Провадження № 2/761/2445/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мальцев Д.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ. Груп», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович, про визнання договорів недійсними,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 (позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ. Груп» (відповідач-2), Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (відповідач33), третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович, про визнання договорів недійсними, у якому просить:

-визнати недійсним договір № 727/К купівлі-продажу майнових прав від 17.09.2018 року який укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ЕС.ДІ.СІ. ГРУП»;

-визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 31.10.2018 року, якій укладений між ОСОБА_2 , від імені якого на підставі довіреності діє ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої сторони (посвідчений приватним нотаріусом КМНО Василенком О.А. за реєстровим номером 7448).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що за кредитним договором № 17/КВ-07 від 05.03.2007 року, який був укладений між ТОВ «Український промисловий банк» та позивачкою, остання отримала кредитні кошти у сумі 218 000 доларів США з датою повернення кредиту - 04.03.2017 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором 05.03.2007 року між сторонами цього договору було укладено іпотечний договір №2/Zквіп-07, предметом якого були нежилі приміщення (літера А).

За договором від 30.06.2010 року кредитні зобов`язання ТОВ «Укрпромбанк» були передані ПАТ «Дельта Банк».

В подальшому згідно Договору № 727/К купівлі-продажу майнових прав від 17.09.2018 року ПАТ «Дельта Банк» (продавець) передає у власність ТОВ «ЕС.ДІ.СІ. ГРУП» (покупець) майнові права, які включають право вимоги до боржників, зокрема, за кредитним договором № 17/КВ-07 від 05.03.2007 року, який був укладений між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 , які наведені у Додатку № 1 до цього Договору.

За наведених обставин позивачка просить визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав від 17.09.2018 року № 727/К з моменту його вчинення, на підставі ст.ст.203, 215,1054 ЦК України.

Станом на 31.10.2018 року майнові права за кредитним договором № 17/КВ-07 від 05.03.2007 року, в якому боржником виступала ОСОБА_1 належали ТОЕ «ЕС.ДІ.СІ. ГРУП»

На час посвідчення договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 31.10.2018 року ОСОБА_3 мав повноваження одночасно представляти ОСОБА_2 та ТОВ «ЕС.ДІ.СІ. ГРУП».

Таким чином, договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 31.10.2018 року між ОСОБА_2 , від імені якого на підставі довіреності діє ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої суперечить вимогам ст.ст. 203,215,ч.3 ст.238 ЦК України та є недійсним, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з даним позовом та з заявою про забезпечення позову шляхом накладання арешту на нежилі приміщення.

03.07.2020 року Шевченківський районний суд м. Києва своєю ухвалою заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладання арешту на нежилі приміщення по справі № 761/19474/20 - відмовлено заявнику.

06.07.2020 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

06.07.2020 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. клопотання позивача задоволено.

Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» завірені належним чином копії Договору №727/К купівлі-продажу майнових прав від 17.09.2018 року між ПАТ «Дельта -Банк» та ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» з додатком №1 та договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором №2/Zквіп-07 від 05.03.2007 року.

Витребувано у приватного нотаріуса КМНО Василенка О.А. (01032, м. Київ, вул. Саксаганського 119, оф.12) належним чином завірені копії документів(правочинів, довіреностей та ін.), які були підставами для посвідчення договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 31.10.2018 року, який укладений між ОСОБА_2 , від імені якого на підставі довіреності діє Мочинський Андрій Вікторович з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої сторони (посвідчений приватним нотаріусом КМНО Василенком О.А. зареєстрованим за номером 7448).

01.07.2021 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача-3, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

09.07.2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив від позивача, в якій вона просила відзив представника ПАТ «Дельта Банк» залишити без розгляду та не враховувати цей відзив під час розгляду справи.

Витребувані у Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» завірені належним чином копії Договору №727/К купівлі-продажу майнових прав від 17.09.2018 року між ПАТ «Дельта -Банк» та ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» з додатком №1 та договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором №2/Zквіп-07 від 05.03.2007 року - на адресу суду так і не надійшли.

Витребувані у приватного нотаріуса КМНО Василенка О.А. (01032, м. Київ, вул. Саксаганського 119, оф.12) належним чином завірені копії документів(правочинів, довіреностей та ін.), які були підставами для посвідчення договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 31.10.2018 року, який укладений між ОСОБА_2 , від імені якого на підставі довіреності діє ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої сторони (посвідчений приватним нотаріусом КМНО Василенком О.А. зареєстрованим за номером 7448) - на адресу суду так і не надійшли.

У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач-1, відповідач- 2 не скористалися своїм правом та не направили суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї.

За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідач 1, відповідач 2 у встановлений строк відзив на позовну заяву не надали, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявили, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи позовну заяву, судом встановлено, що за кредитним договором № 17/КВ-07 від 05.03.2007 року, який був укладений між ТОВ «Український промисловий банк» та позивачкою, остання отримала кредитні кошти у сумі 218 000 доларів США з датою повернення кредиту - 04.03.2017 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором 05.03.2007 року між сторонами цього договору було укладено іпотечний договір №2/Zквіп-07, предметом якого були нежилі приміщення (літера А) загальною площею 69,50 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (на даний час вулиця Вінниченка).

За договором від 30.06.2010 року кредитні зобов`язання ТОВ «Укрпромбанк» були передані ПАТ «Дельта Банк».

В подальшому згідно Договору № 727/К купівлі-продажу майнових прав від 17.09.2018 року ПАТ «Дельта Банк» (продавець) передає у власність ТОВ «ЕС.ДІ.СІ. ГРУП» (покупець) майнові права, які включають право вимоги до боржників, зокрема, за кредитним договором № 17/КВ-07 від 05.03.2007 року, який був укладений між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 , які наведені у Додатку № 1 до цього Договору.

У відповідності до ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 31.10.2018 року ОСОБА_2 , від імені якого на підставі довіреності діє ОСОБА_3 (надалі іменується «іпотекодержатель») з однієї сторони та ОСОБА_1 (надалі іменується «іпотекодавець») іменовані по тексту Сторони, керуючись ст.ст. 36,37 Закону України «Про іпотеку» та застереженням про врегулювання вимог іпотекодержателя, що міститься в договорі іпотеки №2/Zквіп-07 від 05 березня 2007 року, право вимоги за яким перейшло іпотекодержателю на підставі Договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідченим 31 жовтня 2018 року Василенком О.А. приватним нотаріусом КМНО за реєстровим № 7445, уклали цей договір про наступне: для задоволення вимог іпотекодержателя сторони дійшли згоди звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі предмета іпотеки у власність іпотекодержателя. Цей договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 31.10.2018 року посвідчений приватним нотаріусом КМНО Василенком О.А. за реєстровим номером 7448.

У відповідності до ст. 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Станом на 31.10.2018 року майнові права за кредитним договором № 17/КВ-07 від 05.03.2007 року, в якому боржником виступала ОСОБА_1 належали ТОВ «ЕС.ДІ.СІ. ГРУП»

Позивач зауважує, що на час посвідчення договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 31.10.2018 року ОСОБА_3 мав повноваження одночасно представляти ОСОБА_2 та ТОВ «ЕС.ДІ.СІ. ГРУП».

У відповідності до ч.3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

В матеріалах справи надані два нотаріально завірені Договори:

-іпотечний договір №2/Zквіп-07 від 05.03.2007 року; іпотекодержатель - ТОВ «Український промисловий банк»;

-про задоволення вимог іпотекодержателя від 31.10.2018 року; іпотекодержатель - ОСОБА_2 .

Тобто, представник ОСОБА_3 не вчиняв правочинів в особистих інтересах, діяв, як представник в інтересах довірителів, в межах наданих прав за довіреностями та в двох непов`язаних між собою правочинах.

В його діях не вбачається склад порушення відповідно до ч.3 ст. 238 ЦК України - тому що ТОВ «ЕС.ДІ.СІ. ГРУП» не посвідчувало нотаріально відступлення прав за іпотечним договором №2/Zквіп-07 від 05.03.2007 року відповідно до ч.3 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» - про що позивачу достеменно відомо з Витягів, наданих приватним нотаріусом Київського міського округу Василенком О.А. (що підтверджується п.6.1. Договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 31.10.2018 року).

Жодного документа на підтвердження прав вимоги відповідача-2 на іпотечний договір №2/Zквіп-07 від 05.03.2007 року матеріали справи не містять.

Перевіряючи відзив від відповідача-3, судом встановлено, що 02.03.2015 року, на підставі Постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 02.03.2015 №51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в AT «Дельта Банк».

У відповідності з рішеннями Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08.04.2015 № 71 від 03.08.2015 № 147 строки здійснення тимчасової адміністрації продовжувались до 02.09.2015р. та 02.10.2015р., відповідно.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Фондом гарантуванням вкладів фізичних осіб було прийнято Рішення від 02.10.2015 № 181 «Про початок процедури ліквідації AT «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора Банку», згідно з якими відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації AT «Дельта Банк» строком з 05.10.2015 по 04.10.2017 призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію AT «Дельта Банк».

На підставі Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 619 від 20.02.2017р. продовжено строки здійснення процедури ліквідації AT «Дельта Банк» на два роки до 04.10.2019р., а також повноваження ліквідатора AT «Дельта Банк».

У подальшому, на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 04 квітня 2019 року № 772 про продовження строків здійснення процедури ліквідації AT «Дельта Банк» строком на один рік з 05 жовтня 2019 року до 04 жовтня 2020 року включно та продовжено повноваження ліквідатора AT «Дельта Банк» Кадирова В.В., визначені вказаним Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52і, 53 Закону, у тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному цим Законом.

Наразі, з метою виконання всіх заходів, пов`язаних з ліквідацією AT «Дельта Банк», передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виконавчою дирекцію Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішенням № 1724 від 24.09.2020р. про продовження строків управління майном (активами) AT «Дельта Банк» та задоволення вимог його кредиторів на час існування обставин, що унеможливлюють здійснення продажу майна та задоволення вимог кредиторів.

Інформація про вказане рішення є загальновідомою, розміщеною на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 29.09.2019р. та доступною для ознайомлення для будь-яких користувачів.

Обставини, пов`язані з віднесенням AT «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних та запровадженням у ньому процедур тимчасової адміністрації та ліквідації є загальновідомими, а відтак, у відповідності з положеннями ч. 3 ст. 82 ЦПК України додатковому доведенню (доказуванню) не підлягають.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента, визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Суди повинні враховувати, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правова природа договору відступлення права вимоги полягає в тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, в якому виникло таке зобов`язання.

Вказані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути сплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Відповідно до частини першої статті 178 ЦК України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами (стаття 190 ЦК України).

Право вимоги у зобов`язанні є майновим правом, яке має цивільну оборотоздатність та може вільно відчужуватись з урахуванням обмежень, встановлених нормами глави 47 ЦК України.

Отже, відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни. Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути обумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не свідчить про наявність фінансової послуги, яка надається новим кредитором попередньому.

Зміст зобов`язання, у якому відступається право вимоги (оплата за поставлений товар, надану послугу, повернення наданих коштів тощо), не впливає на оборотоздатність цього майнового права, тому не має вирішального значення для відмежування договору відступлення права вимоги від договору факторингу.

У справі, що розглядається, AT «Дельта Банк» був позбавлений банківської ліцензії, перебував у процедурі ліквідації та розпродував свої активи з метою розрахунку зі своїми кредиторами.

Відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами є можливим не тільки на користь фінансових установ за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 зроблено висновок про те, що недійсність договору як приватно-правова категорія покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

При цьому, відповідно до ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про визнання договорів недійсними є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, ст.ст. 47, 178, 190, 203, 215, 512, 514, 626, 627, 638, 1077 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ. Груп», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович, про визнання договорів недійсними.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: