РІШЕННЯ

іменем України

20 грудня 2021 року м.Снігурівка

справа № 485/1458/21

провадження №2/485/471/21

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Бодрової О.П.,

за участю секретаря судового засідання Літвінової Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Снігурівка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Горохівської сільської ради Миколаївської області, третя особа- Снігурівська державна нотаріальна контора Миколаївської області про визнання права постійного користування на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивачів та заперечень відповідача

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Горохівської сільської ради Миколаївської області, третя особа - Снігурівська державна нотаріальна контора Миколаївської області про визнання права постійного користування на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , батько та чоловік позивачів, якому за життя на праві постійного користування належала земельна ділянка площею 0,75 га для ведення особистого підсобного господарства, яка знаходиться на території Горохівської (колишньої Баратівської) сільської ради Миколаївської області, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею від 26 вересня 1996 року серії І-МК №012419.

З метою отримання спадщини позивачі звернулася до Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області.

Однак, нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку їм було відмовлено, у зв`язку з тим, що вищезазначена земельна ділянка перебувала у постійному користуванні спадкодавця, а не у його власності.

Позивачі вказували, що вони мають право на спадкування зазначеної земельної ділянки, оскільки право постійного користування земельною ділянкою може бути успадкованим.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили визнати за ними у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 право постійного користування по 1/2 частини земельної ділянкою площею 0,75 га, розташованої на території Горохівської сільської ради Миколаївської області.

Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Позивачі у судове засідання не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали.

Представник Горохівської сільської ради Миколаївської області у судове засідання не з`явився, суду надали заяви, в яких просили справу розглядати без участі їх представника, позовні вимоги не визнали, зазначають,що право користування земельною, що виникло в особи лише на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою без укладення договору про право користування земельною ділянкою із власником землі, припиняється зі смертю особи, якій належало таке право і не входить до складу спадщини, посилаючись на правову позицію Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 23 листопада 2016 року у справі №6-3113цс15, позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №376/2038/14-ц.

Представник Снігурівської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, суду надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, щодо позовних вимог, при ухваленні рішення поклались на розсуд суду.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.

Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді від 01 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 24 листопада 2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 /а.с. 8/, якому за життя на підставі державного акту на право постійного користування землею серії І-МК №012419 від 26 вересня 1996 року була передана у постійне користування земельна ділянка площею 0,75 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Горохівської (колишня Баратівська) сільської ради Миколаївської області.

З спадкової справи №363/2019 вбачається, що позивачі по справі звернулися до Снігурівської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті батька та чоловіка - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Інші спадкоємці відсутні.

Отже, спадщину після його смерті прийняли син - ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_2 ..

Щодо вказаної земельної ділянки 13 жовтня 2021 року державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори було відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що вищезгаданий державний акт від 26.09.1996 не є документом, що підтверджує право власності спадкодавця на земельну ділянку.

Норми права які застосував суд, та мотиви їх застосування

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша статті 1267 ЦК України).

Відповідно до ст. 7 ЗК УРСР 1990 року користування землею може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля, серед іншого, надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства.

Згідно з ст. 22 ЗК УРСР 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Відповідно до ст. 23 цього ж Кодексу право власності або право постійного користування землею посвідчуватися державними актами.

Статті 27 і 114 ЗК УРСР 1990 року, а також стаття 141 ЗК України 2001 року не передбачають припинення права постійного користування земельною ділянкою внаслідок смерті особи. Тому право постійного користування (на підставі відповідного державного акта) земельною ділянкою не припиняється зі смертю особи, якій було надане таке право, незалежно від цільового призначення відповідної ділянки.

Перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщини, визначений у статті 1219 ЦК України. За змістом вказаного переліку право постійного користування земельною ділянкою, яке належало спадкодавцю, не є тим правом, яке не можна успадкувати. А тому таке право за загальним правилом входить до складу спадщини.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

При цьому, суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 23 червня 2020 року у справі № 179/1043/16-ц відступила від висновку Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду, викладеного у тому числі у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 376/2038/14-ц, про те, що право постійного користування (на підставі відповідного державного акта) земельною ділянкою, наданою для ведення селянського (фермерського) господарства, припиняється зі смертю особи, якій належало таке право, та не входить до складу спадщини.

За встановлених вище обставин, беручи до уваги, що право постійного користування землею відноситься до тих прав, які можуть бути успадковані, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачами в порядку спадкування права постійного користування земельною ділянкою.

На підставі викладеного, ст.1218 ЦК України, ст.ст.27, 114 ЗК УРСР, ст. 141 ЗК України, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Горохівської сільської ради Миколаївської області, третя особа- Снігурівська державна нотаріальна контора Миколаївської області про визнання права постійного користування на земельну ділянку в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право постійного користування на Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 0,75 га, яку передано для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Горохівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, що належала померлому на підставі Державного Акта на право постійного користування землею серія І-МК №012419 від 26 вересня 1996 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №1670.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право постійного користування на Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 0,75 га, яку передано для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Горохівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, що належала померлому на підставі Державного Акта на право постійного користування землею серія І-МК №012419 від 26 вересня 1996 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №1670.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 20 грудня 2021 року.

Суддя О.П.Бодрова