витрати на поховання потерпілого в розмірі 3 900 грн 00 коп. та шкоду у зв`язку зі смертю годувальника в розмірі 134 028 грн 00 коп.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується позивачами, що ПрАТ «СК «АРКС» відшкодувало позивачам моральну шкоду в розмірі 44 676 грн 00 коп. та витрати на поховання потерпілого в розмірі 3 900 грн 00 коп. (а.с.104, 107, т.1).

Разом з тим, у відшкодуванні шкоди у зв`язку зі смертю годувальника ПрАТ «СК «АРКС» відмовило позивачам, у зв`язку з ненаданням ними документів, що підтверджують перебування їх на утриманні потерпілого, документів, що підтверджують розміри пенсій, надані утриманцям, внаслідок втрати годувальника.

Згідно з ч.1 ст.2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до вимог п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з п.23.1 ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий-фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до п.27.2 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Зазначена норма права за способом викладення змісту містить посилання на іншу норму права, а саме, ст.1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою (постанова Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року у справі №734/2313/17).

Згідно з ч.1 ст.1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, протягом п`яти років після його смерті.

Відповідно до п.п. «е» п.35.2 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до заяви про страхове відшкодування додаються документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника.

Отже, законодавцем чітко визначений перелік документів, які особа, яка має право на отримання відшкодування, зобов`язана надати страховику.

Правовий аналіз п.п.«е» п.35.2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» свідчить про те, що особі, яка має право на отримання відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника, на час звернення із відповідною заявою, повинно бути призначено пенсію внаслідок втрати годувальника. При цьому необхідно додати документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого.

Згідно з приписами ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Доказів того, що позивачам, в установленому Законом України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» порядку були призначені пенсії у зв`язку з втратою годувальника, матеріали справи не містять та на їх наявність позивачі не посилаються.

З доданих до матеріалів справи доказів та заяви на виплату страхового відшкодування вбачається, що ПрАТ «СК «АРКС» не було подано документи, які підтверджують перебування позивачів на утриманні потерпілого, розміри пенсій, наданих позивачам як утриманцям внаслідок втрати годувальника.

Надані позивачами довідка про склад сім`ї та довідка про доходи загиблого не підтверджують факту перебування позивачів на утриманні загиблого ОСОБА_4 .

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року у справі № 734/2313/17 (провадження № 61-7550св19).

Отже, матеріали справи не містять доказів надання страховику всіх визначених у п.п.«е» п.35.2 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» документів, які є передумовою для прийняття відповідачем рішення щодо виплати страхового відшкодування.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з ПрАТ «СК «АРКС» на користь позивачів шкоди у зв`язку зі смертю годувальника, оскільки позивачі не надали належних та допустимих доказів, що вони мають право на страхове відшкодування в порядку ст.1200 ЦК України та п.27.2 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Вказаний висновок апеляційного суду узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладений у постанові від 03 червня 2021 року в справі № 705/3172/19.

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що наявні законні підстави для стягнення із відповідача страхового відшкодування на утримання батьків у зв`язку із втратою годувальника, оскільки факт перебування позивачів на утриманні сина підтверджується довідкою про склад сім`ї та довідкою про доходи загиблого, не заслуговують на увагу з наведених вище підстав.

Оскільки у задоволенні позовних вимог про стягнення з ПрАТ «СК «АРКС» на користь позивачів шкоди у зв`язку зі смертю годувальника відмовлено, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачів пені, трьох процентів річних від прострочених сум та суми інфляції за час прострочення.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи та обставини, на які посилається представник позивачів в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції і висновки з цього приводу, зроблені судом, ґрунтуються на встановлених обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах, яким судом дана належна правова оцінка.

Матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення суду не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, які передбачені ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення суду відповідно до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно з ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Качмар Анни Іванівни залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: