Справа № 184/2284/21
Номер провадження 2/184/704/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

за участю секретаря судового засідання Михайлової Т.В.,

розглянувши в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 «про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право користування нею», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить усунути їй перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування нею. В обґрунтування позову посилається на те, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 08.10.2021 року. Відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований в квартирі в якості члена сім`ї її колишнього власника ОСОБА_3 . Зі слів продавця їй відомо, що в цій квартирі ОСОБА_2 не проживає протягом вже тривалого часу. Ніяких прав на вказану квартиру ОСОБА_2 не мав і не має, оскільки єдиним власником квартири був ОСОБА_3 . Однак до сих пір ОСОБА_2 залишається бути зареєстрованим в її квартирі. Продавець ОСОБА_3 не виконав прийняте на себе зобов`язання щодо виписки з квартири всіх зареєстрований в ній осіб. Продавець квартири не зміг зняти ОСОБА_2 з реєстрації в квартирі у його відсутність та без його паспорту. Вона змушена звернутися до суду з цим позовом, тому що сам факт реєстрації ОСОБА_2 в її квартирі порушує її права як власника та створює для неї відповідні незручності, які обмежують її права у частині володіння та розпорядження своїм майном. Зокрема, державна виконавча служба може накласти арешт на її майно, що знаходиться в квартирі внаслідок боргів відповідача з тієї підстави, що його постійне місце проживання зареєстровано в її квартирі. Також відповідач до тих пір, поки він зареєстрований у квартирі, офіційно має доступ до неї, у тому числі і в її відсутність. Також вона не зможе отримати субсидію на житлово-комунальні послуги до тих пір, поки в квартирі зареєстрований відповідач, який вже не має ніякого відношення до неї. У разі прийняття рішення щодо відчуження нею квартири сам факт реєстрації в ній відповідача ОСОБА_2 також буде створювати для неї відповідні складнощі.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, про час та місце розгляду були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив не надали.

Разом з тим, на адресу суду органом зв`язку повернуті конверти з повідомленням та довідкою з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Окрім цього, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про виклик до суду відповідачів, з огляду на що відповідачі, відповідно до п.11 ст.128 ЦПК України вважаються такими, що отримали судову повістку.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд зі згоди позивача ухвалив рішення про заочний розгляд справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення за наступних підстав.

Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеним законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтями 47, 48 Конституції України закріплено право громадян на житло, як найважливішою ланкою соціально-економічного права.

Судом встановлено, що згідно Договору купівлі-продажу від 08.10.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кулик О.П. за реєстровим №1245, ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_1 (а.с.7).

Згідно Витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно за №278749585 від 08.10.2021р., сформованого приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кулик О.П., ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.8).

Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області №759 від 02.11.2021 року, за адресою АДРЕСА_2 зареєстрований: ОСОБА_2 (а.с.9).

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК Української PCP, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч.1 ст.317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно до ч.2 ст.327 ЦК України, управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Так, статтею 379 ЦК України зазначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначеніта придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07 лютого 2014 року №5 роз`яснив наступне: «під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (ч.1 ст.346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Права члена сім`ї колишнього власника житла на користування житлом залежать від прав самого власника на користування цім житлом.

08.10.2021 року право власності колишнього власника квартири ОСОБА_3 на зазначену квартиру припинилося в зв`язку з її відчуженням за договором купівлі - продажу та державної реєстрації права власності позивача на неї. Тобто припинилося право колишнього власника квартири на володіння, користування та розпорядження вказаною квартирою. Разом з ним припинилося і право членів його сім`ї на користування зазначеною квартирою.

Як зазначає в своєму позові позивач, ОСОБА_3 відповідно до умов договору прийняв на себе зобов`язання виписати з квартири всіх зареєстрованих в ній осіб в строк до 01.11.2021 року, але прийнятого на себе зобов`язання не виконав до сих пір, і до сих пір відповідач ОСОБА_2 залишається бути зареєстрованим в належній їй на праві власності квартирі.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, право членів сім`ї власника житлового будинку (квартири) користуватись жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок (квартиру) в особи, членами сім`ї якого вони є (ВС/КЦС, справа №595/1271/16-ц, 15.08.18)

Верховний Суд у постанові від 15.05.2017 року по справі №734/387/15-ц, зауважив, що «право користування житловим приміщенням може виникати та існувати лише в членів сім`ї власника будинку»; «право відповідачки на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч.2 ст.406 ЦК України».

Крім того, згідно постанови Верховного Суду від 25.07.2018 року по справі №638/13030/13-ц, колегією суддів зроблено наступні висновки: «У справі, яка є предметом перегляду, врахувавши, що припинення права користування житлом у колишнього власника, тягне за собою втрату його членами сім`ї права користування житлом, місцевий суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для виселення відповідачів. Право користування житлом для членів сім`ї власника може виникати та існувати лише за умови, якщо особа, членами сім`ї якої вони є, сама володіє правом власності на житло».

Позивачу необхідно усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком для отримання субсидії на оплату комунальних послуг, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Таким чином, з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та наведені норми чинного законодавства, позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право користування нею є обґрунтованими, підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.321, 383, 391 ЦК України, ст.ст.10, 76, 81, 263, 265, 280-289 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 «про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право користування нею» задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування вказаною квартирою.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 15.12.2021 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш