Справа № 638/2747/20
Провадження № 2-п/638/20/21
РІШЕННЯ

Іменем України

19 лютого 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Цвіри Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Варданян К.Г.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

25.02.2020 року ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач), в особі свого представника - адвоката Чумакова О.А., звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» (далі за текстом - відповідач), в якому, з урахуванням уточнень, просить: стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з 01.09.2018 по 31.12.2019 в розмірі 180 282,88 грн. та 25000,00 гривень в якості компенсації моральної шкоди.

07.05.2020 позивачу була часткова погашена заборгованість із заробітної плати в загальній сумі 45 735,48 коп. (березень, квітень, травень, серпень 2018).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.02.2021 частину позовних вимог щодо стягнення з Державного підприємства "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" заборгованості із заробітної плати у розмірі 45 735 гривен 48 копійок - залишено без розгляду.

На теперішній час розмір заборгованості по заробітній платі за період з 01.09.2018 по 31.12.2019 складає 126058,57 грн.

Загальний розмір заборгованості по заробітній платі за період з 01.09.2018 по 31.12.2019 з урахуванням компенсації втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків виплати складає: 134 547,40 грн. (126 058.57 грн.+ 8 488.83 грн.).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з 18.08.2003 працювала на Державному підприємстві «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» на посаді головного технолога відділу водопостачання та очистки промстоків.

Внаслідок невиплати заробітної плати протягом тривалого періоду у відповідача утворилась заборгованість. Так, станом на 07.02.2020, відповідачем їй нарахована та не виплачена заробітна плата за період з 01.09.2018 по 31.12.2019 в загальному розмірі 171 794,05 грн, без урахування та включення податків, інших обов`язкових платежів.

Крім того, просить стягнути моральну шкоду, оскільки внаслідок протиправних та незаконних дій відповідача, вона зазнала душевних страждань, наслідком яких стало погіршення фізичного стану та моральних страждань.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.08.2020 позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди задоволено.

Стягнуто з Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 01.09.2018 по 31.12.2019 з урахуванням компенсації втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків виплати в розмірі 180 282 (сто вісімдесят тисяч двісті вісімдесят дві) гривні 88 копійок.

Стягнуто з Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 25000 (двадцяти п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнуто з Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Стягнуто з Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» на користь держави судовий збір в розмірі 1802 (одна тисяча вісімсот дві) грн.83 коп.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.11.2020 заяву представника Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» Сталінського Д.В. про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.08.2020 року по цивільній справі № 638/2747/20 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди- задоволено.

Скасувано заочне рішення, ухвалене 05 серпня 2020 року в цивільній справі 638/2747/20 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди.

Призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явилась. Представником позивача до суду подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, вимоги позову підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином.

Представником відповідача подано до суду відзив на позов, у якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за березень серпень 2018 в загальній сумі 45 735,48 грн. та моральної шкоди в повному обсязі.

Відзив мотивований тим, що позивачем, на підтвердження розміру позовних вимог було долучено до матеріалів справи довідку щодо розрахунку компенсації втрати частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням строків виплати станом на 31.12.2019р., в якій зокрема був визначений період заборгованості із виплати заробітної плати з 01.03.2018 по 31.12.2019 та суму заборгованості: 171 794,05 грн. (заробітна плата за період 01.03.2018 по 31.12.2019) + 8 488,83 грн. (сума компенсації) = 180 282,88 грн.

Однак, в травні 2020 року позивачу була частково погашена заборгованість із заробітної плати за березень, квітень, травень, серпень 2018 року в загальній сумі 45 735,48 грн. Станом на дату розгляду справи заборгованість по виплаті заробітної плати позивачу за період 01.09.2018 по 31.12.2019 становить 126 058,57 грн.

Щодо стягнення моральної шкоди відповідач зазначив наступне.

Відповідач вважає, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження своїх позовних вимог стосовно відшкодування моральної шкоди, спричиненої сильними моральними стражданнями, істотним погіршенням власного здоров`я, втратою нормальних життєвих зв`язків, що вимагало додаткових зусиль для організації свого життя; не надано доказів, які підтверджує факти страждань та зміну звичного способу життя позивача. Враховуючи вищезазначене, та відсутність вини відповідача і будь-яких протиправних діянь з його боку, вважаємо, що позивачем було не доведено факту спричинення моральної шкоди.

Крім того, посилання позивача, при визначенні ним розміру моральної шкоди на «душевні страждання та втрату нормальних життєвих зв`язків», не підтверджується дійсними обставинами справи, оскільки, як було зазначено вище, відповідач частково вже погасив заборгованість по заробітній платі, а позивач, всупереч завданих йому моральних страждань, продовжувала залишатись у трудових відношеннях з відповідачем на час подання позовної заяви і жодним чином не заявляла про свій намір щодо їх розірвання.

Також, судом має бути враховано, що позивач, як пенсіонер, має й інше джерело доходів, що дозволяє своєчасно сплачувати комунальні послуги та придбати необхідні ліки для власного лікування та оздоровлення. Таким чином, на думку відповідача, стягнення судом моральної шкоди в зазначеному позивачем розмірі, не відповідало б засадам розумності та справедливості.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 18.08.2003 працювала на Державному підприємстві «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» на посаді головного технолога відділу водопостачання та очистки промстоків, що підтверджується наказом №319-к від 18.08.2003 та копією трудової книжки.

Відповідач не належним чином виконує обов`язки по виплаті заробітної плати, внаслідок чого перед позивачем утворилась заборгованість по заробітній платі. З Довідки про нараховану та не виплачену заробітну плату ОСОБА_1 за період з 01.09.2018 по 31.12.2019 вбачається, що станом на 07.02.2020 року загальна сума заборгованості без урахування та включення податків, інших обов`язкових платежів, які підлягають відрахуванню із заробітної плати становить 171 794,05 грн. Вказаний факт не заперечується відповідачем.

07.05.2020 позивачу була часткова погашена заборгованість із заробітної плати в загальній сумі 45 735,48 коп. (березень, квітень, травень, серпень 2018).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова віл 19.02.2021, залишено без розгляду частину позовних вимог щодо стягнення з Державного підприємства "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" заборгованості із заробітної плати у розмірі 45 735 гривен 48 копійок.

На теперішній час розмір заборгованості по заробітній платі за період з 01.09.2018 по 31.12.2019 складає 126058,57 грн., що також не оспорюється відповідачем.

Таким чином, у суду немає сумнівів у достовірності тих даних щодо заробітної плати позивача, які зазначені у вищевказаних доводах.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ч. 1 ст. 94 КЗпП України).

Відповідно до ч. ст. 7 Кодексу законів про працю, ст. 15 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Відповідно до ст. 161 ЦПК України, особа має право звернутися до суду з вимогами про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку в порядку наказного або спрощеного позовного провадження.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Відповідач не належним чином виконує обов`язки по виплаті заробітної плати, внаслідок чого перед позивачем утворилась заборгованість по заробітній платі. З Довідки про нараховану та не виплачену заробітну плату ОСОБА_1 за період з 01.12.2018 по 31.12.2019 вбачається, що загальна сума заборгованості невиплаченої заробітної плати становить 126058,57 грн.

Крім того, статтею 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Порядок нарахування та виплати компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати встановлено ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»

Ст.1 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до вимогст.2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно наданого відповідачем ОСОБА_1 розрахунку розмір компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати становить 8488,83 грн.

Оскільки такий розрахунок проведений відповідачем та наданий позивачеві, він приймається судом до уваги при вирішенні спору.

Відповідно до норм ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць, також передбачено, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Відповідно до положень ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, судом встановлено та не спростовано відповідачем факт не здійснення компенсації позивачу втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Отже, з урахуванням того, що ДП «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» має заборгованість перед ОСОБА_1 у виплаті нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 126058,57 грн., а також компенсації у розмірі 8488,83 грн., суд дійшов висновку про задоволенні позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 134 547, 40 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, відповідно до положень якої передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 14.12.2016 у справі № 428/7002/14-ц, зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди. Підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із вказаною статтею є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) роз`яснено, що згідно статтею 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як зазначено позивачем, невиплата заробітної плати заподіює позивачеві величезні моральні страждання, адже тривалість та зухвалість порушення трудових прав позивача зі сторони відповідача призвело до сильних моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків та неабияких додаткових зусиль для організації свого життя та захисту свого порушеного права .

Верховний Суд у постанові від 18.01.2018 у справі № 362/7161/15-ц зазначив: враховуючи, що КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди у разі порушення трудових прав працівників, а стаття 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин справи, висновок суду про стягнення грошового еквівалента моральної шкоди є правильним. При вирішенні питання щодо розміру моральної шкоди, суди вірно врахували характер порушень та дій вчинених власником, а також те, що порушення законних прав позивача призвели до його душевних страждань, втрати ним нормальних життєвих зав`язків, які полягали у постійному страху залишитись без засобів існування, а також стресі, пов`язаному з неможливістю на самореалізацію суспільно-корисною працею, що очевидно позбавляє позивача стану внутрішньої рівноваги та сенсу соціального буття і завдає почуття незахищеності перед необґрунтованими діями власника.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що порушення права позивача на своєчасну виплату заробітної плати дійсно призвело до її душевних страждань, втрати нею нормальних життєвих зав`язків, які полягали у постійному страху залишитись без засобів існування та стресі, що очевидно позбавляло позивача стану внутрішньої рівноваги та сенсу соціального буття і завдало почуття незахищеності перед необґрунтованими діями відповідача.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо відсутності доказів спричинення моральної шкоди, адже сам факт порушення законного трудового права позивача свідчить про заподіяння моральних страждань, втрати нею нормальних життєвих зв`язків і вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18.01.2018 у цивільній справі № 362/7161/15-ц, які враховуються судом на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

З урахуванням розміру заборгованості по заробітній платі, тривалістю невиплати такої заробітної плати, виплатою заробітної плати після подання позову до суду, необхідністю позивача звертатись з вимогами про виплату заробітної плати до відповідача та державних установ, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 25 000,00 грн.

При зверненні до суду позивачем не було сплачено судовий збір, на підставі п.1 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», яка визначає, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі - у справах про стягнення заробітної плати.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Крім того, згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, з відповідача підлягає стягнення судовий збір на користь держави у розмірі 1345,50 грн., а також судовий збір на користь позивача у розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.13, 81, 141, 161, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди- задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» (, адреса: м. Харків, пр. Науки, 9) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) заборгованість по заробітній платі за період з 01.09.2018 по 31.12.2019 з урахуванням компенсації втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків виплати в розмірі 134 547 (сто тридцять чотири п`ятсот сорок сім) гривень 40 копійок.

Стягнути з Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» (, адреса: м. Харків, пр. Науки, 9) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду в розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» (, адреса: м. Харків, пр. Науки, 9) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Стягнути з Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» (, адреса: м. Харків, пр. Науки, 9) на користь держави судовий збір в розмірі 1345 (одна тисяча триста сорок п`ять) грн.50 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його складання мають право подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня вручення їм повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Харківського апеляційного суду до або через Дзержинський районний суд. м. Харкова.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, 31.03.2001, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , що знаходиться за адресою: вул. Військова, буд.2, кім. 10, м. Харків, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1056, видане 18.11.2002.

Відповідач: Державне підприємство «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь», адреса: пр. Науки, 9, м. Харків, .

Представник відповідача: Скобов Владислав Анатолійович, діє на підставі довіреності № 20 від 05.07.2019.

Суддя Д.М. Цвіра