ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8473/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т. О. з секретарем судового засідання Кримчук Я. Р.,розглянувши в судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2009 року публічне акціонерне товариство «ОТП» (далі за текстом - ПАТ «ОТП Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позичальник, відповідач 1) та ОСОБА_2 (далі також - ОСОБА_2 , поручитель, відповідач 2) про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: заборгованості за кредитом і відсотками в сумі 54 946,92 дол. США, що є еквівалентом 439 465,47 грн., та за штрафними санкціями (пенею і штрафом) в сумі 4 645,11 грн.

Позов обґрунтований такими обставинами. На підставі кредитного договору від 21.09.2007 № ML-009/327/2007 ПАТ «ОТП Банк» надав позичальнику ОСОБА_1 кредит в сумі 42 910,65 дол. США зі сплатою 4,49% річних + FIDR. Виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором було забезпечено порукою згідно з укладеним з ОСОБА_2 договором поруки від 21.09.2007 № SR-009/327/2007. Позичальником частково було погашено заборгованість відповідно до графіку погашення кредиту, однак в подальшому виконання зобов`язань за кредитним договором припинилось. Станом на 07.08.2009 заборгованість відповідача 1 по кредиту складає 42 888,64 дол. США, заборгованість за відсотками - 12 058,28 дол. США, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань, нарахована відповідно до пункту 4.1.1. договору, - 4 420,11 грн. Також позивач на підставі пункту 4.1.2. договору нарахував штраф в розмірі 225 грн. 04.03.2008 позивач на підставі пункту 1.9. кредитного договору надіслав ОСОБА_1 вимогу про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, яка підлягала виконанню протягом 30 календарних днів з дня її одержання, проте позичальник борг не сплатила. Відповідно до умов договору поруки у випадку невиконання позичальником боргових зобов`язань перед банком поручитель зобов`язаний здійснити виконання боргових зобов`язань в обсязі, заявленому банком, протягом трьох банківських днів з дати надіслання банком відповідної письмової вимоги. Таку вимогу позивач надіслав ОСОБА_2 23.04.2009, проте остання її проігнорувала.

Ухвалою від 09.11.2009 суд відкрив провадження за цим позовом та призначив справу в попереднє засідання.

Ухвалою від 23.11.2009 справа була призначена до розгляду в судовому засіданні.

29.01.2010 суд ухвалив заочне рішення про задоволення позову ПАТ «ОТП Банк» в повному обсязі.

18.06.2019 відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою від 17.10.2019 суд поновив строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, скасував заочне рішення та призначив справу до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче засідання на 27.03.2018.

Рух справи після скасування заочного рішення, заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії суду.

22.01.2020 від товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі також - ТОВ «ОТП Факторинг Україна», позивач) надійшла заява про залучення його до участі у справі як правонаступника позивача.

03.02.2020 від представника відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, клопотання про витребування доказів та клопотання про призначення експертизи.

20.02.2020 від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надійшла відповідь на відзив та заява про збільшення (розміру) позовних вимог.

В підготовчому засіданні 20.02.2020 суд залучив до участі у справі як правонаступника позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна», прийняв до розгляду відзив, відповідь на відзив і заяву про збільшення розміру позовних вимог та оголосив перерву в підготовчому засіданні на 16.03.2020.

10.03.2020 від представника відповідача 1 надійшли заперечення на відповідь на відзив.

16.03.2020 від представника відповідача 1 надійшли клопотання про призначення почеркознавчої експертизи та документи з вільними зразками підпису та почерку відповідача.

В підготовчому засіданні 16.03.2020 суд відібрав експериментальні зразки підпису відповідача 1 та постановив ухвалу про призначення почеркознавчої експертизи, витребування від позивача об`єктів дослідження та зупинення провадження у справі.

03.06.2020 від позивача надійшли документи для проведення експертизи.

09.07.2020 від експертної установи надійшли матеріали цивільної справи разом з актом про невідповідність ухвали про призначення експертизи переліку доданої до ухвали документів.

Ухвалою від 23.07.2020 суд поновив провадження у справі та призначив розгляд питання про усунення невідповідностей в підготовчому засіданні на 06.08.2021.

Ухвалою від 06.08.2020 суд вніс зміни до ухвали про призначення експертизи, направив матеріали справи до експертної установи та зупинив провадження у справі.

31.12.2020 від експертної установи надійшов висновок судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою від 23.03.2021 суд поновив провадження у справі та призначив справу до розгляду по суті в судове засідання на 28.04.2021.

28.04.2021 від представника позивача Філіпчук Н. М. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник, будучи належним чином повідомленими про місце, час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явилися без повідомлення причин неявки.

Відповідач ОСОБА_2 про розгляд справи повідомлялась за зазначеним у позовній заяві та у договорі поруки місцем її проживання, проте судові повістки повернулися без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», жодних заяв та клопотань від неї на надходило, правом на подання відзиву вона не скористалась.

Зважаючи на те, що справа тривалий час перебуває в провадженні суду, а надані сторонами докази є достатніми для прийняття обґрунтованого рішення, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності її учасників.

Вимоги сторін та стислий виклад позицій учасників справи.

Згідно з остаточними вимогами, викладеними у заяві про збільшення (розміру) позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за тілом кредиту та процентами, яка виникла станом на 17.01.2020, в загальному розмірі 53 432,21 дол. США, що на дату проведення розрахунку еквівалентно 1 287 304,83 грн., та пеню за прострочення виконання зобов`язання, нараховану за період з 17.01.2019 по 17.01.2020, в розмірі 4 698 862,21 грн.

Заперечення відповідача ОСОБА_1 мотивовані тим, що кредитний договір з ПАТ «ОТП Банк» вона не укладала і кошти не отримувала, підписи у кредитному договорі та додатках до нього їй не належать, а тому зобов`язання перед банком у неї не виникло. Відповідач зазначила, що напередодні укладення кредитного договору їй було проведено складну операцію та вона знаходилась на стаціонарному лікуванні, зобов`язання кредитним договором вона не виконувала, жодних повідомлень від банку не отримувала, а об`єкт нерухомого майна, який наче б-то був переданий в іпотеку, ніколи їй не належав.

Позивач заперечив проти аргументів відповідача ОСОБА_1 та вказав, що в матеріалах кредитної справи містяться документи, які підтверджують її дії та волевиявлення на укладення кредитного договору, а саме: засвідчені позичальником копія паспорта та ідентифікаційного номера; анкета-заява фізичної особи на отримання кредиту від 05.09.2007; заява від 21.09.2007; інформаційний листок про умови кредитування по програмі «Житло в кредит»; заява від 02.11.2007 про надання в банк нотаріально посвідченої копії договору купівлі-продажу предмета іпотеки; копія звіту суб`єкта малого підприємництва-фізичної особи платника єдиного податку за перший та другий квартал 2007 року; копія свідоцтва про сплату єдиного податку та свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця. Окрім того, 21.09.2007 між банком та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки від 21.09.2007 № PCL-009/327/2007 про передачу в іпотеку квартири, на яку видавався кредит. 24.04.2014 ОСОБА_1 зверталася до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» із заявою про добровільну реалізацію заставленого майна. Такий факт звернення спростовує позицію позичальника про відсутність кредитних правовідносин з позивачем.

Фактичні обставини, встановлені судом.

21.09.2007 між ЗАТ «ОТП Банк» (банком) та ОСОБА_1 (позичальником) укладено кредитний договір № ML-009/327/2007, предметом якого є надання банком позичальнику кредиту в іноземній валюті в розмірі 42 910,65 дол. США зі строком кредитування до 21.09.2037 (т. 1 а.с. 6-17).

Цільовим призначенням кредиту є придбання нерухомого майна - чотирьохкімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 3 частини № 1 кредитного договору за користування кредитними коштами позичальник сплачує банку проценти за процентною ставкою 4,49% річних (фіксований відсоток) +FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору).

Згідно з умовами пункту 4 частини № 1 кредитного договору, пункту 1.11 частини № 2 кредитного договору та Графіку платежів позичальник зобов`язався повертати кредит та сплачувати нараховані проценти у валюті кредиту щомісячно, рівними частинами - по 446,88 дол. США, з нарахуванням процентів на залишок заборгованості по кредиту.

За порушення прийнятих на себе зобов`язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов`язань за кожний день прострочення (пункт 4.1.1. частини № 2 кредитного договору).

Згідно з умовами, визначеними пунктом 1. 9. частини № 2 кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником або поручителем та/або майновим поручителем своїх боргових та/чи інших зобов`язань за цим договором чи іншими укладеними з банком договорами та/або умов документів забезпечення. При цьому зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги.

Вказаний пункт містить застереження про те, що реалізація положень цього пункту не буде розглядатися сторонами як одностороння зміна умов цього договору, а є одним із способів виконання боргових зобов`язань, встановлених за взаємною домовленістю сторін.

Виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечувалось порукою згідно з укладеними 21.09.200 між ЗАТ «ОТП Банк» (банком) та ОСОБА_2 (поручителем) договором поруки № SR-009/327/2007, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитором в повному обсязі таких зобов`язань (т. 1 а.с. 100-101).

Згідно з пунктом 1.2. договору поруки поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно.

Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором № ML-009/327/2007, натомість позичальник узяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті процентів у встановлені договором строки та розмірах порушила, що підтверджується випискою з поточного рахунку позичальника ОСОБА_1 та випискою по рахунку сумнівної заборгованості № НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 19-95).

Судом установлено, що на виконання зобов`язань за кредитним договором позичальником було здійснено лише два платежі - у жовтні та грудні 2007 р., після чого жодних сплат за кредитним договором до банку не надходило.

27.02.2008 банк направив позичальнику ОСОБА_1 досудову вимогу про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, а саме: суми кредиту в розмірі 44 282,35 дол. США, суми відсотків за користування кредитом в розмірі 1 393,71 дол. США та штрафу в розмірі 75 грн. (т. 1 а.с. 96, 97, 98).

Повідомлення про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 отримала 13.03.2008 (т. 1 а.с. 99), проте у встановлений договором строк вимогу кредитора не виконала.

23.04.2009 банк відповідно до пункту 3.1. договору поруки направив поручителю ОСОБА_2 вимогу про виконання боргових зобов`язань за кредитним договором в загальному розмірі 52 611,94 дол. США, що включає заборгованість за кредитом (тілом кредиту) в сумі 42 888,64 дол. США, заборгованість за процентами в сумі 9 723,30 дол. США, а також штрафних санкцій в сумі 4 421,26 грн. (т. 1 а.с. 102, 103), проте вимоги кредитора поручитель не виконала.

Заочним рішенням у цій справі з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» була стягнута заборгованість за кредитним договором, нарахована станом на 07.08.2009, в загальному розмірі 444 110,58 грн., яка складається із заборгованості та кредитом і відсотками в сумі 439 465,47 грн. та штрафних санкцій в сумі 4 645,11 грн.

За договором купівлі-продажу кредитного портфелю від 28.05.2010 ПАТ «ОТП Банк»» (продавець) продав (відступив) ТОВ «ОТП Факторинг Україна (покупцю) за винагороду права вимоги на кредитний портфель - права вимоги до боржників (їх поручителів) щодо сплати загальної суми заборгованості боржників перед продавцем за кредитними договорами, у тому числі і за кредитними договором № ML-009/327/2007 та договором поруки № SR-009/327/2007 (т. 2 а.с. 149-155, 156)

З витягу з Додатку № 1 до цього договору вбачається, що позивач набув право вимоги до відповідачів на суму заборгованості в загальному розмірі 53 533,66 дол. США, що включає заборгованість за кредитом (тілом кредиту) в сумі 42 888,64 дол. США та заборгованість за процентами в сумі 10 645,02 дол. США.

Мотивувальна частина.

Відповідно до положень частини 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 626 цього Кодексу дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а у статті 627 закріплено принцип свободи договору, яка полягає передусім у вільному виявленні волі сторін на вступ у договірні відносини.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За приписом статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України).

Статтею 1055 цього Кодексу встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з частинами 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_1 посилалась на те, що кредитний договір з ПАТ «ОТП Банк» вона не укладала і кошти від банку не отримувала.

Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Докази згідно положень статей 77-80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

На підтвердження заперечень проти позову відповідачем ОСОБА_1 надано виписку з картки стаціонарного хворого, з якої вбачається, що в період з 10.09.2007 по 24.09.2007 вона перебувала на стаціонарному лікуванні в Центрі нейрохірургії Київської обласної клінічної лікарні, де 20.09.2007 їй було проведено оперативне втручання (т. 2 а.с. 121), що і стало підставою для скасування заочного рішення.

Водночас доводи відповідача про відсутність волевиявлення на укладення кредитного договору спростовуються наданими позивачем копіями документів з матеріалів її кредитної справи, зокрема, засвідченими її власним підписом копією паспорта та ідентифікаційного номера; анкетою-заявою на отримання кредиту від 05.09.2007; заявою про роз`яснення положень сімейного законодавства від 21.09.2007; копією звіту суб`єкта малого підприємництва-фізичної особи - платника єдиного податку за перший та другий квартал 2007 року; копіями свідоцтва про сплату єдиного податку та свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (т. 2 а.с. 189, 190, 191, 195-198, 200, 201, 203).

Згідно з наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення у березні 2008 р. ОСОБА_1 особисто отримала вимогу банку про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, на яке жодним чином не відреагувала, що також свідчить не на користь її стверджень про те, що до 2019 р. вона не була обізнана з претензіями банку щодо неповернення кредиту.

Що стосується договору про надання споживчого кредиту, що був укладений 08.08.2008 між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» (т. 2 а.с. 111-120), то суд його відхиляє як неналежний доказ з огляду на відсутність законодавчих чи інших заборон та обмежень щодо укладення однією особою кількох кредитних договорів.

З метою встановлення належності підпису позичальника на кредитному договорі та інших документах щодо отримання кредиту суд за клопотанням відповідача призначив почеркознавчу експертизу, в рамках проведення якої експерту для дослідження надавались оригінальні примірники кредитного договору від 21.09.2007 № ML-009/327/2007, додатку № 1 до кредитного договору - Графіку платежів, інформаційний листок «Умови кредитування по програмі «Житло в Кредит», заява від імені відповідача від 02.11.2007 на ім`я керуючого відділенням Політехнічного ЗАТ «ОТП Банк», а якості порівняльного матеріалу - вільні та експериментальні зразки почерку та підпису ОСОБА_1 .

За результатами проведення судової почеркознавчої експертизи отримано висновок експерта № СЕ-19-20/27931-ПЧ від 23.12.2020, згідно з яким підписи від імені позичальника у кредитному договорі від 21.09.2007 № ML-009/327/2007 та в додатку № 1 до кредитного договору - Графіку платежів, виконані самою ОСОБА_1 .

Дослідженням висновку експерта установлено, що за формою та змістом він відповідає вимогам статті 102 ЦПК України та Інструкції про порядок призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 у редакції Наказу від 20.12.2012 № 1950/5,

У висновку, складеному кваліфікованим і не зацікавленим у справі експертом, попередженим про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, детально викладено хід та методи дослідження та відображено, за якими ознаками експерт встановив, що підписи у кредитному договорі та додатку до нього виконані відповідачем.

Висновок експерта узгоджується з іншими, дослідженими та перевіреними судом доказами і не суперечить ним, належних, допустимих та достатніх доказів, які б його спростовували, відповідачем не надано, а відтак суд покладає його в обґрунтування рішення та вважає доведеним факт підписання ОСОБА_1 кредитного договору, що свідчить про наявність її волевиявлення на його укладення та отримання кредитних коштів.

Слід зазначити, що за результатами експертного дослідження інших документів, пов`язаних з укладенням та виконанням кредитного договору, а саме: інформаційного листка «Умови кредитування по програмі «Житло в Кредит» від 27.09.2007 та заяви від 24.04.2014, адресованої директору ТОВ «ОТП Факторинг Україна», установлено, що підписи на них виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Водночас вказана обставина не має істотного значення для вирішення цієї справи, оскільки не спростовує підписання ОСОБА_1 самого договору, що є доказом ознайомлення її з предметом договору та усіма його умовами.

Згідно з нормою статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 509 цього Кодексу зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина 1 статті 611 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За нормою пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги).

Стаття 514 ЦК України визначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 28.05.2010 ТОВ «ОТП Факторинг Україна», яке є фінансовою установою, набуло прав кредитора у зобов`язанні, що виникло з кредитного договору № ML-009/327/2007.

Судом установлено, що в укладеному між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» договорі купівлі-продажу кредитного портфелю наявне положення про перехід до покупця (нового кредитора) права на нарахування процентів та штрафних санкцій на суму основного боргу з дати набрання цим договором чинності (пункт 6 договору).

Згідно з розрахунками, наведеними у прийнятій судом до розгляду заяві позивача про збільшення розміру позовних вимог, заборгованість за кредитним договором, розрахована станом на 17.01.2020, становить 53 432,21 дол. США та 4 698 862,21 грн., з яких: 42 888,64 дол. США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 10 543,57 дол. США - заборгованість за відсотками; 4 698 862,21 грн. - пеня за прострочення виконання зобов`язань.

Водночас Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц сформулювала правову позицію, яка полягає у наступному.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, пеню та інші передбачені кредитним договором суми припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.

Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.09.2018 (справа № 186/1974/14-ц), від 12.09.2018 (справа № 473/825/16-ц), від 19.09.2018 (справа № 643/16336/16-ц) та ін.

За обставинами справи установлено, що у жовтні 2009 р. банк скористався наданим йому договором та законом правом вимагати дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором та реалізував його шляхом звернення до суду з цим позовом.

Своїми діями банк на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії кредитного договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом та інших передбачених кредитним договором сум.

Отже ураховуючи, що позивач нарахував пеню за прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором за період з 17.01.2019 по 17.01.2020, тобто після звернення до суду з цим позовом, вимоги про її стягнення є явно необґрунтованими і неприйнятним з огляду на законодавство та чинну судову практику.

Наведене не означає відсутність у кредитора права на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, проте таких вимог позивачем не заявлено.

Згідно з умовами, визначеними у договорі поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за кредитним договором, при цьому відповідальність поручителя та боржника є солідарною.

Статтею 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

За приписами частини 4 статті 559 цього Кодексу (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Верховний Суд України та новостворений Верховний Суд неодноразово висловлювали аналогічну позицію з питання припинення поруки.

Умовами договору поруки сторони погодили, що договір набирає чинності з дати його укладання (пункт 4.1.), проте строку, після закінчення якого порука припиняється, договором не визначено.

Як убачається з наданої позивачем виписки з поточного рахунку, позичальник ОСОБА_1 повністю припинила виконувати зобов`язання за кредитним договором з січня 2008 р.

З даним позовом банк звернувся до суду лише у жовтні 2009 р., а відтак надана відповідачем ОСОБА_2 порука припинилася на підставі частини 4 статті 559 ЦК України.

Підсумовуючи викладене, суд визнає обґрунтованими і доведеними вимоги ПАТ «ОТП Банк» до позичальника ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 53 432,21 дол. США, а у задоволенні вимог, заявлених до поручителя ОСОБА_2 , відмовляє у зв`язку з припиненням поруки.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Стаття 141 ЦПК України визначає, що у разі часткового задоволення позову судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з розглядом цієї справи позивач поніс витрати на сплату судового збору, на інформаційно-технічне забезпечення та на опублікування оголошення у пресі в загальному розмірі 2 450 грн., а розмір заявлених вимог (за офіційним курсом долара США до гривні на дату розрахунку) становив 5 986 167,04 грн.

Позов задоволено на 1 287 304,85 грн. (за офіційним курсом долара США до гривні на дату розрахунку), тобто на 21/100 частин від заявлених вимог (1287304,85х100/5986167,04), а тому суд покладає на відповідача ОСОБА_1 судові витрати в сумі 514,50 грн. (2450х21%).

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Фізкультури, 28 Д, код юридичної особи: 36789421) заборгованість за кредитним договором в розмірі 53 432 (п`ятдесят три тисячі чотириста тридцять два) долари США 21 цент.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Фізкультури, 28 Д, код юридичної особи: 36789421) судові витрати в розмірі 514 гривень 50 копійок.

Відмовити у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя:

Повне рішення складене 17.12.2021.