Справа №932/5575/21
Провадження №2/932/2462/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря: Ларіної К.А.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

19.11.2021 позивач звернувся до суду із позовними вимогами про стягнення з відповідачів компенсації за моральну шкоду, завдану невиконанням рішення від 27.12.11 у справі №2-4709/11 після ухвалення цим судом рішення від 20.03.2013 у розмірі 2000 євро стосовно самого невиконання й 1200 євро стосовно судової тяганини, усього 3200 євро у гривневому еквіваленті.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Днірпопетровська від 20.07.2021 відкрито загальне позовне провадження по справі.

У судовому засідання позивач підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог, просила закрити провадження у справі оскільки всі обставини були встановлені в рішенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ та ухвалі Дніпровського апеляційного суду.

Суд заслухавши думку учасників справи, оглянувши матеріали справи прийшов до наступного.

Як встановлено під час судового розгляду, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2011 у справі 2-4709/11 стягнуто з бюджету 17 500,00 грн. моральної шкоди, завданої позивачу діями та бездіяльністю при незаконному арешті.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.03.2012 у справі №200/7261/13 стягнуто з бюджету 20 000,00 грн. моральної шкоди завданої позивачу невиконанням рішення від 27.12.2011.

В подальшому ОСОБА_1 знову звернувся до суду із позовом, в якому також просив стягнути в його користь 64 878,00 грн. моральної шкоди та 51 955,32 грн. а також 3% річних та інфляції, завданої невиконанням рішення від 27.12.11 у справі №2-4709/11.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2020 у справі 200/14058/18 зобов`язано Державну казначейську службу України сплатити позивачу заборгованість, що утворилася внаслідок невиконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі 2-4709/11 від 27.12.2011 з урахуванням 3% річних та інфляційних витрат у розмірі 51 955,32 грн. та моральну шкоду, завдану тривалим невиконанням вказаного рішення у розмірі 2 000 грн.

Проте постановою Дніпровського апеляційного суду від 18.05.2021 рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2020 скасовано в частині стягнення моральної шкоди, в задоволенні даної вимоги відмовлено, з підстав не надання доказів на підтвердження факту заподіяння бездіяльністю відповідача моральної шкоди позивачу у більшому розмірі, ніж встановлено судовим рішенням у справі 200/7261/13-ц.

В судовому засіданні при розгляді даної справи позивач вказав, що заявлені ним вимоги про стягнення моральної шкоди вже були предметом розгляду справи 200/14058/18. Проте на даний час з`явилися докази понесення такої шкоди, тому можливий новий розгляд цього питання.

Відтак, в судовому засіданні з`ясовано, що питання про стягнення з Державами Україна моральної шкоди з підстав невиконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2011 вже було предметом судового розгляду у справі №200/14058/18.

Підсумовуючи викладене суд дійшов висновку про те, що з приводу заявлених у цій справі №932/5575/21 позовних вимог ОСОБА_1 у спорі між тими самими сторонами вже існує судове рішення, яке набрало законної сили про відмову у задоволенні цих позовних вимог. Викладене не заперечувалось позивачем в судовому засіданні.

Згідно з приписами пункту 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою №28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Така правова позиція міститься в постанові Верховний Суд від 22.05.2019 у справі №640/7778/18.

Відповідно до ч. 2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі. Обставин, які б перешкоджали закриттю провадження у справі № 932/5575/21 судом не встановлено.

Керуючись статей 255, 256, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди закрити.

Судовий у даній категорії справи не справляється. Інших судових витрат до відшкодування не заявлено.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали проголошено 19.11.2021.

Суддя В.І. Цитульський