Справа №173/1411/21
Провадження №2-о/173/73/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого судді - Петрюк Т.М.

При секретареві - Рудовій Л.В.

За участю: заявниці - ОСОБА_1 .

Заінтересованої особи - ОСОБА_2 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в за правилами окремого провадження в місті Верхньодніпровську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

29.07.2021 року до суду звернулася заявник ОСОБА_1 , з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, заінтересована особа: ОСОБА_2 .

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2021 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами окремого провадження з викликом учасників розгляду справи на 15 вересня 2021 року.

15.09.2021 року розгляд справи відкладений до 01.12.2021 року в зв`язку з неявкою учасників розгляду справи.

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України.

01.12.2021 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Згідно заявлених вимог заявник просить встановити факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 в період з 01.01.2004 року до 07.10.2017 року.

В обґрунтування заявлених вимог заявниця посилається на наступне: 07.10.2017 року вона уклала шлюб із ОСОБА_2 . Шлюб був зареєстрований у Вільногірському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 117.

Однак ще до реєстрації шлюбу вона та ОСОБА_2 , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

При цьому вона розірвала свій попередній шлюб з ОСОБА_3 ,, 13.02.1997 року, а ОСОБА_2 , розірвав свій попередній шлюб з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 , з 1998 року вона стала проживати з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу і прожили в такому статусі до дня укладення між ними шлюбу 07.10.2017 року.

Однак в той час сімейне законодавство не передбачало виникнення будь-яких прав у осіб, які проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Під час спільного проживання в 2012 році вони придбали автомобіль «Hyundai», право власності на який було зареєстровано за ОСОБА_2 , а в 2013 році придбали домоволодіння АДРЕСА_1 , право власності на яке було зареєстрована на її ім`я. Також під час їх спільного проживання ними було придбано багато іншого рухомого майна, яке підлягає державній реєстрації.

Приймаючи до уваги те, що вони вже є особами похилого віку, спільних дітей вони не мають, проте мають дітей від попередніх шлюбів, тому мають на меті врегулювати майнові відносини, які виникли між ними під час спільного проживання без реєстрації шлюбу, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала за підставами, викладеними в заяві.

Заінтересована особа, ОСОБА_2 , в судовому засіданні заявлені вимоги визнав та підтвердив факт спільного проживання без реєстрації шлюбу із заявницею в зазначений в заяві період.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову (заяви) є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом (заяви), права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених чи невизнаних прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, заслухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, свідків, з`ясувавши зміст заявленої вимоги, вивчивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України визначений перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачано, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як передбачено п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року № 5 з наступними змінами.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно із законом факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не встановлено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений документ який посвідчує факт, що має юридичне значення.

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право

Судом встановлено, що 07.10.2017 року заявниця уклала шлюб із ОСОБА_2 . Шлюб був зареєстрований у Вільногірському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 117, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

За доводами заявниці ще до реєстрації шлюбу вона та ОСОБА_2 , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

При цьому заявниця розірвала свій попередній шлюб з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, а ОСОБА_2 , розірвав свій попередній шлюб з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 ,, з 1998 року заявниця стала проживати з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу і прожили в такому статусі до дня укладення між ними шлюбу 07.10.2017 року, тобто до реєстрації шлюбу.

Відповідно до ч.1. 2 ст. 25 СК України - Жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі.

Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України -Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Факт проживання заявниці з ОСОБА_2 ,. однією сім`єю без реєстрації шлюбу визнається заінтересованою особою, ОСОБА_2 тому в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Відповідно до ч.1, 2, 4 ст. 3 СК України - Сім`я є первинним та основним осередком суспільства.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Виходячи з вищевикладеного, суд у відповідності з обраним заявником способом захисту прав, та враховуючи, що з квітня місяця 1998 року ні заявниця , ні ОСОБА_2 не перебували в іншому зареєстрованому шлюбі, вважає за можливе задовольнити вимоги в частині встановлення факту спільного проживання, як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу заявниці і ОСОБА_2 , а саме з 01 січня 2004 року по 07 жовтня 2017 року, оскільки вони проживали разом, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом та взаємними правами і обов`язками.

Встановлення факту спільного проживання потрібно заявниці для врегулювання майнових відносин, що виникли між нею та ОСОБА_2 , тобто має наслідком виникнення правовідносин, пов`язаних із шлюбу.

Відповідно до п. 7 ст. 294 ЦПК України понесені заявником судові витрати по сплаті судового збору в сумі 454.00 грн., заявниці не відшкодовуються та покладаються на заявницю.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 293-294, 315-316 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Вимоги за заявою ОСОБА_1 заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту, проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 01 січня 2004 року по 07 жовтня 2017 року.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 454.00 грн. покласти на заявницю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення виготовлений 08. 12.2021 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 20.12.2021 року

Дата набрання законної сили: 11.01.2022 року