У х в а л а

05 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 361/1489/19

провадження № 61-18330 ск 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бондаренка Олександра Сергійовича, заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_2 , про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

В с т а н о в и в:

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2019 року задоволено скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бондаренка Олександра Сергійовича (далі - державний виконавець), заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_2 , про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії. Визнано неправомірними дії державного виконавця Бондаренка О. С. за виконавчим листом №361/963/14-ц, у виконавчому провадженні № 46225762 щодо внесення ОСОБА_1 до Єдиного реєстру боржників та встановлення щодо ОСОБА_1 тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Зобов`язано державного виконавця Бондаренка О. С. скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України від 23 лютого 2018 року у виконавчому провадженні № 46225762 та зняти відповідні обмеження про що повідомити ОСОБА_1 письмово.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року залишено без задоволення апеляційну скаргу державного виконавця Бондаренка О. С., а ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2019 року залишено без змін.

02 грудня 2020 року Подільський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - заявник) надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року (повний текст постанови складений 13 березня 2020 року).

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року, і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю - доповідача Ігнатенка В. М.

Ухвалою Верховного Суду від 14 грудня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги до 11 січня 2021 року, який не міг перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали, а саме, для надання обґрунтованої заяви з іншими підставами для поновлення строку на касаційне оскарження (з підтверджувальними доказами) та доказів сплати судового збору.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 14 грудня 2020 року, заявник надіслав матеріали на усунення недоліків, а саме докази сплати судового збору та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, посилаючись на те, що він пропустив цей строк з поважних причин. В клопотанні зазначає, що згідно витягу з журналу вхідної кореспонденції відділу ДВС, постанова Київського апеляційного суду у справі № 361/1489/19 від 11 березня 2020 року була вручена під підпис 17 листопада 2020 року, однак вищезазначена постанова особисто Бондаренку О. С. не надавалась.

Зазначені заявником доводи пропуску строку на касаційне оскарження є необгрунтованими, оскільки надані докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на подання касаційної скарги не підтверджують їх поважність. Наданими документами не підтверджується наявність непереборних причин, які не залежали від волі особи та об`єктивно унеможливлювали подання касаційної скарги у визначений законом строк, оскільки з листа Київського апеляційного суду від 16 березня 2020 року вбачається, що копія постанови від 11 березня 2020 року надійшла до Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві 07 квітня 2020 року (вх № 16727). Крім того, наданий журнал реєстрації загальної вхідної кореспонденції Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві передбачає інформацію лише за період з 07 квітня 2020 року по 07 квітня 2020 року, тому вказані причини пропуску строку на подання касаційної скарги є неповажними.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на касаційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на своєчасне одержання судових рішень, а також підготовку касаційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Заявником подано касаційну скаргу на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року лише 02 грудня 2020 року, та на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 14 грудня 2020 року, заявником надано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, однак наведені заявником у його клопотанні від 06 січня 2021 року причини пропуску строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними та бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження.

Таким чином, зазначені заявником підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року не можуть бути визнані судом поважними, а тому в задоволенні відповідного клопотання слід відмовити.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Положення аналогічного змісту містить також частина третя статті 393 ЦПК України.

Оскільки підстави, наведені державним виконавцем про поновлення строку на касаційне оскарження, визнані неповажними, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 393, пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бондаренка Олександра Сергійовича, заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_2 , про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук