КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1157/2021
Справа 357/7955/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 лютого 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, ухвалене у складі судді Цуранова А.Ю. в м. Біла Церква 10 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та коштів на особисте утримання,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

В серпні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів та коштів на особисте утримання, просила стягнути із ОСОБА_2 аліменти на свою користь на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнути аліменти на її особисте утримання в розмірі ј частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до досягнення дитиною трирічного віку.

Заявлені вимоги мотивувала тим, що 29 вересня 2018 року між нею та відповідачем укладений шлюб, від якого народжено дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між сторонами поки що не розірвано, але шлюбних стосунків вони не підтримують, проживають окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, дитина проживає разом з нею за адресою АДРЕСА_1 . Вона утримує дитину одна, її дохід складається з допомоги по догляду за дитиною до досягнення триричного віку і інших доходів у неї немає. Відповідач може надавати матеріальну допомогу, оскільки є молодою і здоровою людиною, працює рятівником в державній службі України з надзвичайних ситуацій, отримує стабільний і значний заробіток, відсутні обставини, що мають істотне значення і можуть бути підставою для звільнення від обов`язку утримувати дитину матеріально.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 частково задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 серпня 2020 року і до досягнення донькою повноліття. Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 250 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Позивач ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність і необгрунтованість в частині незадоволення позовних вимог, невідповідність ст. 263, 264 ЦПК України, просила скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2020 року в частині відмови в стягненні аліментів на її особисте утримання в розмірі ј частини від заробітку (доходу) відповідача і постановити в цій частині нове рішення про задоволення її позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилалася на те, що судом всупереч ст. 84 СК України не встановлено матеріального стану відповідача, доказів, окрім письмової заяви відповідача про те, що він не може сплачувати аліменти на її особисте утримання, в матеріалах справи не міститься.

Більше того, про позицію відповідача її повідомлено не було, відзиву чи заперечення вона не отримувала. Оскільки розгляд справи було проведено без участі сторін та карантинного обмеження в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду, що полягали в обмеженні доступу сторін до приміщення суду, вона не мала можливості ознайомитися зі своєю справою та не могла повідомити, що нею надіслана заява за місцем роботи відповідача про витребування довідки про заробітну плату. В зв`язку з тим, що рішення Білоцерківського міськрайонного суду було ухвалене 10 листопада 2020 року, а довідку Головного управління ДСНС у м. Києві вона отримала лише 01 грудня 2020 року, вважає поважною причину пропуску строку для подання такого доказу. Без даної довідки вважає неможливим встановлення головної обставини, яка підлягає встановленню, а саме матеріальний стан позивача, який отримує заробітну плату в розмірі 10567,26 грн. щомісячно.

Вважала, що виходячи із розміру заробітної плати позивача, із відповідача можливо стягувати аліменти на її особисте утримання в розмірі ј частини, оскільки жодного доказу, що на утриманні відповідача є інші діти, непрацездатні батьки, в матеріалах справи немає, і після відрахувань аліментів у відповідача залишатимуться на себе кошти в розмірі, що відповідає розміру мінімальної заробітної плати.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

В судове засідання позивач на з`явилась, направила до суду заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

В судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги відповідач ОСОБА_2 заперечував проти її задоволення, посилаючись на те, що стягнення з нього аліментів на утримання дитини і дружини, яке в такому разі у сукупності дорівнюватиме Ѕ розміру його заробітку (доходу), поставить його в скрутне матеріальне становище.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини рішення суду першої інстанції ніким не оспорюється і не є предметом апеляційного перегляду.

Рішення суду першої інстанції в частині, що оскаржується, а саме в частині вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, даним вимогам закону не відповідає.

Із матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що 29 вересня 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали шлюб, під час якого народжено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 4, 5).

Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Біла Церква від 12 серпня 2020 року, за адресою АДРЕСА_1 станом на 12 серпня 2020 року зареєстровано 5 осіб, в тому числі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а. с. 7).

На а. с. 25 - 26 міститься копія виписки №930 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_3 з діагнозом: основний сепсис, гострий, гематогенний остеомеліт лівого стегна, гострий, гнійний гоніт, ускладнена контрактура лівого колінного суглобу, анемія 1 ступеня (а. с. 25 - 26).

Згідно довідки КП КОР "Київський обласний центр служби крові" від 09 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 працює на посаді молодшої медичної сестри відділу заготівлі крові та її компонентів в КП КОР «Київський обласний центр служби крові» з 06 серпня 2019 року по теперішній час; ОСОБА_1 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею триричного віку з 03 січня 2020 року по 30 жовтня 2022 року, наказ № 5-К від 02 січня 2020 року (а. с. 34).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Крім того, до апеляційної скарги ОСОБА_1 додано довідку ГУ ДСНС України у м. Києві від 01 грудня 2020 року № 485 з місця роботи відповідача ОСОБА_2 про розмір його доходу (а. с. 43).

Згідно з ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Даний доказ є новим в розумінні ч. 3 ст. 367 ЦПК України, разом з тим, оскільки зазначена довідка є доказом, на підставі якого встановлюються обставини, що мають значення для справи, самим відповідачем доказів свого доходу до суду першої та апеляційної інстанції надано не було, і при цьому довідка від 01 грудня 2020 року видана вже після ухвалення рішення, що унеможливило її подання позивачем до суду першої інстанції, апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на подачу доказу до суду першої інстанції, а тому приймає його та надає йому оцінку.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи висновки суду по суті позовних вимог в частині, що оскаржується, та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Загальної декларації прав людини встановлено, що материнство і дитинство дають право на особливе піклування і допомогу.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Сімейний кодекс України встановлює право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 СК України держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька.

Відповідно до положень ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Згідно зі статтею 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень статті 77 та 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Так, при розгляді справи позивач ОСОБА_1 на підтвердження своїх вимог надала до суду копію акту витягу з реєстру територіальної громади м. Біла Церква від 12 серпня 2020 року, за адресою АДРЕСА_1 станом на 12 серпня 2020 року зареєстровано 5 осіб, в тому числі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , тобто дитина проживає з нею і знаходиться на її утриманні, та повідомила, що відповідач є працездатним, працює рятівником в державній службі України з надзвичайних ситуацій і отримує стабільний і значний заробіток.

Апеляційний суд при розгляді даної справи враховує правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 08 травня 2019 року в справі № 184/1033/17 (провадження № 61-44856 св 18), в якій Верховний Суд поклав обов`язок спростування можливості надання матеріальної допомоги дружині, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років, саме на відповідача.

Заперечуючи проти позову під час розгляду справи в суді першої інстанції, відповідач жодним чином не спростував доводів позивача щодо можливості надання їй матеріальної допомоги, обмежившись лише тим, що не визнає позов в цій частині (а. с. 30).

Судом першої інстанції доводів позивача про можливість надання відповідачем матеріальної допомоги не перевірено, не враховано правових висновків Верховного Суду в справі № 184/1033/17 та зроблено передчасний і помилковий висновок про недоведеність позову в частині, що оскаржується позивачем.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові ухвалене в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, відтак воно не може вважатись законним і обґрунтованим, не може залишатися в силі і підлягає скасуванню.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 по суті, апеляційний суд виходить із принципу охорони державою материнства і дитинства, які надають право на особливе піклування та допомогу, та оскільки із доказів, наявних в матеріалах справи, вбачається, що позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років і інших доходів не отримує, а відповідач є працездатним і працевлаштованим, отримує заробітну плату на посаді пожежного-рятувальника ГУ ДСНС України в м. Києві в розмірі 10577,04 грн., доказів утримання ним інших осіб до суду першої інстанції не надав, можливість надання допомоги дружині, з якою проживає і якою утримується малолітня дитина, під час розгляду справи не спростував, не повідомив жодних інших обставин, що впливають на майновий стан відповідача, які мають враховуватись при визначенні розміру аліментів, і тому сукупність вказаних доказів свідчить про те, що він має реальну можливість не лише сплачувати аліменти на утримання дитини, але й надавати матеріальну допомогу дружині по догляду за дитиною до трьох років.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років, апеляційний суд вважає за можливе частково задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, вважаючи такий розмір аліментів обґрунтованим, достатнім, справедливим, таким, що може забезпечити потреби позивача і враховує розмір заробітної плати відповідача 10577,04 грн. згідно наданої позивачем довідки.

Зазначений розмір на утримання дружини та присуджені аліменти на утримання дитини у сукупності є меншим від 50 % заробітку (доходу) відповідача, а отже після утримання аліментів із заробітної плати у його розпорядженні залишатиметься достатня сума на власні потреби.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові про стягнення аліментів на особисте утримання дружини до досягнення дитиною трьох років ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування в цій частині позовних вимог із прийняттям в цій частині нової постанови про часткове задоволення позову із наведених вище підстав.

Разом із тим, апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що їй було обмежено доступ до приміщення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області та не надано можливість ознайомлення зі справою, як такі, що не підтверджені будь-якими доказами. В матеріалах справи відсутні заяви ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи, в задоволенні яких їй було би відмовлено.

В іншій частині про стягнення аліментів на утримання дитини рішення суду першої інстанції ніким не оскаржується і не оцінюється апеляційним судом.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює перерозподіл судових витрат та враховуючи, що при поданні апеляційної скарги позивач звільняється від сплати судового збору, суд стягує із відповідача ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. пропорційно до задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2020 року скасувати в частині відмови в позові про стягнення аліментів на утримання дружини до досягненню дитиною трьох років та прийняти в цій частині нову постанову.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на особисте утримання дружини до досягненню дитиною трьох років задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на її утримання до досягнення трьох років дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 13 серпня 2020 року та до досягнення дитиною трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 18 лютого 2021 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.