Ухвала

23 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 185/3687/18

провадження № 61-12846св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Коротенка Є. В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Павлоградська районна державна адміністрація, Друга павлоградська державна нотаріальна контора, про витребування майна

за касаційною скаргою ОСОБА_1 , інтересах якої представляє адвокат Остапуля Наталія Петрівна, на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2020 року у складі судді Головіна В. О. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 липня 2020 року у складі колегії суддів Єлізаренко І. А., Красвітної Т. П., Свистунової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, уточнивши який просила: 1) визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право особистої приватної власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 (далі - житловий будинок, будинок), видане 23 грудня 1992 року Павлоградською районною державною адміністрацією на ім`я ОСОБА_3 ; 2) визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок, видане ОСОБА_4 25 грудня 1992 року Другою павлоградською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за номером 4959; 3) визнати недійсним договір дарування від 13 січня 1993 року, укладений між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 , посвідчений Другою павлоградською державною нотаріальною конторою, зареєстрований в реєстрі за номером 46; 4) витребувати у ОСОБА_2 на її користь вказаний будинок; 5) визнати за нею право власності на цей житловий будинок; 6) визнати незаконним та скасувати рішення Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року № 248-19/VII «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 »; 7) визнати незаконним та скасувати рішення Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 21 вересня 2018 року № 326-10/VII «Про затвердження технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та передачу у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 »; 8) скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на будинок і закрити відповідний розділ (реєстраційний номер майна 23782567) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно; 9) скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, яка знаходиться на АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:003:0354, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) і закрити відповідний розділ (номер запису про право власності 28174227) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області рішенням від 16 січня 2020 року позов задовольнив частково. Визнав недійсним та скасував свідоцтво про право особистої приватної власності на спірний житловий будинок, видане на ім`я ОСОБА_3 Павлоградською районною державною адміністрацією 23 грудня 1992 року. Визнав недійсним та скасував свідоцтво про право на спадщину за законом на цей будинок. Визнав недійсним договір дарування вказаного будинку від 13 січня 1993 року, укладений між ОСОБА_4 (даритель) і ОСОБА_2 (обдарована). Витребував у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 спірний житловий будинок. Визнав за ОСОБА_1 право власності на цей будинок. Скасував державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на нього і закрив відповідний розділ (реєстраційний номер майна 23782567) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Вирішив питання про розподіл судових витрат. В решті позову відмовив.

Дніпровський апеляційний суд постановою від 14 липня 2020 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2020 року скасував і ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив.

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду 25 серпня 2020 року, ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Остапуля Н. П., просить рішення Павлоградського міськрайонного суду від 16 січня 2020 року в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсними та скасування свідоцтва про право особистої приватної власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_3 ; про визнання недійсними та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок, видане ОСОБА_4 25 грудня 1992 року Другою Павлоградською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 4959; про визнання недійсними та скасування договору дарування, укладеного між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 , посвідченого 13 січня 1993 року Другою Павлоградською державною нотаріальною конторою, зареєстрований в реєстрі за номером 46; про визнання за ОСОБА_1 право власності на спірний житловий будинок, скасувати, у цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог. В іншій частині рішення суду залишити без змін. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 липня 2020 року скасувати, залишити в силі рішення Павлоградського міськрайонного суду від 16 січня 2020 року в частині, що нескасована касаційним судом.

Ухвалою Верховного Суду від 08 вересня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали з Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

08 вересня 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.

Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, ураховуючи категорію та складність справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки правильного застосування судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Павлоградська районна державна адміністрація, Друга павлоградська державна нотаріальна контора, про витребування майна, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , інтересах якої представляє адвокат Остапуля Наталія Петрівна, на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 липня 2020 року призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

В. С. Жданова

Є. В. Коротенко