КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року м. Київ

Справа № 369/11763/21

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Махлай Л.Д., Немировської О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Червоноградський завод металоконструкцій» на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 серпня 2021 року, постановлену у складі судді Янченка А.В.,

у справі за поданням державного виконавця Вишневого відділу Державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичної Віти Володимирівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Роксана Плюс» - ОСОБА_1 ,

встановив:

У серпні 2021 року державний виконавець Вишневого відділу Державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертична Віта Володимирівна звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон керівника юридичної особи ТОВ «Роксана Плюс» - Міненка Євгенія Вікторовича шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 серпня 2021 року у задоволенні подання відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, генеральний директор ТДВ «Червоноградський завод металоконструкцій» - Кухарчук А. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нове судове рішення, яким подання задовольнити, посилаючись на її незаконність, порушення судом першої інстанції норм процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що рішення господарського суду Київської області, яке набрало законної сили на сьогоднішній день боржником не виконано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання, боржником не здійснено.

Судом першої інстанції зроблено невірний висновок про те, що державний виконавець не довів факту ухилення керівника боржника від виконання судового рішення, а навпаки, переклав обов`язок по доведенню (вчинення будь-яких активних дій керівником боржника) з виконання судового рішення з боржника на стягувача. Вказує, що боржник знав про наявність рішення Господарського суду Київської області у справі № 911/1591/20 про стягнення з ТОВ «Роксана Плюс» на користь ТОВ «Червоноградський завод металоконструкцій» боргу 448 012,55 грн. та набрання ним законної сили, оскільки в розгляді цієї справи брав участь представник ТОВ «Роксана Плюс», просив суд оголосити перерву для укладення мирової угоди, проект якої розроблений був керівником боржника, про що чітко зазначено в самому рішенні суду. Тому суд в даній справі зобов`язаний був перевірити та витребувати з Господарського суду Київської області справу № 911/1591/20, здійснити виклик представника, який брав участь і з`ясувати, з яких причин ТОВ «Роксана Плюс» не відбирає поштову кореспонденцію від державного виконавця, а формально підійшовши до вирішення цієї справи.

Суд першої інстанції зобов`язаний був роз`яснити у рішенні, яким чином державний виконавець, надсилаючи на юридичну адресу ТОВ «Роксана Плюс» поштову кореспонденцію, яка здійснює діяльність, може поінформувати останнього у випадку не відібрання такої, і які дії йому слід вчинити для повідомлення та вручення поштової кореспонденції.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

У відзиві посилається на те, що боржником є юридична особа - ТОВ «Роксана Плюс», тоді як державний виконавець просить обмежити у праві виїзду за межі України керівника боржника - юридичної особи до виконання боржником - юридичною особою наказу господарського суду, посилаючись на ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України». Однак, у зазначеній статті визначено, що громадянину України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він (громадянин) ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов`язань. Обов`язкова умова для застосування тимчасових обмежень для виїзду за кордон, як ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, в розумінні ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», матеріалами справи не підтверджується. Неявка боржника на виклики приватного виконавця та ненадання відомостей про доходи товариства не є підставою для застосування до боржника такого виключного заходу як обмеження виїзду за кордон керівника цього товариства.

Виконавцем не доведено, яким чином обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника забезпечить виконання рішення суду, адже застосування судом норми щодо обмеження фізичної особи у перетині кордону України не є за своєю правовою природою видом санкції, тобто покарання за невиконання боржником рішення, а лише має на меті забезпечити виконання цього рішення суду. Вказує, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України є крайньою мірою впливу на боржника, та зважаючи на реальний розмір заборгованості боржника, застосування такого заходу як обмеження у праві виїзду за межі України є неспіврозмірним з розміром боргу.

В судовому засіданні представник керівника ТОВ «Роксана Плюс» ОСОБА_1 -ОСОБА_3 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити ухвалу суду без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представника ОСОБА_1 , з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець не довів факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням. Суд вважав, що таке подання підлягає розгляду в порядку ст. 441 ЦПК України.

З таким висновком суду повністю погодитись не можливо з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні у Вишневому відділі Державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 64532158 з примусового виконання наказу № 911/1591/20 від 22.01.2021 року, виданого Господарським судом Київської області про стягнення з ТОВ «Роксана Плюс» на користь ТОВ «Червоноградський завод металоконструкцій» боргу в розмірі 448 012 грн. 55 коп.

Постановою державного виконавця від 19.02.2021 року відкрито виконавче провадження № 64532158.

В ході проведених виконавчих дій встановлено, що згідно відповіді МВС за боржником зареєстровані транспортні засоби та згідно відповіді ДФС наявні відкриті розрахункові рахунки.

26.02.2021 року державним виконавцем прийнято постанову про арешт коштів боржника ТОВ «Роксана Плюс», яку направлено для виконання до АТ «УкрСиббанк» та до ПАТ «МТБ БАНК».

26.02.2021 року державним виконавцем прийнято постанову про арешт майна боржника та постанову про розшук майна боржника.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що за боржником відсутнє зареєстроване нерухоме майно, на яке можливо звернути стягнення.

Встановлено, що ОСОБА_1 є керівником ТОВ «Роксана Плюс».

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» , у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно зі статтею 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших відносин, крім справ, розгляд яких здійснюється за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 Цивільного процесуального кодексу України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Статтею 446 ЦПК України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, наказ від 22 січня 2021 року про стягнення з ТОВ «Роксана Плюс» на користь ТОВ «Червоноградський завод металоконструкцій» боргу в розмірі 448 012 грн. 55 коп. було видано Господарським судом Київської області у справі № 911/1591/20.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень справа № 911/1591/20 була розглянута Господарським судом Київської області в порядку господарського судочинства. Рішенням Господарського суду Київської області від 09 грудня 2020 року у вказаній справі стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Роксана Плюс» (ідентифікаційний код 41526141) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Червоноградський завод металоконструкцій» (ідентифікаційний код 01267395) : 370 013 грн. 68 коп. основної заборгованості, 71 377 грн. 99 пені та судові витрати 6620 грн. 88 коп. судового збору.

Розділом V Господарського процесуального кодексу України в редакції, що діє з 15.12.2017 року (статті 326-338) врегульовано процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у господарських справах.

Положеннями ст. 338 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Статтею 337 ГПК України визначено порядок тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Зокрема, вказаною статтею передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

З аналізу норм ст. 441, 446 ЦПК України, ст. 337, 338 ГПК України слідує, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи у зв`язку з невиконанням судового рішення у господарській справі, є одним із процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у господарських справах, а тому вирішується господарським судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Отже, з матеріалів справи встановлено, що подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника ТОВ «Роксана Плюс» - ОСОБА_1 було подано в рамках примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 22 січня 2021 року, виданого на виконання рішення Господарського суду Київської області від 09 грудня 2020 року у справі № 911/1591/20 про стягнення з ТОВ «Роксана Плюс» на користь ТОВ «Червоноградський завод металоконструкцій» заборгованості в розмірі 448 012 грн. 55 коп.

За таких обставин зазначене подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника - ТОВ «Роксана Плюс» - ОСОБА_1 помилково розглянуто судом в порядку ст. 441 ЦПК України, адже підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, суд першої інстанції помилково вирішив подання державного виконавця, подане при примусовому виконанні рішення господарського суду, в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з чим провадження у справі в цій частині підлягає закриттю відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Положенням ч. ч. 1, 2 ст. 377 ЦПК України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19 - 22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

З огляду на наведені обставини та норми процесуального права, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі за поданням державного виконавця Вишневого відділу Державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичної В.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника ТОВ «Роксана Плюс» - ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Червоноградський завод металоконструкцій» - задовольнити частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 серпня 2021 року - скасувати.

Провадження за поданням державного виконавця Вишневого відділу Державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичної Віти Володимирівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Роксана Плюс» - ОСОБА_1 - закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2021 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Махлай Л.Д.

Немировська О.В.