Номер провадження: 22-ц/813/644/21
Головуючий у першій інстанції Середа І.В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової С.С.,

за участю секретаря - Сороколет Ю.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи справу №523/16944/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 2 жовтня 2020 року у складі судді Середи І.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 30 жовтня 2019 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що вона та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Посилаючись на розірвання шлюбу, проживання батька дитини окремо, отримання на підставі судового рішення від 10 квітня 2018 року аліментів на утримання дітей у розмірі, що фактично є мінімальним та не достатнім для нормального розвитку дітей, понесення додаткових витрат на харчування та одяг дітей, позивач ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 понесені додаткові витрати на дітей в сумі 7162,69 гривен (а.с.1-3).

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2019 року відкрито провадження у справі (а.с.25).

20 грудня 2019 року позивач ОСОБА_1 збільшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 як додаткові понесені витрати на харчування дітей у дитячому садочку за період з листопада 2017 року по серпень 2019 року в сумі 5150,74 гривен, на одяг в сумі 2383,95 гривен, на ліки в сумі 2463,47 гривен, а всього витрати на загальну суму 9998,16 гривен (а.с.27-31).

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, зазначивши у відзиві, що аліменти на утримання дітей сплачує, виходячи з середньої заробітної плати по Арцизькому району, заборгованість відсутня. Посилання позивача на те, що не вистачає коштів на нормальний розвиток дітей, елементарний одяг та харчування, не підтверджено доказами. Позивач має доходи значно більші ніж він, має у власності нерухоме та рухоме майно. За період з листопада 2017 року по серпень 2019 року ним сплачено аліментів на загальну суму 52894,48 грн., що є достатнім для сплати за харчування дітей в дитячому садочку за період з листопада 2017 року по серпень 2019 року в загальній сумі 5150,0 грн. та харчування дітей вдома. Поїздки за кордон були пов`язані виключно з намаганням працевлаштуватися, окрім відпочинку у Єгипті у лютому 2018 року. Копії переписок з вайберу є інформацією, вирваною із контексту, що надана для його дискредитації. У позивача є кошти на подорожі з дітьми за кордоном. Щодо лікування дітей, то позивач не ставить його до відома де лікуються діти. Позивач не зважає на стан його здоров`я, зневажливо відкликається про його матір, яка є інвалідом 2-ї групи, та потребує допомоги, знає про відсутність у нього та його матері житла тощо. За можливості він надає допомогу крім сплати аліментів, купує іграшки, організовує дозвілля дітей тощо, незважаючи на перешкоди з боку позивача з листопада 2017 року. Наразі ним порушено спір про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дітьми (а.с.56-62, 75-83).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 2 жовтня 2020 року, позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на харчування дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в розмірі 2575,37 грн., на лікування ОСОБА_5 в розмірі 995,80 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн. (а.с.149).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30 жовтня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові (а.с.153-157).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у тому, що кошти на харчування, придбання харчових добавок, купівлю одягу та медичних препаратів першої необхідності не відноситься до додаткових витрат на дітей у розумінні статті 185 СК України. У порушення вимог ЦПК України суд під час розгляду справи не досліджував оригінали чеків, але взяв їх до уваги при ухваленні рішення. Аналіз наявних в справі чеків дає підстави вважати, що купівля харчових добавок, медикаментів тощо були зроблені не позивачем, а третіми особами, і як наслідок, не можуть бути додатковими витратами на дітей, викликаними особливими обставинами. Позивач не лікує дітей у місцевого педіатра, з яким підписана декларація у «Міській дитячій поліклініці №2», а водить дітей до своєї знайомої головного лікаря «Міської дитячої клінічної лікарні №3», котра не відноситься до дітей територіально, тому призначення цього лікаря не підлягають прийняттю, так як зроблені задля звернення позивача до суду для стягнення коштів. Згідно статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначаються за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Суд проігнорував надані ним докази щодо його та його батьків стану здоров`я та майнового стану, чим порушив його права. Відповідно до пункту 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХХП і набрала чинності для України 27 вересня 1991 року) батько або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, відповідно до пункту 2 статті 26 цієї Конвенції блага соціального забезпечення в міру необхідності надаються з урахуванням наявних ресурсів і можливостей дитини та осіб, які несуть відповідальність за утримання дитини, а також будь-яких міркувань, пов`язаних з одержанням благ дитиною чи від її імені.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, зміну рішення суду виключенням з суми додаткових витрат на дітей витрат на харчування та зменшенням суми витрат на лікування, про залишення без змін рішення суду в частині стягнення судового збору з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2018 року в справі №523/16985/17 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , укладений 27 листопада 2012 року, розірвано (а.с.13).

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6.7).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2018 року в справі №523/17688/17 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 грудня 2017 року до повноліття дітей (а.с.10-12).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 9 вересня 2019 року в справі №523/13545/18 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на лікування дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за період з листопада 2017 року по січень 2019 року в розмірі 14034,44 грн. (а.с.42-47).

ОСОБА_1 після уточнення у грудні 2019 року заявлено вимоги про стягнення як додаткових витрат на дітей в загальній сумі 9998,16 грн, з них: витрати на харчування у дитячому садку 5150,74 грн., витрати на одяг в сумі 2383,95 грн., витрати на ліки в сумі 2463,47 грн.

На підтвердження витрат на харчування дітей у період з листопада 2017 року по серпень 2019 року на суму 5150,74 грн. надано лист Одеського дошкільного навчального закладу «Ясла-садок» №203 Одеської міської ради (а.с.8).

На підтвердження витрат на лікування на суму 2463,47 грн. надано витяг з медичної картки з ОСОБА_4 з призначеннями лікаря від 22 листопада 2019 року та чеки на придбаннями медичних препаратів (а.с.31-33).

Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ст.185 СК України).

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у стягненні витрат на одяг та взуття, так як такі витрати не пов`язані з додатковими і охоплюються розміром аліментів.

Суд не правильно застосував норму статті 185 СК України, беручи до уваги лист з дитячого садка «Ясла-садок» №203 Одеської міської ради №2-1655, оскільки харчування дітей не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, а тому має покриватися із аліментів.

Позивач вказує, що в період з листопада 2017 року по серпень 2019 року нею здійснено оплату за харчування дітей на суму 5150,74 грн., проте за даний період відповідачем сплачено аліментів на суму 52894,48 грн., з яких і мали покриватися в тому числі й витрати на харчування.

Судова практика орієнтує на те, що витрати на харчування, одяг, взуття, розваги, відпочинок тощо є витратами, викликаними особливими обставинами, тому у розумінні статті 185 СК України не відносяться до додаткових витрат на дітей.

Отже, суд безпідставно стягнув витрати на харчування, так як не звернув увагу на те, що такі витрати також не є додатковими і охоплюються розміром аліментів.

Витрати на лікування дочки ОСОБА_5 наявними в справі чеками, які можливо прочитати, підтверджені на суму 1624,47 грн., тому, виходячи з рівності обов`язку батьків щодо матеріального забезпечення дітей, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на лікування дочки ОСОБА_7 у період листопада-грудня 2019 року в сумі 812,24 грн. (1624,47 грн. : 2 = 812,24 грн.).

Хвороба дитини є особливою обставиною, що у розумінні статті 185 СК України відносить витрати на лікування до додаткових.

Доведений розмір витрат на лікування не є значним, тому при визначенні розміру участі відповідача як батька у таких витратах суд не приймає доводи апеляційної скарги щодо стану його здоров`я та матеріального стану.

Розподіл судових витрат (судового збору) проведено у відповідності до положень статті 141 ЦПК України, рішення суду в цій частині зміні не підлягає.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 2 жовтня 2020 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) додаткові витрати на лікування дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 812 гривен 24 копійок.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 2 жовтня 2020 року в частині стягнення судового збору залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2021 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова