Ухвала

18 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 458/649/15-ц

провадження № 61-1575 ск21

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сенюшкович Олеся Іванівна, на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова у складі судді Румілової Н. М. від 13 серпня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду у складі колегії суддів: Мельничук О. Я., Ванівського О. М., Крайник Н. П., від 12 листопада 2020 року у справі за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2015 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором від 14 червня 2007 року у розмірі 95 585,98 дол. США та 269 348,83 грн.

З заявою про залучення правонаступника позивача по справі звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн» (далі - ТОВ «Преміум Лігал Колекшн») посилаючись на те, що 30 квітня 2020 року між ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» та ПАТ «КБ «Надра» укладено договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором від 14 червня 2007 року, договором іпотеки.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13 серпня 2020 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року,заяву ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» задоволено. Залучено ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» до участі у справі в якості правонаступника позивача ПАТ «КБ «Надра».

28 січня 2021 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, тобто після закінчення строку на касаційне оскарження, встановленого частиною першою статті 390 ЦПК України, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст оскаржуваної постанови отримано поштою лише 31 грудня 2020 року.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, заявник у розумний інтервал часу після отримання копії постанови суду апеляційної інстанції звернувся з касаційною скаргою, вважаємо за можливе його поновити.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду, виконання яких є складовою права на справедливий суд та ефективний захист прав сторони у справі, що передбачені статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до положень частини першої статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, встановивши, що відповідно до договору відступлення права вимоги від 30 квітня 2020 року право вимоги за договором кредиту та іпотеки, укладеними між ПАТ «КБ Надра» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Преміум Лігал Колекшн», врахувавши наведені норми права, дійшов правильного висновку про задоволення заяви ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» про залучення правонаступника позивача у цій справі.

Схожі за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 08 лютого 2020 року у справі № 354/397/17, від 13 листопада 2019 року у справі № 175/783/15-ц.

Доводи, наведені в касаційній скарзі ОСОБА_1 , не спростовують висновки судів попередніх інстанцій, оскільки спірні правовідносини про стягнення грошових коштів допускають правонаступництво, тому у разі відступлення права вимоги, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони на будь-якій стадії судового процесу.

Доводи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій вирішили справу без урахування висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16 є безпідставними, оскільки він зроблений у справі за інших фактичних обставин.

У постанові Верховного Суду від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16 висловлено позицію про підстави для заміни сторони виконавчого провадження за умови відступлення права вимоги на користь фізичної особи, однак це посилання є нерелевантним за обставинами цієї справи (458/649/15-ц), у якій відступлення права вимоги відбувалось за договором, який укладався між юридичними особами.

Вказуючи на наявність підстав для правонаступництва, суд апеляційної інстанції зазначив, що відсутні підстави вважати, що банк не отримав кошти, обумовлені за договором від 30 квітня 2020 року про відступлення права вимоги.

Заявником не надано доказів про те, що банк не отримав кошти за договором відступлення прав вимоги й, відповідно, право вимоги не перейшло, тому доводи касаційної скарги про відсутність доказів отримання банком у повному обсязі коштів, висновків суду не спростовують, на законність рішення не впливають, оскільки зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не допускаються.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами частини першої статті 55,статтей 512, 514 ЦК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, наслідки розгляду такої скарги не мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, тому є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.

Керуючись статтею 390, частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 13 серпня 2020 року та постанови Львівського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сенюшкович Олеся Іванівна, на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 13 серпня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року у справі за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара