Справа №519/932/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

17.02.2021 року

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Барановської З.І., секретаря Гнатюк Л.М.

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про оспорювання батьківства

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про оспорювання батьківства, виключення відомостей про його батьківство з актового запису про народження ОСОБА_4 та припинення стягнення з нього аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.10.1996 він уклав шлюб з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_5 . Вони прожили спільно 12 років. Однак подальшого спільного життя не склалося, у зв`язку з чим 12.08.2008 шлюб між ними був розірваний. Недовгий час після розлучення сторони проживали окремо. Потім почали зустрічатися та вирішили знову проживати разом. Згодом позивач дізнався, що ОСОБА_3 вагітна та вона повідомила, що він є батьком цієї дитини. 07.05.2010 сторони повторно уклали шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_4 . Деякий час позивач був впевнений, що ОСОБА_6 є його сином. Потім відповідач повідомила йому, що він не є біологічним батьком ОСОБА_6 . В зв`язку з вище зазначеним фактом, а також із-за діаметрально-протилежних характерів, поглядів на життя фактичні шлюбні відносини між сторонами були припинені з серпня 2012 року, 07.11.2012 Южним міським судом Одеської області було винесено рішення по справі №1533/1221/2012 про розірвання шлюбу. ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про стягнення аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частини заробітку позивача, до 25.07.2019, а потім 1/4 частину його заробітку (в зв`язку з тим, що донька вже стала повнолітня, в подальшому аліменти відраховуються тільки на утримання сина ОСОБА_7 ). Южним міським судом Одеської області 24.09.2018 був винесений судовий наказ по справі №519/815/18. Южним міським відділом ДВС Одеської області відкрито виконавче провадження про стягнення з позивача аліментів, яке виконується щомісячно. Позивач вважає, що він не зобов`язаний утримувати ОСОБА_6

15.06.2020 в судовому засіданні відповідач надала відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позовні вимоги не визнала в повному обсязі, мотивуючи тим, що 07.11.2009 вона уклав шлюб з ОСОБА_8 . Незадовго до укладення шлюбу ОСОБА_3 завагітніла від ОСОБА_8 16.02.2010 за спільною згодою шлюб був розірваний. В квітні 2010 року за пропозицією позивача сторони відновили стосунки, не зважаючи на вагітність ОСОБА_3 . Позивачу було відомо, що батьком дитини є ОСОБА_8 та незважаючи на це, він наполягав, щоб батьком дитини був зареєстрований саме він, аргументуючи, що він хоче відновити сім`ю. Після розірвання шлюбу та по теперішній час позивач ставиться до неповнолітнього ОСОБА_6 , як до власної дитини, дитина вважає позивача своїм батьком. Питання про оспорювання батьківства виникло у позивача лише після звернення відповідача до суду з заявою про стягнення аліментів, хоча зі слів позивача він начебто дізнався про те, що не є батьком ще у 2012 році.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 01.11.2019 відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 15.06.2020 закрито підготовче судове засідання по цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні позивач, представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Позивач в судовому засіданні пояснив, що вони почали зустрічатись з ОСОБА_3 ще у вересні 2009 року, потім вона повідомила, що вагітна та на початку 2010 року він переїхав проживати до неї. Про те, що він не є біологічним батьком сина, йому стало відомо восени 2012 року, після того як відповідач приїхала з м. Києва. Вважає, що відповідач не має права на аліменти на утримання сина та поки відповідач не зверталась до суду з вимогою про стягнення аліментів, він не бачив сенсу звертатись до суду з вказаним позовом.

Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала в повному обсязі та пояснила, що вона є ініціатором двох розлучень з позивачем, про її одруження з ОСОБА_9 було відомо усім друзям. Коли вона одружувалась з ОСОБА_9 , вона була вагітна від нього. З позивачем вона відновила відносини наприкінці січня 2010 року, коли вже не перебувала у відносинах з ОСОБА_9 . Позивачу було відомо, що вона вагітна від ОСОБА_9 . Позивач возив її до нотаріуса ОСОБА_10 , де ОСОБА_9 відмовився від батьківства на її прохання. Позивач допомагав та допомагає обом дітям, спілкується з сином.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні підтвердила факт, що позивачу було відомо, що він не є біологічним батьком ще ненародженої дитини, після розірвання відносин доньки з ОСОБА_9 . Позивач наполягав на своєму батьківстві, оскільки вони почали проживали з донькою разом, а потім зареєстрували шлюб. Позивач весь цей час називав ОСОБА_7 своїм сином, відносився і відноситься до нього як до свого рідного. Син ОСОБА_7 знає позивача як свого рідного батька та вважає, що даний факт дуже погано вплине на дитину та спричинить йому душевну травму. Вони почали проживати разом в 2010 році, а через декілька тижнів зареєстрували шлюб. Крім того позивач зустрічався з біологічним батьком ОСОБА_9 та тиснув на нього, щоб він відмовився від батьківства. Я особисто зверталась до ОСОБА_9 , щоб він відмовився від батьківства. Ми разом з донькою, позивачем обговорювали тему, щодо його бажання бути батьком цієї дитини.

Вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, допитавши свідку ОСОБА_11 , дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

12.10.1996 сторони уклали шлюб, що не заперечувалось сторонами та підтверджується копією паспорту позивача (а.с.11).

У сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4).

12.08.2008 сторони розірвали шлюб що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.7).

07.11.2009 відповідач ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_8 та змінила прізвище на ОСОБА_9 .

16.02.2010відповідач ОСОБА_3 розірвала шлюб з ОСОБА_8 та відновила дошлюбне прізвище ОСОБА_12 .

07.05.2010 позивач уклав шлюб з ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5).

07.11.2012 шлюб між сторонами розірваний, що підтверджується копією рішення суду (а.с.8).

Згідно судового наказу Южного міського суду Одеської області від 24.09.2018 по справі №519/835/18 стягнуто аліменти з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_3 , щомісячно, починаючи з 05.09.2018 в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до повноліття доньки ОСОБА_13 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а потім у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття сина ОСОБА_7 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У відповідності до ч.3 та ч.5 ст.136 СК України оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до абз.2, 3 п.11 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Таким чином законодавець обмежив право особи, яка записана батьком дитини, на оспорювання свого батьківства, зокрема, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком.

Згідно статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Отже, при вирішенні справ про оспорювання батьківства суди повинні керуватися найкращими інтересами дитини, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та сторін по справі.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

З урахуванням характеру та змісту спірних правовідносин, норми права, яка регулює підстави оспорювання батьківства (ст.136 СК України), у предмет доказування по даній справі входить факт обізнаності особи, яка записана батьком дитини, в момент реєстрації її батьком дитини про батьківство, оскільки такий факт виключає оспорювання батьківства.

Як зазначає позивач у позовній заяві, він був обізнаний про вагітність ОСОБА_3 , яка у подальшому стала його дружиною.

Доводи позивача про те, що він не знав, що не є біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , та з вересня 2009 року перебував у відносинах з ОСОБА_3 , суд не може прийняти до уваги так як вони суперечать обставинам справи та показанням самої ОСОБА_3 і свідка ОСОБА_11 , оскільки ОСОБА_3 перебувала у цей час у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_8 , з яким у листопаді 2009 року уклала шлюб, вже будучи від останнього вагітною, проживала з ним декілька місяців і у лютому 2010 року розірвала з ним шлюбні відносини.

Фактично відносини між сторонами відновились як подружжя вже коли відповідач була вагітна, тому позивач не міг розуміти, що не єбіологічним батьком дитини ОСОБА_4 .

Щодо обізнаності позивача про вагітність ОСОБА_3 , то в даному випадку вказані обставини підтверджуються показами свідка ОСОБА_11 , твердження позивача, що йому не було відомо про те, що він не є біологічним батьком дитини належними доказами не доведені та спростовуються матеріалами справи.

Крім того, суд враховує, що з позовом про оспорювання батьківства позивач звернувся до суду 10.09.2019, після подачі відповідачем заяви про стягнення аліментів на утримання дітей, і саме вказана обставина слугувала підставою звернення позивача з вказаним позовом, що ним було підтверджено в судовому засіданні.

Крім того судом враховується, що позивач спілкується з сином, приймає участь у його вихованні по теперішній час, відноситься до сина як до свого рідного.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те, що позивач на момент державної реєстрації батьком дитини, знав що він не є біологічним батьком дитини, керуючись найкращими інтересами дитини, суд не вбачає підстав для виключення відомостей про батьківство позивача з актового запису про народження дитини.

Керуючись ст.ст.3, 12, 81, 141, 265, 268, 280-289 ЦПК України, ст.136 Сімейного Кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про оспорювання батьківства відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Дата складання повного судового рішення 22.02.2021.

Суддя Южного міського суду

Одеської області З.І.Барановська