ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8897/21 Справа № 208/4157/20 Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С. М. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Красвітної Т.П., Петешенкової М.Ю.,

при секретарі Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 липня 2021 року про відмову ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання дій протиправними, стягнення незаконно списаних грошових коштів та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 липня 2021 року відмовлено в прийнятті додаткового рішення у вищевказаній цивільній справі.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути із АТ КБ «ПриватБанк» компенсацію моральної шкоди у розмірі 21 845, 81 грн.

Від АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до ст. 360 ЦПК України, надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів скарги, просив її залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні заяви про винесення додаткового рішення про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що у своїй позовній заяві ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача, зокрема, моральну шкоду в розмірі 10 921,51 грн та рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 квітня 2020 року вже було вирішено питання щодо її стягнення.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що судом першої інстанції не було вирішено питання про відшкодування моральної шкоди, а тому висновок про відмову у задоволенні її заяви є помилковим.

Так, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції та відхиляє такі доводи апелянта, виходячи з наступного.

Згідно ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 12 квітня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії АТ КБ «ПриватБанк» щодо списання грошових коштів від 16 червня 2020 року в сумі 32 644, 66 грн. із банківського рахунку НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 та стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь позивачки 32 644 грн 66 коп безпідставно списаних 16 червня 2020 року грошових коштів з її банківського рахунку. В іншій частині позовних вимог, а саме щодо відшкодування моральної шкоди, відмовлено. Також вирішено питання розподілу судових витрат.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відсутні підстави, передбачені ст. 270 ЦПК України, для ухвалення додаткового рішення у даній цивільній справі, оскільки при розгляді позовних вимог по суті, а саме у рішенні Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 12 квітня 2020 року, судом було надано оцінку доводів позивача про стягнення з відповідача відшкодування моральної шкоди та зазначено підстави, на яких ґрунтується відмова у їх задоволенні.

Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права, не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до чинного законодавства, та не спростовують законність оскаржуваного судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, розглянувши справу в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення оскаржуваного судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, ухвала суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, тому підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 липня 2021 року про відмову ухвалити додаткове рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: Т.П. Красвітна

М.Ю. Петешенкова