Справа № 236/4538/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді - Сердюк Н.В.,

за участю секретаря - Безорчук А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Лиман за відсутністю сторін цивільну справу за позовом представника позивача - адвоката Башкова Сергія Вікторовича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , до Лиманської міської об`єднаної територіальної громади про визначення додаткового строку на прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2020 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява представника позивача - адвоката Башкова Сергія Вікторовича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , до Лиманської міської об`єднаної територіальної громади про визначення додаткового строку на прийняття спадщини (а.с.1-4).

Представник позивача ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду цивільної справи, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу без його участі (а.с. 42, 43).

Відповідач - представник Лиманської міської об`єднаної територіальної громади за довіреністю Шуляченко І.О., належним чином повідомлена про дату час та місце розгляду цивільної справи, в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, рішення прийняти на розсуд суду (а.с. 40, 41).

Дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Рубці Лиманського району Донецької області померла ОСОБА_3 , що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 05 (а.с.12).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ст. 1220 ч.ч.1,2 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений житловий будинок належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 серпня 2012 року, посвідченого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Семеновою І.М. та зареєстрованого в КП "Бюро технічної інвентаризації" м. Слов`янськ 10 вересня 2012 року за реєстровим № 1756 (а.с. 20), що також підтверджується Витягом КП "Бюро технічної інвентаризації" м. Слов"янська про державну реєстрацію прав № 35441543 від 10 вересня 2012 року (а.с. 21).

Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до наданих представником позивача доказів позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є племінником ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13-19), а отже, є спадкоємцем за правом представлення після смерті ОСОБА_3 .

Частиною 1 статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦПК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно інформації від 15 січня 2021 року, наданої приватним нотаріусом Лиманського міського нотаріального округу Семеновою І.М., спадкова справа відносно майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилась, із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини ніхто не звертався (а.с. 35).

На теперішній час, позивачу, як єдиному спадкоємцю постановою приватного нотаріуса Лиманського міського нотаріального округу Донецької області Семенової І.М. від 15 грудня 2020 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки позивачем пропущений строк для звернення із заявою про прийняття спадщини у відповідності до ст. 1269 ЦК України (а.с.10).

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України передбачені наслідки пропущення строку для прийняття спадщини.

Після смерті тітки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач не мав змоги належним чином своєчасно, протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки від народження постійно проживав у Російській Федерації, є громадянином РФ, що підтверджується копією паспорта позивача ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , виданого 14 листопада 2018 року ГУМВС Росії по Московській області (а.с. 9). Стосунки з ОСОБА_3 постійно підтримував батько позивача ОСОБА_4 , однак він у 1992 році помер. Позивач зв`язку із тіткою останнім часом не підтримував та про смерть ОСОБА_3 дізнався лише у жовтні 2020 року. Представник позивача просить визнати вказані обставини поважними, та визначити додатковий строк для прийняття спадщини, протягом трьох місяців.

До теперішнього часу данні про те, що спадкове майно, яке залишилось після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано відумерлим відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Дана позиція узгоджується з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року м. Київ, справа № 681/203/17-ц провадження № 61-26164св18.

Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах: «Беєлер проти Італії», «Онер`їлдіз проти Туреччини», «Megadat.com S.r.l. проти Молдови», «Москаль проти Польщі»). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, що зачіпають майнові інтереси.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (п. 24 рішення ЄСПЛ від 09.10.1979 у справі «Ейрі»; п. 32 рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства»). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини»).

Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний у практиці Європейського суду з прав людини, отримане (хоча і не оформлене належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу.

Суд враховує, що наслідки пропущення позивачем строку для прийняття спадщини будуть непропорційними, оскільки позивач втратить право на спадкування майна, яке залишилося після смерті спадкодавця, яка доводилася йому тіткою. І спочатку смерть близької людини, а потім і втрата спадкового майна будуть для нього занадто надмірним тягарем, і при цьому буде порушено баланс між інтересами держави та фізичної особи.

Суд враховує також роз`яснення, які містяться в п. 24 ППВСУ від 30.05.2008 № 7, згідно з якими поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій; зібрані у справі докази, їх належна оцінка заслуговують на увагу, являються доведеними, та вказують на наявність підстав для задоволення позову, отже суд вважає за можливе визначити ОСОБА_1 додатковий строк - три місяці, який буде достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст. 1258, 1261, 1268, 1272 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги представника позивача - адвоката Башкова Сергія Вікторовича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , до Лиманської міської об`єднаної територіальної громади про визначення додаткового строку на прийняття спадщини - задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк тривалістю три місяці, з дня набрання рішенням законної сили, який буде достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його тітки - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Рубці Лиманського району Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне рішення складено 18 лютого 2021 року.

Суддя -