Справа № 683/1243/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

з участю: позивачки ОСОБА_1 та її представника

адвоката Гіппіуса О.Б.

відповідачки ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №683/1243/20; 2/683/98/2021 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що вони з відповідачкою проживають по сусідству в с. Круглики Старокостянтинівського району Хмельницької області й тривалий час між ними існують неприязні відносини.

Вказує, що вона утримує домашнє господарство, в тому числі і кури. 06 квітня 2020 року нею було виявлено, що 14 належних їй дорослих курей раптово в один день загинули. Після виклику працівників поліції та ветеринарної служби їй стало відомо, що її сусідка ОСОБА_2 05 квітня 2020 року на своєму городі труїла мишей, й саме після цього її кури загинули.

Працівниками ветеринарної служби було відібрано із загиблих курей три зразки й в ході лабораторного дослідження у їх трупах було виявлено фосфід цинку.

Оскільки належні їй кури загинули саме внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 , тому просить стягнути з неї завдану їй потравою 14 курей матеріальну шкоду в сумі 2100 грн.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Гіппіус О.Б. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 проти позову заперечила та пояснила, що дійсно проживає по сусідству із ОСОБА_1 , з якою перебуває у неприязних відносинах. Вказує, що ОСОБА_1 у своєму господарстві утримує кури, які постійно заходять на її присадибну земельну ділянку (город) та псують їй насадження. 05 квітня 2020 року вона на своєму городі труїла мишей, а саме розсипала по городі отруєну пшеницю, яку придбала у ветеринарній аптеці. Після цього вона бачила курей ОСОБА_1 у себе на городі та прогнала їх, однак чи наїлись вони отруєної пшениці їй не відомо. Вказує, що вона не повідомляла ОСОБА_1 що буде труїти мишей на городі, оскільки перебуває із нею у неприязних відносинах, однак повідомляла про це сільського голову, а також встановлювала на городі відповідну табличку. Зазначає, що курей ОСОБА_1 вона не труїла, а труїла мишей на своєму городі.

Представник відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 проти позову також заперечила, просить у задоволенні позову відмовити за недоведеністю позовних вимог. Вказує, що ОСОБА_1 порушила правила утримання домашньої птиці, згідно яких кури мали б знаходитись у загородженому вольєрі, а не на території, яка належить ОСОБА_2 . Крім того, ОСОБА_2 труїла мишей на своєму городі, а тому саме ОСОБА_1 мала б дивитись за своєю птицею та не допускати її на город ОСОБА_2 .

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають в с. Круглики Старокостянтинівського району Хмельницької області та їх домоволодіння розташовані по сусідству.

ОСОБА_1 має підсобне господарство, у якому утримує домашню птицю, в тому числі і кури.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тривалий час існують неприязні відносини, в тому числі і через те, що належні ОСОБА_1 кури заходять на город до ОСОБА_2 та псують її насадження.

05 квітня 2020 року ОСОБА_2 на належній їй земельній ділянці (на городі) потруїла мишей, для чого придбала у ветеринарному магазині отруєну пшеницю та розсипала її по городу.

06 квітня 2020 року зранку ОСОБА_1 виявила, що 14 належних їй дорослих курей загинуло.

Згідно експертного висновку Старокостянтинівської міжрайонної державної лабораторії Держпродспоживслужби №502/15-17 від 06 квітня 2020 року у трьох трупах курей, яких згідно акту відбору №246 від 06 квітня 2020 року було відібрано у домогосподарстві ОСОБА_1 , що в с. Круглики Старокостянтинівського району Хмельницької області, виявлено фосфід цинку.

Зазначені обставини підтверджуються: довідкою виконавчого комітету Сковородківської сільської ради Старокостянтинівського району №145 від 15 травня 2020 року, згідно якої ОСОБА_1 зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 , довідкою виконавчого комітету Сковородківської сільської ради Старокостянтинівського району №113 від 16 червня 2020 року, згідно якої ОСОБА_2 зареєстрована та проживає по АДРЕСА_2 , довідкою виконавчого комітету Сковородківської сільської ради Старокостянтинівського району №95 від 15 травня 2020 року, якою підтверджено факт звернення ОСОБА_1 до сільського голови з приводу потрави курей; експертним висновком Старокостянтинівської міжрайонної державної лабораторії Держпродспоживслужби №502/15-17 від 06 квітня 2020 року, а також матеріалами Старокостянтинівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області за результатами перевірки за заявою ОСОБА_1 щодо потрави сусідкою ОСОБА_2 у період з 05 квітня 2020 року по 06 квітня 2020 року належних їй 14 курей, яка зареєстрована в ІТС ІПНП 14.04.2020 року за №2109.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частинами 4 і 5 статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до положень ч.1, п.1 ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Аналіз норм статті 1166 ЦК України дає підстави для висновку, що в деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинний зв`язок між двома першими елементами і вина завдавача шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що згідно експертного висновку Старокостянтинівської міжрайонної державної лабораторії Держпродспоживслужби №502/15-17 від 06 квітня 2020 року у трьох трупах курей, яких згідно акту відбору №246 від 06 квітня 2020 року було відібрано у домогосподарстві ОСОБА_1 , що в с. Круглики Старокостянтинівського району Хмельницької області, виявлено фосфід цинку, який застосовується як отрута для гризунів.

Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України №500 від 05 грудня 2013 року фосфід цинку і всі його препаративні форми зняті з державної реєстрації та повністю заборонені в Україні.

В зв`язку із цим, фосфід цинку відсутній у переліку пестицидів в Державному реєстрі пестицидів і агрохімікатів, дозволених до використання в Україні.

В судовому засіданні ОСОБА_2 визнала, що 05 квітня 2020 року вона на своєму городі розсипала отруту для гризунів у виді отруєного зерна, а після обіду помітила у себе на городі сусідські кури, яких одразу ж вигнала з городу, чи встигли кури наїстись отруєного зерна їй не відомо, а через декілька днів їй стало відомо, що у ОСОБА_1 загинуло 14 дорослих курей. Про те, що буде травити гризунів, вона для ОСОБА_1 не повідомляла.

Досліджені судом докази вказують на те, що саме дії ОСОБА_2 , яка, достовірно знаючи, що кури ОСОБА_1 періодично заходять на її город, використала заборонений в Україні препарат для отруєння гризунів фосфід цинку та розсипала його у себе по городу, призвели до загибелі 14 належних позивачці курей, які отруїлись зазначеним препаратом.

Протиправна поведінка ОСОБА_2 знаходиться у прямому причинному зв`язку із завданням ОСОБА_1 майнової шкоди загибелі курей, а тому саме ОСОБА_2 має нести відповідальність за завдану позивачці майнову шкоду.

Згідно довідки КП «Райкоопринкторг» №21 від 17 квітня 2020 року вартість на ринку в м. Старокостянтинів однієї живої курки станом на 06 квітня 2020 року становила 150 грн.

Оскільки, внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 загинуло ІНФОРМАЦІЯ_1 належних ОСОБА_1 курей, тому з відповідачки на користь позивачки слід стягнути вартість цих курей, що становить 2100 грн. (150 грн. х 14).

Посилання представника відповідачки ОСОБА_3 на те, що вина у загибелі курей має бути покладена на саму позивачку, оскільки вона на порушення правил утримання домашньої птиці не забезпечила перебування курей у закритому вольєрі, що призвело до їх випадкової загибелі, не заслуговують на увагу з наступних підстав.

Так, дійсно статтею 323 ЦК України передбачено, що ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначена норма встановлює загальне правило, що ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник. Це правило може бути змінено лише договором або законом. Особливість норми ст.323 ЦК України полягає насамперед у тому, що під ризиком випадкового знищення та випадкового пошкодження майна слід розуміти економіко-правові наслідки втрати матеріального блага, належного власнику, за відсутності вини власника чи інших осіб. У тих же випадках, коли знищення або пошкодження є результатом винних дій конкретних осіб, відшкодування збитків покладається на цих осіб відповідно до правил, що регулюють відповідні правовідносини.

Так, дійсно ОСОБА_1 порушила правила щодо утримання домашньої птиці та допустила можливість перебування курей на території домогосподарства ОСОБА_2 , однак саме неправомірні дії останньої призвели до загибелі курей, що виключає можливість застосування у даному випадку ст.323 ЦК України.

При розподілі судових витрат суд відповідно до положень ст.141 ЦПК України враховує пропорційність задоволених вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема , чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (ч.3 ст.141 ЦПК України).

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Встановлено, що ОСОБА_1 в зв`язку із розглядом даної справи понесла витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн. 80 коп., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 01.06.2020 року. Ці витрати є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, тому приймаються судом до уваги.

Оскільки позов задоволено у повному обсязі, тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 840 грн. 80 коп. судового збору, сплаченого останньою при подачі позову.

Відповідно до ч.1-3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В судовому зсіданні 11 лютого 2021 року інтереси позивачки ОСОБА_1 представляв адвокат Гіппіус О.Б. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачкою надано квитанцію від 10 лютого 2021 року, підписану адвокатом Гіппіусом О.Б., у якій зазначено, що ОСОБА_1 сплатила за послуги адвоката Гіппіуса О.Б. 400 грн.

При цьому на порушення вимог ст.137 ЦПК України позивачкою не було надано суду відповідних доказів щодо обсягу наданих позивачці адвокатом Гіппіусом О.Б. послуг і виконаних робіт та їх вартості, а також належних доказів на підтвердження їх оплати.

Вищезазначена квитанція, підписана самим адвокатом, не є належним доказом підтвердження витрат позивачки на професійну правничу допомогу.

З огляду на викладене, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідачки на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу в сумі 400 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2100 грн. матеріальної шкоди, а також 840 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення й ому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне рішення складено 16 лютого 2021 року.

Суддя: