справа № 462/5512/16-ц
УХВАЛА

19 лютого 2021 року м. Львів

Залізничний районний суд м.Львова в складі головуючого судді Мруць І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові заяву представника скажника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича, скасування розрахунку заборгованості за аліментами, скасування постанов від 18.06.2020 року у виконавчому провадженні №62368337,

встановив:

представник скаржника 07.02.2021 року надіслала до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 464/5512/16-ц та просить вирішити питання судових витрат, а саме стягнути з ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 9261,83 грн., які складаються з судового збору в розмірі 840, 80 грн., витрат на проїзд заявника (боржника) для участі у судовому засіданні в розмірі 421, 03 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 8000 грн. До заяви долучила докази надіслання такої заяви стягувачу ОСОБА_4 та приватному виконавцю Білецькому О.І.

Відповідно до положень ч.4 ст.270 ЦПК України вбачається, що виклик сторін у справі для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення не є обов`язковим.

З огляду на це, суд вважає за можливе провести розгляд заяви представника позивача без виклику сторін та відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення та докази на підтвердження таких, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 01.02.2021 року частково задоволено скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М., скасування розрахунку заборгованості за аліментами, скасування постанов у виконавчому провадженні №62368337.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 просила вирішити питання судових витрат на підставі документів, які будуть подані суду після постановлення ухвали в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України.

Встановлено, що в силу положень ч.8 ст.141 ЦПК України представником позивача своєчасно подано відповідну заяву та докази понесення витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.15 ЦПК України).

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом ч.ч. 5, 6 ст.137 у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з правилами п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Підсумовуючи, можна зробити висновок, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч.1 ст.182 ЦПК України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і положеннями ч.1 ст.81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч.ч. 5, 6 ст.137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Представником позивача разом із заявою про ухвалення додаткового рішення надано договір про надання правової допомоги, укладений 21.01.2020 року ОСОБА_1 (Клієнт) і ОСОБА_2 (Адвокат), згідно якого Адвокат зобов`язується надавати Клієнту за плату правову допомогу.

Згідно Додаткової угоди від 31.12.2020 року до Договору про надання правової допомоги від 21.01.2020 року, строк дії Договору продовжено.

Відповідно до Додаткової угоди від 03.02.2021 року до Договору про надання правової допомоги від 21.01.2020 року, вартість правових послуг щодо ведення справи №462/5512/16-ц у Залізничному районному суді м.Львова за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Білецького І.М. становить 8000 грн та підтверджується підписаним сторонами Актом приймання передачі наданих послуг, який доданий до заяви.

Факт оплати ОСОБА_1 послуг з надання правової допомоги підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера №03/02 від 03.02.2021 року, тому суд вважає за можливе здійснити розподіл судових витрат на правничу допомогу адвоката, які підлягають сплаті, оскільки це відповідає положенням п.1 ч.2 ст.137, ч.8 ст.141, ст. 452 ЦПК України.

Суд також зауважує, що представником скаржника 07.02.2021 року скеровано відповідачу поштовою кореспонденцією копію заяви про ухвалення додаткового рішення з додатками, що підтверджується копіями накладної і описом вкладення, проте приватний виконавець Білецький І.М. жодного заперечення проти заявленого розміру витрат на правничу допомогу суду не надав.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що надані представником позивача докази підтверджують понесення позивачем витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката, та є обґрунтованими.

Що стосується судового збору та витрат на проїзд заявника для участі у судовому засіданні, то суд зазначає наступне.

Законом України «Про судовий збір» не передбачено сплату судового збору за подання скарги на дії чи бездіяльність державного/приватного виконавця.

На підтвердження розміру витрат на проїзд ОСОБА_1 для участі у судовому засіданні, представником ОСОБА_2 подано посадочний документ АТ «Укрзалізниця» від 17.11.2020 року для проїзду поїздом сполученням Фастів-Львів. Однак, при цьому заявником не надано доказів проживання чи перебування на інших підставах у місті Фастів. Виходячи із матеріалів справи ОСОБА_1 зареєстрований у буд. АДРЕСА_1 .

Крім цього, судових засідань у справі 17.11.2020 року призначено не було.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З огляду на викладене, оскільки скаргу ОСОБА_1 частково задоволено, однак не вирішено питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, про стягнення яких було зазначено представником позивача до закінчення судових дебатів, у встановлений законом строк надано відповідну заяву та докази понесення таких витрат, приватним виконавцем Білецьким І.М. не подано заперечень щодо стягнення витрат та їх розміру, наявні обґрунтовані підстави визначені ст.270 ЦПК України щодо ухвалення додаткового судового рішення та стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 246, 268, 270 ЦПК України, суд

постановив:

заяву представника скажника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича, скасування розрахунку заборгованості за аліментами, скасування постанов від 18.06.2020 року у виконавчому провадженні №62368337 задоволити частково.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді професійної правничої допомоги у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок.

В решті вимог відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники справи:

Скаржник ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Заінтересована особа ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Особа, на дії якої подається скарга приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович (місце знаходження: м.Львів вул.Київська, 1).

Суддя: І.С. Мруць