Справа № 522/544/20
Провадження 2/522/2824/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Донцова Д. Ю.,

при секретарі судового засідання - Смоковій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 27.01.2020 року звернулися ОСОБА_1 , ОСОБА_2 із позовними вимогами до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позову зазначається, що ОСОБА_1 був посередником (агентом) між «Hazeninternationaltrading» та ПАТ «Ічнянський молочно - консервний комбінат» у здійсненні переговорів та організації поставки молочних консерв, між якими було укладено Контракт міжнародний купівлі - продажу №12/03-18 від 13.03.2018 року. За умовами вищезазначеного контракту ПАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» мав здійснити поставку 20.868 тон згущеного молока вартістю 20304 доларів США. Розрахунок з ПАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» повинен був бути здійснений в два етапи - 30%, що складало 6000 доларів США і було сплачено 27.03.2018 року, а решту 70% необхідно, що складало 14204 доларів США, потрібно було сплатити перед відправленням товару. На час оплати 70%, зі слів позивачів, підприємство «Hazen international trading» не мав достатньо активів щоб здійснити розрахунок. ОСОБА_1 зазначає, що мав при собі грошові готівкові кошти в гривневому еквіваленті, проте, враховуючи особливості валютного регулювання в Україні, він не мав змоги розрахуватись від імені підприємства «Hazen international trading» із ПАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат»,а тому йому для розрахунку потрібна була третя особа - юридична особа нерезидент, яка здійснить розрахунки за вказаним договором віл імені «Hazen international trading».

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у своєму позові зазначають, що сусід по торговому місцю на ринку «Барабашова» ОСОБА_4 порекомендував їм звернутися до посередника ОСОБА_5 , який проживає в місті Одеса та має у власності фірми-нерезиденти, і за комісійну винагороду у розмірі 185 доларів США допоможе з розрахунками за Контрактом міжнародної купівлі - продажу №12/03-18 від 13.03.2018 року. Позивачі проводили переговори з ОСОБА_5 щодо вищезазначених розрахунків за номерами телефону НОМЕР_1 , НОМЕР_2 здебільшого із використанням месенджера WhatsApp. Саме у такий спосіб, зі слів позивачів, вони отримали дані банківської картки ПАТ КБ «ПриватБанк» за номером карткового рахунку НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_3 .

Позивачі зазначають, що саме 10.04.2018 року на вищезазначений картковий рахунок ними була зарахована сума коштів у розмірі 373920,00 грн. через касу відділення ПАТ КБ «ПриватБанк». На підтвердження вищезазначеного ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали суду копії банківських квитанцій на суму 213920,00 грн. 160000,00 грн. Зі слів позивачів вищезазначені суми мали бути використані як розрахунок за Контрактом міжнародної купівлі-продажу № 12/03-18 від 13.03.2018 року та комісійна винагорода посередника ОСОБА_5 .

Зі слів позивачів, за вищезазначеними домовленостями,оплати від імені підприємства «Нazen international trading» на розрахунковий рахунок ПАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» так здійснені і не були, а посередники ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перестали виходити на зв`язок. Лише 19.04.2018 року позивачами було начебто отримано повідомлення від посередників зі скріншотом зображення підтвердження платежу в міжнародній системі грошових переказів (Swift) у розмірі 14200 доларів США, який за переконаннями позивачів був підробленим. Жодних грошових коштів протягом 10.04.2018 року і до 19.04.2018 року за даними позивачів ПАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» (L.L.C. Proviant) коштів не отримало. Враховуючи зазначене, підприємством «Hazen international trading» згодом було самостійно здійснено оплату за Контрактом міжнародної купівлі - продажу № 12/03-18 від 13.03.2018 року.

Позивачами зазначено, що ними проводилось досудове врегулювання спору у вигляді переговорів з посередниками ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Проте, такі переговори не дали результатів, оскільки посередники ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відмовилися здійснити повернення позивачам грошових коштів в сумі 373 920,00 грн.

06.07.2018 року одним з позивачів, ОСОБА_1 ,було оформлене звернення до Київського відділу поліції ГУ НП в Харківській області щодо незаконного заволодінням його грошовими коштами шахрайським, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки. Заяву ОСОБА_1 внесена до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0002916 від 07.07.2018 року з кваліфікацією кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. У подальшому ОСОБА_1 було визнано потерпілим у даному кримінальному провадженні про що до позовної заяви було додано довідку Київським відділом поліції в Харківській області.

У позовній заяві міститься твердження позивачів про те, що вони стали жертвами шахрайських дій збоку відповідача, ОСОБА_3 , який у змові з іншими особами обманним шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки отримав належні позивачам грошові кошти у сумі 373 920 грн., пообіцявши надати послуги із посередництва у придбанні продовольчих продуктів ПАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат», шляхом внесення оплати за Контрактом міжнародної купівлі - продажу № 12/03-18 від 13.03.2018 року.

15.01.2020 року Приморським судом м. Одеси було винесено ухвалу про забезпечення позову до подачі позовної заяви, шляхом накладення арешту на грошові кошти у сумі 373920 гривень, які належать ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) та знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_3 у ПАТ КБ «ПриватБанк».

17.01.2020 року Приморським судом м. Одеси було винесено ухвалу про виправлення описки в ухвалі суду про забезпечення позову до подачі позовної заяви від 15.01.2020 року, третій абзац резолютивної частини ухвали викладено в іншій редакції.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.01.2020 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.02.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_10 підтримав позовну заяву, просив задовольнити, з підстав викладених в позові, представник відповідача - адвокат Главацький Ю. А., проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях від 02.02.2021 року, та просив суд відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивачів, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІПН: НОМЕР_5 зробив платіж 10.04.2018 року на суму 160000,00 грн. рахунок отримувача № НОМЕР_6 , отримувач ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою від 11.11.2019 року №80PKL6VVM24T6K8M та примірника клієнта заяви на переказ готівки від 10.04.2018 року, в якому зазначено призначення платежу «надходження готівки з платіжної картки».

Відповідно довідки від 06.11.2019 року №FVQ4MSIKMEK1SGA8, ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_7 проводив платіж в розмірі 213920,00 грн, 10.04.2018 року на картку № НОМЕР_6 клієнта ОСОБА_3 , що також підтверджується примірником клієнта заяви на переказ готівки від 10.04.2018 року, в якому зазначено призначення платежу «надходження готівки з платіжної картки».

Позивачі вважають, що вищевказані грошові кошти безпідставно набуті відповідачем та такими, що підлягають поверненню позивачам, проте, суд керується ст. 1212 ЦК України, яка регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4)відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до ч. 1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Верховний Суд в постанові від 30.08.2018 року по справі № 334/2517/16-ц зазначає, що майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Набуття однією із сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

Тобто, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно позивачу.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

З матеріалів справи вбачається, що спірні грошові кошти у розмірі 373 920,00 грн. перераховані позивачами на рахунок відповідача, що вбачається із наданих позивачем копій квитанцій. Отримання відповідачем коштів відбулось в не заборонений цивільним законодавством спосіб. Суду не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що перерахування грошових коштів відбулося в межах здійснення господарської діяльності, а саме в межах здійснення розрахунків за Контрактом міжнародний купівлі - продажу № 12/03-18 від 13.03.2018 року.

Позивачами не було надано суду жодних доказів на підтвердження того, що вищевказані грошові кошти були отримані відповідачем без достатньої правової підстави.

Факт отримання Відповідачем вказаних коштів, що підтверджується наявними у справі довідками ПАТ КБ «Приватбанк», сам по собі не є належним та допустимим доказом тієї обставини, що відповідач зберігає у себе майно без достатньої правової підстави та зобов`язаний його повернути на користь позивачів.

Суд критично оцінює посилання позивачів на безпідставність отримання грошових коштів відповідачем, оскільки Контракт міжнародної купівлі - продажу № 12/03-18 від 13.03.2018 року стосувався господарських правовідносин виключно між підприємством «Hazeninternationaltrading» та ПАТ «Ічнянський молочно - консервний комбінат» (L.L.C. Proviant). Всі інші розрахунки між позивачами та відповідачем носять приватно - правовий характер.

Так, у даному спорі позивач повинен довести наявність трьох умов, які б підтверджували зобов`язання з безпідставного набуття майна, а саме: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна, проте такі факти позивачем не доведені належними та допустимими доказами.

Стосовно тверджень позивачів про наявність в діях відповідача ознак шахрайства суд вважає за потрібне зазначити наступне.

У витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002916 від 07.07.2018 року зазначено, що фабула справи полягає у тому, що невстановлені особи шахрайським шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки заволоділи грошовими коштами ОСОБА_1 , чим спричинили йому матеріальну шкоду. При цьому немає жодних вказівок на те, що саме відповідач, ОСОБА_3 , вчинив будь-які шахрайські дії щодо ОСОБА_1 .

Суду не було надано жодних доказів, які б підтверджували факт існування кримінального провадження, де б статус обвинуваченого чи підозрюваного був присвоєний відповідачеві, зокрема, вироку суду, який б підтвердив факт вчинення злочину саме відповідачем ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою вчиненні злочину не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

У частинах 1, 2, 5 ст. 17 КПК України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Судом також досліджені письмові пояснення представника відповідача про те, що 24.09.2020 року Одеським апеляційним судом у провадженні № 22-ц/813/579/20 (справа № 522/9367/19) було винесено постанову про усунення перешкод у користуванні ОСОБА_3 поточним рахунком у гривні, відкритим у ПАТ КБ «Приватбанк» та який обслуговується через банківську картку № НОМЕР_3 , шляхом розблокування поточного рахунку(поновлення проведення зупинених фінансових операцій за даним рахунком). Суд зобов`язав банківську установу усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_3 поточним рахунком у євро, відкритому у ПАТ КБ «Приватбанк» та який обслуговується через банківську картку № НОМЕР_8 , виданою Банком на ім`я ОСОБА_3 та електронних систем Приват 24, шляхом розблокування поточного рахунку (поновлення проведення зупинених фінансових операцій за даним рахунком). Крім того було стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 три відсотка пені у розмірі 1 400 000 гривень за невиконання (прострочення виконання, неналежне виконання) зобов`язань від суми 1 400 000 гривень, що була заблокована на банківській картці № НОМЕР_3 , а також три відсотка пені у розмірі 891 993,6 гривень за невиконання (прострочення виконання, неналежне виконання) від суми 4 000 євро, що була заблокована на банківській картці № НОМЕР_8 . Отже, судом вже було встановлено факт протиправного блокування карткових рахунків відповідача, ОСОБА_11 ,зі сторони ПАТ КБ «Приватбанк».

Так відповідно до ст. 82 ЦПК України підставами для звільнення від доказування є наявність обставин, які визнаються учасниками справи або таких, які визнано загальновідомими, наявність обставин, встановлених рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Таким чином, позивачами не було доведено відсутність правової підстави набуття відповідачем грошових коштів у заявленому розмірі 373 920,00 грн., не надано жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового засідання, а отже позовні вимоги є необґрунтованими.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, судовий збір стягненню з відповідача не підлягає.

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Отже, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, що були накладені ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.01.2021 року у вигляді накладення арешту на грошові кошти у сумі 373 920 грн., які належать ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ), що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_3 відповідного рахунку у АТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299 код ЄРДПОУ 14360570, юридична адреса 01001 м. Київ, вул. Грушевського, 1д, адреса для листування : м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30).

Керуючись ст. ст. 11, 1212 ЦК України,10, 13, 18, 19, 82, 142, 158, 258, 259, 263, 265, 268, 279, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.01.2020 року, а саме арешт на грошові кошти у сумі 373 920 грн., які належать ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ), що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_3 відповідного рахунку у АТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299 код ЄРДПОУ 14360570, юридична адреса 01001 м. Київ, вул. Грушевського, 1д, адреса для листування: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч. 1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 19.02.2021 року

Суддя Д.Ю. Донцов