Справа № 510/958/20
Провадження № 2/510/247/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11 лютого 2021 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Бошков І.Д.,

за участю секретаря Березенко С.П.

розглядаючи у підготовчому відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 будучи належним чином сповіщені в порядку ч.11ст.128 ЦПК України, у судові засідання, які призначалися не явились, про причини неявки суд не сповістили.

Позивач та його представник на задоволенні уточнених позовних вимогах наполягали, просили розглянути справу без їх участі.

У зв`язку із цими обставинами та керуючись ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту позивача та його і/н; копія витягу з ДЗК про земельну ділянку від 12.12.2013р.; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.01.2014р.; копія витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі від 14.01.2014р.; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку від 24.05.2018р.; копія пенсійного посвідчення ОСОБА_1 ; копія витягу № 1009 від 16.12.2013р. з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 ; копія витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі від 14.01.2014р.; копія довідки Виконавчого комітету Ренійської міської ради про склад сім`ї від 27.10.2015р.; копія довідки Виконавчого комітету Ренійської міської ради від 05.01.2012р.; копія будинкової книги прописки громадян; копія витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.02.2013р.; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.02.2013р.; копія витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.01.2014р.; копія свідоцтва про шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ; копія відповіді відділу у Ренійському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 07.06.2018р.; копія технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач звернувся до суду із вищевказаними вимогами, зазначивши, що відповідачам на праві власності належить по 1/3 частині житлового будинку із надвірним спорудами АДРЕСА_1 , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.01.2014р.

13.10.2016 року відповідачі передали позивачу у дар 2/3 частини вищезазначеного житлового будинку шляхом фактичного передання нерухомого майна та правовстановлюючих документів на це майно. В той же день сторони домовились укласти письмовий договір дарування та після підписання договору посвідчити договір дарування в нотаріальному порядку. Відповідачі передали позивачу у власність обумовлене ними нерухоме майно, а позивач прийняв його, тобто, позивач фактично вступив у володіння та користування цим майном. Таким чином, позивач користується цілою частиною спірного будинку з 2016 р. Згодом позивач запропонував відповідачам укласти договір дарування та посвідчити його нотаріально, на що відповідачі, вказали, що вони не можуть це зробити, так як вони ще не отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, тому поки вони не можуть переоформити будинок. Про ці обставини позивачу не було відомо до фактичного укладання договору. Особисто відповідачі запевнили, що усі питання щодо оформлення документів вирішені.

Таким чином, на момент оформлення сторонами договору дарування будинку, відповідачі не мали на це право, оскільки не були власниками нерухомості. Враховуючи вищенаведене, позивач був вимушений звернутися із позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також не підлягає віндикації майно, що було продане набувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в усіх випадках.

Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Враховуючи вищевикладені засади законодавства, при укладанні договору дарування була досягнута угода по всіх істотних умовах, крім того відбулось повне виконання договору, а саме відповідачі передали позивачу нерухоме майно та документи на нього, а позивач прийняв майно, фактично вступив у володіння цим майном. ОСОБА_1 є добросовісним набувачем, оскільки на момент домовленості про дарування житлового будинку, він не знав про існування тих обставин, що відповідачі за договором дарування, не мали на це право, оскільки не є власниками 2/3 частин житлового будинку. Отже, вбачаються правові підстави для набуття за позивачем права власності на вищевказану нерухомість, як добросовісним набувачем, оскільки випадків, передбачених ст. 388 ЦК України, для витребування майна від набувача немає.

Відповідно до ч. 2 ст. 719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню

Згідно ч. 4 ст. 722 ЦК України, прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка.

Разом із тим, між сторонами була досягнута взаємозгода з усіх істотних умов договору, позивач (обдарований) прийняв фактично нерухоме майно, а відповідачі (дарувальники) передали у дар нерухомість в натурі. Позивач фактично вступив у володіння і користування нерухомістю, тобто правочин між сторонами фактично відбувся. Однак нотаріального посвідчення угоди про дарування нерухомості між сторонами не відбулося з незалежних від позивача обставин.

Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідачів щодо права володіння спірною частиною будинку (які виникли в даний час) та встановленні права на нерухомість у позивача як добросовісного набувача, тому є правові підстави визнати право власності на 2/3 частини будинку за позивачем як добросовісним набувачем.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 258, 259, 264 - 265, 268, 280, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 330, 388, 397, 657 ЦК України 2003р., суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини житлового будинку із надвірними спорудами АДРЕСА_1 , який складається із: житлового будинку літ. И, загальною площею 33,90 кв.м., житловою площею 15,60 кв.м., допоміжною площею 18,30 кв.м., навісу літ. и, гаражу літ. К, сараю літ. М, навісу літ. м, вбиральні літ. Д, огорожі 1,2,4,5, споруди № 7.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду, а також в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя І.Д. Бошков