набрало чинності "___"_________20____р.
Справа № 665/1450/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2021 р. Чаплинський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді - Березнікова О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Собчук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чаплинка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивача звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати за нею право власності на квартиру загальною площею 63,3 кв.м, житловою площею 40,7 кв.м, розташовану за адресою: квартира АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В позові посилається на те, що після смерті батька відкрилась спадщина, яка складається з вказаного майна. Батько позивачки є власником вказаної квартири. Звернувшись до Чаплинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вказане майно, позивачці було відмовлено у зв`язку з невідповідністю правовстановлюючого документу вимогам законодавства. На даний час не може реалізувати своє право на успадкування зазначеної квартири.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

ОСОБА_2 надала суду заяву про визнання позовних вимог позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову на підставі наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 13 червня 2000 року Хлібодарівською сільською радою Чаплинського району Херсонської області.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на квартиру загальною площею 63,3 кв.м., житловою площею 40,7 кв.м., розташовану за адресою: квартира АДРЕСА_1 , що належала померлому на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 02 березня 1992 року між спадкодавцем та Хлібодарівською сільською радою, посвідченого секретарем виконавчого комітету Хлібодарівської с/р 23.04.1992 та зареєстрованого в реєстрі за № 128.

Відповідно до норм чинного, на момент виникнення правовідносин, законодавства вищезазначений договір купівлі-продажу було зареєстровано в Каховському бюро технічної інвентаризації, що підтверджується копією реєстраційного посвідчення, виданого Каховським БТІ 15.11.1993 та записаного в реєстровій книзі за №216/1.

ОСОБА_1 , є спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 09 січня 1976 року Асканія-Нова селищною радою Чаплинського району Херсонської області.

Крім неї спадкоємцем за законом була її мати та дружина спадкодавця - ОСОБА_4 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 19 листопада 2020 року Чаплинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (додається).

Також, спадкоємцем є рідна сестра позивачки - ОСОБА_2 , але вона фактично відмовилася від прийняття спадщини та не має наміру оформляти свої спадкові права, про що також свідчить її заява про визнання вимог позивача.

Позивачка звернулася до державного нотаріуса Чаплинської держаної нотаріальної контори Херсонської області, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька та матері на вказане майно, але нотаріусом було відмовлено у зв`язку з невідповідністю правовстановлюючого документу вимогам законодавства.

Відповідно до постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.07.2021 вбачається, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняли його дружина ОСОБА_4 , дочка ОСОБА_1 (позивачка) та дочка ОСОБА_2 (відповідачка), проте спадщину не оформили. Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла її дочка ОСОБА_1 (позивачка).

Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності.

Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Разом з тим, слід відмітити, що батько позивачки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому, відповідно до п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, його положення застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, крім того, згідно з п. 5 прикінцевих та перехідних положень цього ж Кодексу, правила книги шостої (Спадкове право) ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання ним чинності.

Також згідно з ч. 1 ст. 5 цього ж Кодексу, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_3 помер до набрання чинності ЦК України від 16 січня 2003 року, необхідно керуватися положеннями ЦК України (в редакції 1963 року).

З наведеного вбачається, що на час відкриття спадщини був чинним ЦК України (в редакції 1963 року), нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини).

Нормами статті 524 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Разом з тим, відповідно до статті 548 ЦК України (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Також, відповідно до ч.1 ст. 6 ЦК України (в редакції 1963 року) встановлено перелік способів захисту цивільних прав шляхом: визнання цих прав; відновлення становища, яке існувало до порушення права, і припинення дій, які порушують право; присудження до виконання обов`язку в натурі; компенсації моральної шкоди; припинення або зміни правовідношення; стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках, передбачених законом або договором, неустойки (штрафу, пені), а також іншими засобами, передбаченими законом.

Тобто, за змістом ст.6 ЦК України (в редакції 1963 року) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України (в редакції 2004 року) незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України (в редакції 2004 року) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1297 ЦК України (в редакції 2004 року) передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року N 15-рп/2004 у справі N 1-33/2004.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що батько позивачки за життя був власником спірної квартири. Позивачка спадщину після смерті батька прийняла та звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак у видачі цього свідоцтва нотаріус відмовила.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що право позивачки підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання за нею права власності на спірне майно в порядку спадкування за законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , в цілому право власності на квартиру загальною площею 63,3 м.кв., житловою площею 40,7 м.кв., розташованої за адресою: квартира АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Березніков