Єдиний унікальний номер 317/560/20
Провадження № 2/317/35/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Сакояна Д.І.

за участі:

секретаря судового засідання Сидоренка І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 про поділ спільного майна, визнання права власності та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення вартості спільного майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, визнання права власності. В остаточній, прийнятій судом до розгляду позовній заяві від 28.08.2020 (т. 1, а.с. 168-173), позивач за первісним позовом просить поділити спільне майно подружжя, визнавши за нею право власності:

- на 1/2 частину автомобіля ВАЗ-21093, 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 ;

- на 1/2 частину автомобільного причепа;

- на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером :21:001:0232, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

- на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових споруд за адресою: АДРЕСА_2 , з відповідною 1/2 частиною земельної ділянки з кадастровим номером :04:014:0113 за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що вона з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 2004 року по 2014 рік. 02.10.2014 вони уклали шлюб. У шлюбі вони мають малолітню дитину - ОСОБА_4 , яка проживає із нею та знаходиться на її утриманні. У період фактичних шлюбних відносин та після реєстрації шлюбу ними за спільні кошти, а також за кошти, які були отримані нею від продажу належного їй особисто майна, були придбані: автомобіль ВАЗ-21093; земельна ділянка з кадастровим номером :21:001:0232. Зазначене майно було оформлене на відповідача. У 2007 році вони почали будівництво будинку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме переобладнання старого будинку, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером :04:014:0113. Усі добудови вони виконували за спільні кошти подружжя, а також кошти, які були отримані нею від продажу майна, яке дісталось їй у спадщину. У результаті будівництва житловий будинок істотно збільшився у площі, а ремонтні роботи істотно збільшили його вартість як об`єкта нерухомості. Вважає, що їй має бути виділено 1/2 частину житлового будинку. Також у 2016 році ними був придбаний причіп, який перебуває у користуванні та власності відповідача.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 зазначає, що погоджується з позовними вимогами щодо визнання права власності на 1/2 частину автомобіля ВАЗ-21093, а також 1/2 частину причіпу. Крім того, він просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь 1/2 частину вартості спільно нажитого майна згідно переліку, зазначеного у зустрічній позовній заяві. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що він погоджується із поділом автомобіля ВАЗ-21093, причепа, але не погоджується з визначенням вартості цього майна. Він не погоджується із вимогою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :21:001:0232, оскільки навіть у рішенні Запорізького районного суду Запорізької області від 07.05.2020 по справі № 317/315/20 зазначено, що вони не вели спільного господарства та не мають шлюбних відносин з жовтня-листопада 2018 року. Оскільки спірна земельна ділянка придбана у грудні 2018 року, то є всі підстави вважати, що її придбання було здійснене не в інтересах сім`ї, а у його власних інтересах, тож вона не є спільною сумісною власністю подружжя.

З приводу поділу житлового будинку відповідач за первісним позовом зазначив, що до 26.12.2018 житловий будинок належав ОСОБА_5 . Його побудовано із цегли, яку отримано ОСОБА_5 у якості заробітної плати у період з 28.09.1992 по 02.01.1993 на Запорізькому заводі силікатної цегли. ОСОБА_5 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :04:014:0113. Між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 29.05.2013 укладено спадкові договори житлового будинку та земельної ділянки. Після цього, 26.12.2018 ОСОБА_5 подарувала земельну ділянку та житловий будинок, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 - 6/25 часток, а також ОСОБА_2 - 19/25 часток. Таким чином, твердження ОСОБА_1 про те, що здійснення з 2007 року будівництва є підставою для поділу, є недостовірним. Вважає, що предметом судового розгляду можуть бути лише перебудови та переобладнання будинку, які вчинені після дарування йому у грудні 2018 року частини будинку. Однак позивач не вказує які саме перебудови або переобладнання призвели до істотного підвищення вартості будинку після грудня 2018 року та які підлягають розділу як спільне сумісне майно.

13.04.2020 до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення вартості спільного майна. Позивач за зустрічним позовом, ОСОБА_2 , просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь 1/2 частину вартості спільно нажитого майна на загальну суму 151160,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що він перебуває у шлюбі з ОСОБА_1 . У шлюбі у них народилась дитина - ОСОБА_4 . Сімейні стосунки з ОСОБА_1 не склались. За період шлюбу ними за спільні кошти було придбане майно, яке зберігалось у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , який належить йому на праві власності, а саме: керхер «К5 Compact» 2013 року; овочерізка «Robot Coup CL50» 2017 року; м`ясорубка «Торгтермаш ТМ-32» 2017 року; картоплечистка «Sirman PP8IX» 2017 року; міксер погружний «Robot Coup Mini VH190 Combi» 2019 року; мікрохвильова піч «Samsung ME81 KRW-2» 2017 року; хлібопіч «Moulinex OW110130» 2012 року; блендер міні-комбайн «Philips Avance Collection HR 1679/90» 2018 року; блендер «Braun MQ 9047 X BK» 2018 року; радіокерована модель «Mercedes Deagostini» 1:10, 2012 року; лінійний корабель «Дванадцять апостолів» № 1-20, 2017 року; ваги «Alfasonic»; принтер «Canon MG 4140»; квадрокоптер «FP real-71A-1E» 109H, 2019 року; дитяча машина «Range Rover» червоного кольору з номером «КАРИНА» 2016 року; домашній кінотеатр 2 шт. - «Samsung», «LG»; телевізор LG діагональ 104, 2006 року; холодильник «Whirpool», 2008 року; варочна панель «Pyramida» 2008 року; духова шафа «Беко» 2009 року; кухонне приладдя та посуд; котел «Солли» стандарт Н26; батареї для обігріву приміщення 4 шт.; акваріум на 330 літрів; фільтр зовнішній для акваріума; ліжко зі стінкою та матрац ортопедичний; прихожа 3 в 1, тумба, дзеркало, вішалка; трюмо; комод; душова кабіна; раковина тюльпан з краном; пральна машина LG на 6 кг; крісло комп`ютерне; крісло комп`ютерне; пилосос «Zelmer» миючий; бетонозмішувач «Вектор-08» на 130 літрів, 2019 року; бочка пластикова на 125 літрів; бочка пластикова синього кольору на 3000 літрів, 2018 року; холодильники вітринні 3 шт., з них 2 одинарних на 1 полуторний; віз будівельний двоколісний.

Зазначене майно зберігалось за вказаною адресою до 18.03.2020. Прибувши 23.03.2020 до свого домоволодіння, він виявив розбите вікно у будинку та відсутність вказаних речей. Він звернувся до поліції із заявою про крадіжку. 23.03.2020 внесено відомості до ЄРДР за № 0001053 за ч. 3 ст. 185 КК України. У подальшому йому стало відомо, що речі продаються на сайті «OLX», при цьому зазначено контактний номер ОСОБА_1 . Вважає, що ОСОБА_1 приховала набуте майно, ділити не збирається, займається його реалізацією. За таких обставин вважає, що вона повинна сплатити половину вартості майна.

У відзиві на зустрічну позовну заяву представник відповідача за зустрічним позовом, адвокат Зубенко О.А., зазначив що у позові слід відмовити у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що витяг з ЄРДР є неналежним доказом, він не встановлює вину ОСОБА_1 . Перелік товарів в оголошенні не має повного співпадіння. До позову не додано документи на спірне майно. Наявність спірного майна є припущенням, а визначення його вартості не встановлено жодним допустимим доказом.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 09.11.2020 до участі у розгляді справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача за первісним позовом, залучено ОСОБА_3 .

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 12.05.2020 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов та об`єднано первісний і зустрічний позов в одне провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_1 первісний позов підтримала у повному обсязі, проти зустрічного позову заперечувала. Зазначила, що після розлучення вона не продавала спільних речей. У березні телефонував ОСОБА_2 , пропонував поділити все навпіл. Він приїхав, забрав причіп, погрузив туди морозильний ларь.

Коли вони почали жити разом, то бабуся віддала їм частину будинку. Одна кімната була 18 кв.м, інша 9 кв.м. Разом вони добудували будинок по АДРЕСА_2 . Коли закінчили будувати, то бабуся подарувала частину будинку ОСОБА_7 . Вони проживали там разом. У селищі ОСОБА_8 вона отримала спадщину, яку продала за 34 тисячі доларів США. Вони купили квартиру на АДРЕСА_3 та автомобіль «Газель». У гуртожитку вони прожили три роки. Разом живуть вони з 2004 року. Десь у 2009 році почали добудовувати будинок. Вони продали квартиру на АДРЕСА_3 та автомобіль «Газель». Ці гроші пішли на ремонт будинку. У шлюбі вони з 2014 року. У березні вона зверталась до поліції. Вона приходила додому, а з будинку зникали речі, техніка. Також зникли кухонні меблі. Більшу частину техніки вони брали у кредит, оформлювали на неї. До того як ОСОБА_2 почав вивозити майно з будинку по АДРЕСА_2 , він почав викликати поліцію. Вважає, що шлюбні відносини були з січня 2005 року. З ОСОБА_2 був спільний бюджет, вони разом працювали. Автомобіль ВАЗ та причіп були придбані у шлюбі за спільні кошти. Земельна ділянка АДРЕСА_1 була придбана за її гроші, отримані він спадщини.

Щодо майна, яке зазначене у зустрічному позові, ОСОБА_1 зазначила, що був « ОСОБА_9 », була овочерізка, Не вважає, що це майно подружжя. Надалі ОСОБА_1 зазначила, що не було « ОСОБА_9 ». Батареї опалення у будинку були. Коли вона залишала будинок, то вони були. Іншого майна не було. Шлюбні відносини припинились з першого по п`яте вересня 2019 року. Зараз вони розлучені. По АДРЕСА_2 , почали проживати з 2008-2009 року. У гуртожитку жили 4-5 років. Проживала по АДРЕСА_2 , до березня 2020 року. Гроші матір та бабуся ОСОБА_7 на будівництво не давали. Більшу частину робіт по будівництву робили вони з ОСОБА_7 . Також їм допомагали люди. Неплюєвська - це сусідка по АДРЕСА_4 - хрещена її доньки, ОСОБА_10 - спільний товариш, який у будівництві участі не приймав, ОСОБА_11 - це сусідка, ОСОБА_12 - допомагав щось будувати, робив внутрішнє оздоблення, точно не знає, ОСОБА_13 - це будівельник, клав ліс на будинок. Ще допомагали двоє друзі ОСОБА_7 - ОСОБА_14 та ОСОБА_7 . Номер телефону в оголошенні дійсно її, але оголошення про продаж овочерізки вона не давала. Оголошення про продаж фільтра, тумби, кришки не давала. Електромобіль не продавала. Ніхто їй не телефонував з приводу цього майна.

Коли вони добудовували цей будинок, то розуміли, що він їм не належить. На майно ОСОБА_3 вона не претендує. Води добудували приміщення, яке у техпаспорті вказане як приміщення А-2. Стіни у добудови були може у 2012-2013 році. Фундамент почали робити у 2008 році. Стіни з`явились через 2-3 роки, точно не пам`ятає. У 2008 році стін не було. На земельній ділянці цегли не було.

На записах телефонних розмов себе не впізнає, її голосу там немає.

У чеках та накладних це спільне майно.

Після огляду фотографій ОСОБА_1 зазначила, що « ОСОБА_9 » у них не було, мікрохвильової печі такої не було, картоплечистки не було. Переписка її, мабуть вона писала. Трюмо не було, тачки не було. Електромобіль їм дарували. Не знає де він, вона його не забирала і не продавала.

У вступному слові 10.12.2020 представник ОСОБА_1 , адвокат Стадніченко С.В., первісний позов підтримав у повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечував. Зазначив, що підлягає поділу лише та частина житлового будинку, яка належить ОСОБА_2 . Вважає, що підлягає поділу майно, набуте з 2004 року.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю з 2004 року. Шлюбні відносини припинились наприкінці 2019 року. Не знає чи придбавали вони майно, зазначене у зустрічному позові. Не знає хто розмістив оголошення.

Представник ОСОБА_1 , адвокат Басов Г.М., у судовому засіданні первісний позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, проти зустрічного позову заперечував. У заяві від 14.12.2021 просив розглядати справу за його відсутності.

У судовому засіданні ОСОБА_2 не заперечував проти часткового задоволення первісного позову, а саме поділу причепу та автомобіля ВАЗ, в іншій частині заперечував. Зустрічний позов підтримав у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що разом із ОСОБА_1 вони почали жити приблизно у 2007-2008 роках. До цього вони лише зустрічались. Спочатку вони проживали по АДРЕСА_5 . До будинку бабусі переїхали приблизно через пів року, у 2007-2008 році. Коли заїхали до будинку, то все було добудовано, переобладнано. Після переїзду можливо лише клеїли шпалери. Прожили там до 2019 року. Дружина не надавала згоди на придання земельної ділянки по АДРЕСА_6 була придбана за його особисті кошти. Вважає, що шлюбні відносини у них виникли приблизно у 2007-2008 році. Добудову будинку здійснював він. Цеглу привозила бабуся. Стіни добудови почали робити приблизно у 2005-2006 році. Бабуся сказала, що хоче поділити будинок між його матір`ю та тіткою. Свої гроші у добудову він не вкладав. На час добудови будинку з ОСОБА_1 вони лише зустрічались, спільного бюджету у них не було в той час. Всі матеріали давала його бабуся та матір. Гроші давала його матір. Автомобіль ВАЗ-21093 придбали у 2017 році за спільні кошти подружжя. Причеп придбавався, начебто, у 2015 році за спільні кошти подружжя. Земельна ділянка придбавалась наприкінці 2018 року за його кошти. У той час у них був скандал у сім`ї. Участі в угоді по земельній ділянці ОСОБА_1 не приймала. У шлюбі вони з ОСОБА_1 з 2014 року. Розлучились вони у травні 2020 року, рішення суду набрало законної сили 07.08.2020. Із майна, яке зазначене у зустрічному позові, зараз нічого немає. З будинку ОСОБА_1 речі вивезла. Все це майно частково придбавалось за спільні кошти, частково подаровано йому. Усе зазначене у зустрічному позові майно, крім возу будівельного, бувше у вжитку. Вартість частини він порахував як нове, по мінімальним цінам, а іншу частину - як бувше у вжитку, по нинішнім цінам.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 , адвокат Тесля С.Ю., висловив точку зору, аналогічну тій, яка висловлена ОСОБА_2 , надав пояснення, аналогічні тим, що містяться у відзиві. Зустрічний позов підтримав з підстав, які у ньому зазначені. У заяві від 16.12.2021 представник ОСОБА_2 , адвокат Тесля С.Ю., просив розглядати справу за його відсутності.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , у судовому засіданні 10.12.2020 зазначила, що ОСОБА_15 у 2007 році добудував дві кімнати у будинку. Допомагали йому два товариша. Будинок був на матір оформлений. Добудову оформляли також на матір. Цеглу на добудову заробила матір, яка працювала на цегельному заводі. Вона з своєю матір`ю залишилась в одній половині будинку, а ОСОБА_2 з сім`єю в іншій. ОСОБА_1 у добудові будинку участі не приймала, з`явилась там вже після добудови двох кімнат. На час дарування частини будинку ОСОБА_2 він знаходився у такому ж стані, які і зараз. Її матір хотіла подарувати будинок їй і сестрі. Після дарування будинку у ньому нічого не перебудовувалось. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 почали проживати у житловому будинку з 2008 року. Коли вони почали проживати однією сім`єю вона не знає. Вважає, що житловий будинок ділити між ними не потрібно.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 зазначив, що він працює будівельником. Знає ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , познайомився з ними у 2007 році, коли сестра ОСОБА_2 допомагала йому у навчанні. Він вчився разом з сестрою ОСОБА_2 в інженерній академії. У нього з ними дружні стосунки. Вони казали йому, що будують. До них додому він потрапив тоді, коли вони вже побудували. Інколи вони його підвозили, їм потрібно було в одну сторону. Перший раз потрапив до них у 2008 році, вони вже проживали на АДРЕСА_2 . З якого моменту вони там проживають він не знає. У 2010 році вони прокладали каналізацію, просили допомогти. Він тоді працював на заводі, приїжджав допомагав перед роботою. В гостях у них був вже на АДРЕСА_2 . У 2008 році будівництва не було. Пізніше, у 2010 році вони добудували тамбур. Тамбур - це прибудова до будинку. Коли він був у них в гостях до 2013 року, то був просто навіс. Коли вони купили автомобіль «Хюндай Акцент», то вони побудували тамбур. Будинок у них з червоної цегли, прибудова з силікатної цегли, тамбур теж з силікатної цегли. Каналізацію допомогти зробити телефонувала та просила його ОСОБА_17 . Була вирита траншея метрів сімдесят, він допомагав. Більшу частину викопали трактором. Коли був він, то кільця були покладені, вони клали пластикову трубу, в кільцях бетонували. Він допомагав закопувати яму. З ОСОБА_7 та ОСОБА_17 вони їздили за відсівом. ОСОБА_18 розмішував ОСОБА_14 вручну. Вони з ОСОБА_14 будували. ОСОБА_14 це їх друг. У 2007 році ОСОБА_17 просила його допомогти з будівництвом, але він відмовився, оскільки не мав достатнього досвіду. У будинку по АДРЕСА_2 він був останній раз у 2019 році, його просила ОСОБА_17 приїхати, їй було важко психологічно. Це була осінь. Коли він приїхав, то ОСОБА_7 там не проживав. Шлюбні відносини між ними вже були припинені.

Коли він вперше потрапив туди, то ніяких будматеріалів не бачив - шифера, цегли. За чиї кошти вони будували він не знає. Наскільки він знає, то ОСОБА_17 відсудила земельну ділянку, яку потім продала. Наскільки пам`ятає, то вона продала її після 2009 року. Він збирав металобрухт у них на дачі та на АДРЕСА_2 . З 2011 року по 2012 рік він у них був на АДРЕСА_2 може один раз. Одного разу вони допомагали йому з ремонтом у дівчини на АДРЕСА_7 . До 2010 року він був у них часто - до десяти разів. Рік знайомства позивача і відповідача не знає. Одружені вони начебто з 2008 року. Розписались у ОСОБА_19 . Коли він вперше прийшов до них, то у них був окремий вхід, був сарай з інструментом, калитка була на ділянку. Був начебто туалет, кухня, кімната, яка примикала до кухні. Участі у будівництві чи ремонті будинку він не брав, лише каналізацією займався. Будівельників на АДРЕСА_2 , він не бачив. ОСОБА_20 бачив востаннє приблизно навесні 2017 року. Восени 2020 року він розмовляв з ним по телефону. Він йому телефонував з приводу ОСОБА_17 .

Коли він прийшов до них у 2010 році, то був унітаз, душова кабіна, пральна машина. У 2010 році ремонт був завершений. Між 2008 та 2010 роками прибудова вже була. У 2008 році вже стояли металопластикові вікна. На кухні був котел, коли він був там востаннє. У спальні був телевізор, на кухні холодильник. Також були газова поверхня, духовка. Було ліжко у спальні, аудіосистема. Були сучасні батареї опалення, не чавунні. У будинку був акваріум літрів на 200-300. ОСОБА_2 збирав журнали, де машинки були на радіокеруванні. Також збирав щось на кшталт корабля.

Після 2010 року він з ними часто не спілкувався. З 2011 року по 2013 рік може пару разів був у них. З 2013 року по 2017 рік був у них більше десяти разів. Вони робили у них шашлики. Пару разів допомагав їм вантажити автомобіль, коли вони їхали до ОСОБА_21 заробляти гроші. Перший рік вони тримали бокс, продавали пиво. Потім вони зайнялись кухнею, продавали готові блюда. У період з 2013 року по 2015 рік він працював у них повний сезон. ОСОБА_17 готувала гарячі блюда. Морозильні камери вони брали в оренду у постачальників.

У 2018-2019 роках ніяких гіпсокартонних робіт у будинку не було. ОСОБА_22 він не знає. Якщо б у будинку потік бачок, то ОСОБА_7 виконав би таку роботу сам. Хто будував тамбур він не знає.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 зазначив, що наразі тимчасово не працює. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 його знайомі, вони викликали його для прибудови. Десь у 2007-2008 р.р. його викликали по оголошенню на сайті «ОЛХ», щоб він допоміг підсобником для прибудови до існуючого будинку. Протягом місяця він їм допомагав. Потім у 2018 році він замінював у них нутрощі бачка унітазу. Він тоді працював у компанії «Мрія» і підробляв. Також через декілька днів він допомагав ОСОБА_7 обшивати стіну гіпсокартоном. Цього літа він допомагав ОСОБА_17 у ОСОБА_21 . До нього підходив ОСОБА_7 та погрожував. Знає, що було багато звернень ОСОБА_17 у поліцію. З ним за роботу по будівництву розраховувалась ОСОБА_17 . Також було ще два чоловіка - будівельники. Вони клали цеглу силікатну, балки клали. Імена та прізвища їх не згадає. За будівельні матеріали розраховувалась ОСОБА_17 . Вона вела усі фінансові питання. Будинок побудували з силікатної цегли. Її їздили купувати. Він допомагав її вивантажувати. Якщо не помиляється, то добудували три кімнати. Цеглу привозили декілька разів. Також допомагали вивантажувати хлопці. Десь протягом місяця він їм допомагав. Коли він закінчив роботу та уходив, то вони почали класти дах. При ньому клали лише стіни. Коли він прийшов, то фундамент вже був.

Потім 10 років вони не бачились. Знає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не проживають разом з 2019 року. Коли йшло будівництво, то не знає де вони проживали.

Роботи він виконував за адресою: АДРЕСА_2 . Паркан начебто був, ворота начебто були. У другій половині цього будинку хтось проживав. Один з будівельників був середнього зросту, другий трохи вищий. Вони були світловолосі, середньої статури, вік до 40 років, приблизно однаковий. Чи нова чи стара цегла не пам`ятає.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_24 зазначила, що вона є пенсіонеркою. ОСОБА_7 та ОСОБА_17 її сусіди. Раніше будинок, де проживали ОСОБА_7 та ОСОБА_17 , належав бабусі ОСОБА_7 . У 2007-2008 роках вони там розбудовувались. Бабуся дала їм дві кімнати. Одразу вони там не жили. Там не було ванни та кухні, які вони будували. Добудовували ОСОБА_7 та ОСОБА_17 . Вони ремонт робили, плитку у дворі клали, каналізацію удвох копали. Вона ходила на роботу і бачила що там відбувається. З травня по вересень вони працювали у ОСОБА_21 . Вона працювала у них, поливала квіти, сапала. Останній раз бачила ОСОБА_17 рік чи два тому. Не бачила, щоб ОСОБА_7 чи ОСОБА_17 вивозили якісь речі з АДРЕСА_2 . Будівництво було з 2008 року до часу, коли ОСОБА_17 не стала там жити. Останнім зробили коридор. Бачила цеглу у дворі, яка належить бабусі. Добудовували вони з цієї цегли та ще докуповували інші будматеріали. Зараз там невикористаної цегли немає. Про належність цегли знає, оскільки проживає там з 1977 року. Не бачила, щоб вони купували цеглу. Бачила як ОСОБА_7 привозив цемент. Від ОСОБА_7 знає, що бабуся подарувала йому частину будинку. Не бачила, щоб у будівництві приймав участь ще хтось. ОСОБА_25 вони змінили у 2009-2010 р.р. У 2007 році почали будувати, будували кожен рік. Не знає з якого часу вони почали проживати у будинку. Коридор вони добудували 2-3 роки тому, перед тим як розійшлись. Будівництво велось за їх кошти. Хто купував будматеріали не знає. Не може сказати хто та коли їй казав за чиї кошти здійснювалось будівництво. Будівельників там вона не бачила, вдень вона працювала. У будинку у них вона була разів п`ять, приблизно раз на рік. З 2019 року ОСОБА_17 та ОСОБА_7 не проживають разом. Того року вони повернулись у серпні, а зазвичай у вересні повертались. Не знає чи був у них спільний бюджет. З якого часу вона почали їздити у ОСОБА_21 не знає. Спочатку вони працювали в кафе роки три, а після цього почали їздити до ОСОБА_21 . Вони казали, що придбали земельну ділянку у 2017-2018 р.р.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_26 зазначила, що ОСОБА_7 і ОСОБА_17 її сусіди, вони жили на одній вулиці. Вона зустрілась з ними на морі у ОСОБА_21 , бачила їх бізнес. ОСОБА_17 казала, що вони розлучаються. Коли вони оженились, то будинок не був розділений. Спочатку добудували гараж під кімнату. Бачила як ОСОБА_17 копала траншею на середині вулиці. Вона ходила на роботу і бачила як вони працюють, що саме робили не знає. Не знає з якого часу вони почали там проживати. Коли почалось будівництво не знає. Не бачила, щоб купувались та привозились будматеріали. Думає, що працювали вони разом. Скільки після добудови стало кімнат вона не знає. Коли вони одружились не може сказати. ОСОБА_27 став будинок не знає. У їх дворі і будівлі вона не була. Разом вони були ще у 2019 року. Потім вона не бачила їх. Будівельників може й бачила але не пам`ятає. Де вони проживали до переїзду не знає. Спочатку вони добудували, а потім переїхали.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_28 зазначила, що ОСОБА_1 є її давньою знайомою, кумою. ОСОБА_2 знає як її чоловіка. З 2004-2005 р.р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 почали зустрічатись. Спочатку вони проживали у гуртожитку у матері ОСОБА_2 . Потім вони переїхали до будинку по АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 бабуся дала частину свого будинку. Потім вони разом його добудовували - кухню, ванну, кімнату. Робили каналізацію та дах. У будинку вони постійно щось добудовували. Будували за ту спадщину, яку ОСОБА_17 отримала. Коли ОСОБА_1 отримала спадщину не пам`ятає. Про отримання спадщини знає від ОСОБА_1 . З її слів - це 30 тисяч доларів. Будинок був непридатним для життя.

Також вони придбали земельну ділянку по АДРЕСА_1 на «Верхній Хортиці», щоб побудувати інший будинок.

З ОСОБА_2 вона познайомилась у 2007-2008 р.р. Вони тоді проживали у гуртожитку і починали будувати будинок. Шлюбні відносини у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 почались з 2007-2008 р.р., може у 2009 році. Одружились вони начебто у 2013 році. На час розлучення вони обоє проживали у цьому будинку. Зі слів ОСОБА_17 знає, що ОСОБА_2 забирав речі із будинку, доки її не було вдома. Коли вона була у них вдома, то макет корабля не бачила. Електромобіль ОСОБА_29 бачила. Телевізор і холодильник у них був. Разом із ОСОБА_1 речей із будинку не виносила. ОСОБА_30 - це її знайомий, який допомагав їм робити ремонт, будувати. ОСОБА_31 допомагав по електриці у будинку по АДРЕСА_8 , вперше вона була у 2010-2011 р.р. Вона приїхала до них у гості, вони там вже жили. Стан будинку знає зі слів ОСОБА_1 , вона розказувала коли будували. Будувати почали у 2008-2009 р.р. Кімнату добудували у 2013 році, може у 2012 році. З 2005 по 2010 роки вона бачила ОСОБА_1 декілька разів на рік, спілкувались вони телефоном. Вважає, що у фактичних шлюбних відносинах вони з 2006-2007 р.р. Вдома у них вона не була. Не знає чи був у них в той час спільний бюджет. Все що стосується добудови будинку знає зі слів ОСОБА_1 . При ній вони нічого не купували. Коли вони почали будувати будинок знає зі слів ОСОБА_1 . У 2019 році ОСОБА_2 пішов від ОСОБА_1 . Вона приїхала до ОСОБА_1 , його там вже не було. ОСОБА_1 повернулась з Кирилівки до неї. ОСОБА_32 вона бачила. Він приїжджав до них на якесь свято на АДРЕСА_2 , приблизно у 2011-2012 р.р. Зі слів ОСОБА_1 знає, що він допомагав по ремонту. З. ОСОБА_12 зі слів ОСОБА_17 теж допомагав по електриці. Одного разу вона приїжджала та бачила його, він щось робив по сантехніці. Це було роки два тому. ОСОБА_33 на вигляд 35-37 років, невисокого зросту, світле волосся. З. Колаяну на вигляд 35 років, низького зросту, підкачаний, темне волосся. Не бачила, щоб ОСОБА_1 продавала речі з АДРЕСА_2 .

Земельну ділянку вони купили у кінці 2017 року або у 2018 році. У 2010 році вже була їхня велика спальня добудована, маленька прохідна кімната, ванна, туалет. Після 2010 року була ще добудована кімната.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_34 зазначила, що ОСОБА_17 та ОСОБА_7 її сусіди. Вона бачила, що ОСОБА_17 по ранній весні щось вантажила. Це було минулого року. Біля їх двору стояла машина, вони грузили речі. Ще два хлопця було. ОСОБА_17 бігала та розпоряджалась усім. Вони загрузили машину з причепом і поїхали в садок. Вони там вивантажили речі і знову приїхали вантажити. Так було до пізнього вечора. Бачила холодильник, щось у коробках, каструлі, була коробка з-під телевізора. Потім їй знайома казала, що вночі речі почали вивозити із садка. ОСОБА_7 вона тоді не бачила. Свідка ОСОБА_28 вона бачить вперше. Вдома у них вона була один раз. Знає, що бабуся їм віддала дві кімнати. На будівництві бачила ОСОБА_7 та ще двох хлопців, ОСОБА_17 не бачила. Скільки вони не проживають не пам`ятає. Коли перестали проживати не пам`ятає. Чи були вони офіційно працевлаштовані не знає. Бабуся раніше працювала на цегельному заводі. У дворі була біла цегла полуторна, тисяч десять. Дідусь ОСОБА_2 купував ліс, він лежав на горищі. Ця цегла була використана при будівництві.

Свідок ОСОБА_35 у судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 її сусіди. У кінці лютого, може на початку березня 2020 року години дві вони знімали речі з горища, якісь тюки. Був чоловік високий, була темна жінка, схожа на свідка ОСОБА_36 . Стояло два холодильника, яких не стало. Стояв автомобіль з причепом. Ближче до квітня, може наприкінці березня чи квітня, вона виходила, стояв автомобіль з причепом. Перед 24.08.2020, може пізніше, вона почула звук калитки, як хтось ходить по двору. Це була ОСОБА_1 . Вона з нею поговорила, сказала, щоб вона більше не робила нічого поганого. Вона спитала: «А що, я не маю права до свого будинку прийти?». Вона почала скаржитись, що ОСОБА_7 залишив її без опалення. Навесні 2020 року вона бачила, що у будинку розбите вікно. Від матері ОСОБА_7 вона дізналась, що вікно розбила ОСОБА_17 , також ОСОБА_17 зрізала і вивезла батареї опалення. Також була зірвана пломба з газового лічильника. Хто її зірвав вона не бачила. У 2020 році вона бачила ОСОБА_17 два рази. У їх будинку вона не була. ОСОБА_17 та ОСОБА_7 проживають разом приблизно з 2009 року. ОСОБА_7 добудовував половину собі. Будівництво було у 2008-2009 р.р. Коли ОСОБА_7 та ОСОБА_17 переїхали до будинку, то добудова вже була. З ОСОБА_17 вони познайомились тоді, коли вона вже там жила. На будівництві ОСОБА_17 вона не бачила. Коли було будівництво, то матір ОСОБА_7 казала, що у нього є дівчина.

Вислухавши доводи учасників справи, допитавши свідків, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час перебування у шлюбі, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі змістом ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Вирішуючи спори між подружжям про майно необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Способи та порядок поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначаються ст. 71 СК України.

Під час здійснення поділу майна у судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог ст. 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки в разі неподільності майна (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 02.10.2014 Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 знаходились у шлюбі з 02.10.2014.

У шлюбі у них народилась донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 18.12.2014 Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції).

Заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 07.05.2020 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

За відомостями, які містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/95227237, вказане заочне рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 07.05.2020 змінене постановою Запорізького апеляційного суду від 01.03.2021. Із мотивувальної частини рішення суду першої інстанції виключено зазначення про те, що позивач та відповідач «з жовтня-листопада 2018 року припинили спільне подружнє життя».

Таким чином, у рішенні Запорізького районного суду Запорізької області від 07.05.2020 не зазначено коли саме припинилось подружнє життя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У період шлюбу, а саме 07.12.2018, між ОСОБА_37 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки. За вказаним договором ОСОБА_2 придбав у власність земельну ділянку з кадастровим номером :21:001:0232, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

У п. 6 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.12.2018 зазначено, що заява дружини покупця, громадянки ОСОБА_1 , на придбання земельної ділянки одержана і справжність підпису на ній нотаріально засвідчена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г. 07.12.2018 за реєстровим № 2012.

Також матеріали справи містять копію заяви ОСОБА_1 від 07.12.2018, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г. Даною заявою ОСОБА_1 дала згоду ОСОБА_2 на придбання земельної ділянки з кадастровим номером :21:001:0232, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . У даній заяві вказано, що придбання земельної ділянки відповідає інтересам сім`ї і вона повністю із цим згодна.

Дані докази спростовують посилання ОСОБА_2 на те, що ОСОБА_1 не давала згоди на придбання цієї земельної ділянки. Суд враховує відсутність у матеріалах справи доказів, які б спростовували презумпцію права спільної сумісної власності, а також доказів, які б підтверджували, що земельна ділянка придбавалась за особисті кошти ОСОБА_2 .

Крім того, за час шлюбу подружжям за спільні кошти подружжя було придбане наступне майно:

- легковий автомобіль ВАЗ-21093, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (номер шасі НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_2 );

- загальний причіп «КНОТ», 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 (номер шасі НОМЕР_7 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_2 ).

Факт набуття автомобіля та причепа у період шлюбу та за спільні кошти подружжя ОСОБА_2 визнаний у повному обсязі.

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована. У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними.

Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Вирішуючи питання щодо поділу земельної ділянки, автомобіля та причепа, суд виходить із того, що вони набуті сторонами за час шлюбу і презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу не спростована, тому земельна ділянка, автомобіль та причеп є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягають поділу між колишнім подружжям в рівних частках.

Щодо необхідності поділу житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , суд виходить з наступного.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 054228, ОСОБА_5 належала земельна ділянка з кадастровим номером :04:014:0113 площею 0,0457 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).

Як видно з договору про розірвання спадкового договору від 02.11.2018, ОСОБА_5 з однієї сторони, а також ОСОБА_6 та ОСОБА_3 з іншої сторони, уклали цей договір, яким розірвали спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г. 29.05.2013 за реєстровим номером 1138.

Як видно з договору про розірвання спадкового договору від 02.11.2018, ОСОБА_5 з однієї сторони, а також ОСОБА_6 та ОСОБА_3 з іншої сторони, уклали цей договір, яким розірвали спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г. 29.05.2013 за реєстровим номером 1140.

Із наявних у справі витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 143785600 від 02.11.2018 та № 143790848 від 02.11.2018 видно, що на підставі спадкових договорів були внесені відомості про обтяження житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . Особами в інтересах яких встановлено обтяження - ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .

Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 26.12.2018, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г., ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_3 та ОСОБА_2 прийняли у дар 117/250 часток площею 0,0214 га та 133/250 часток площею 0,0243 га від загальної площі земельної ділянки з кадастровим номером :04:014:0113 відповідно.

Згідно договору дарування житлового будинку від 26.12.2018, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г., ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_3 та ОСОБА_2 прийняли у дар 6/25 часток га та 19/25 часток відповідно житлового будинку літ. А з побутовими та господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Із наявного у справі технічного паспорту на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , видно, що житловий будинок (літ. А) побудований у 1961 році, житлова прибудова (літ. А-2) у 2008 році, навіс - у 2009 році. Інші об`єкти побудовані значно раніше.

Встановлені судом обставини дозволяють суду зробити висновок, що до 26.12.2018 житловий будинок та земельна ділянка, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , належали ОСОБА_5 , а тому вони, рівно як і поліпшення до них, за будь-яких умов не можуть бути об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Пункт 2 частини 1 статті 57 СК України визначає, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 зазначила у ньому, що вони розпочали будівництво за адресою: АДРЕСА_2 , у 2007 році. У вступному слові ОСОБА_1 зазначила, що десь у 2009 році вони почали добудовувати будинок, стіни у добудови були може у 2012-2013 році. Коли вони добудовували цей будинок, то розуміли, що він їм не належить.

Питання добудови житлового будинку можна розділити на 3 частини. Перша та, яка стосується добудови у період, коли ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ще не перебували у зареєстрованому шлюбі. З огляду на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у цей період не знаходились у шлюбі, а у позові не заявлено позовних вимог щодо встановлення факту наявності між ними фактичних шлюбних відносин з часу їх початку до 02.10.2014 (дата укладення шлюбу) та визнання майна спільною сумісною власністю, немає підстав вважати добудови (поліпшення), які були здійснені у цей період, є їх спільною сумісною власністю. Крім того, підлягає урахуванню й те, що житловий будинок на час здійснення добудови належав ОСОБА_5 , що достеменно було відомо ОСОБА_1 , тож сам факт виконання яких-небудь робіт на об`єкті нерухомості не презюмує виникнення права власності на нього повністю чи частково.

Друга частина та, яка стосується добудови у період, коли ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, але коли ОСОБА_2 ще не набув права власності на частки житлового будинку та земельної ділянки. Майно набуте у шлюбі могло б бути спільною сумісною власністю подружжя, проте суд доходить до висновку, що виконання будь-яких будівельних робіт (здійснення добудови житлового будинку) за адресою: АДРЕСА_2 , до 26.12.2018 не породжує у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права власності чи права спільної сумісної власності, оскільки добудови здійснювались у житловому будинку, який їм не належав. Більше того, усі добудови були оформлені саме на ОСОБА_5 , що також вказує на обґрунтованість висновків суду. Сам факт виконання яких-небудь робіт на об`єкті нерухомості у період з 02.10.2014 до 25.12.2018 не презюмує виникнення права власності на нього повністю чи частково.

Третя частина та, яка стосується добудови у період, коли ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, та коли ОСОБА_2 вже набув права власності на частки житлового будинку та земельної ділянки (період з 26.12.2018 до часу припинення шлюбних відносин). Документального підтвердження того, що з 26.12.2018 подружжям здійснювались будівельні роботи матеріали справи не містять.

Окремо суд враховує те, що до розірвання спадкових договорів 02.11.2018 щодо нерухомого майна діяло обтяження, яке виключало можливість його відчуження ОСОБА_5 .

У контексті застосування п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України суд враховує, що укладення 26.12.2018 саме договору дарування житлового будинку, виключає можливість його поділу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки отримана у дар ОСОБА_2 частина житлового будинку є його особистою приватною власністю.

У позові ОСОБА_1 просить поділити не тільки належну ОСОБА_2 частку житлового будинку, а повністю житловий будинок, 6/25 часток якого належить ОСОБА_3 , яка не має жодного відношення до шлюбних відносин ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , порушить права ОСОБА_3 .

Частина 1 статті 62 СК України визначає, що якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Суд враховує слушні доводи ОСОБА_2 про те, що добудова здійснювалась з цегли, яка належала ОСОБА_5 .

Із наданої до суду копії трудової книжки ОСОБА_5 видно, що з 28.09.1992 до 02.01.1993 вона працювала на Запорізькому заводі силікатної цегли шихтовиком піску другого розряду.

Згідно довідки № 07/10 від 10.07.2020, виданої ПАТ «Запорізький завод будматеріалів», ОСОБА_5 працювала на Запорізькому заводі силікатної цегли. Після тримісячного договору оплата проведена полуторною цеглою, 9 пачок по 680 шт. одній пачці, що склало 6120 шт. цегли фактично.

Факт належності цегли ОСОБА_5 підтвердили у судовому засіданні третя особа ОСОБА_3 , свідки ОСОБА_24 , ОСОБА_34 . Посилання свідка ОСОБА_23 на факт придбання та вивантаження цегли спростовується показаннями інших свідків.

Суд констатує, що матеріали справи не містять доказів, які б поза розумним сумнівом вказували на те, що на здійснення прибудов витрачались кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

На підтвердження збільшення вартості житлового будинку ОСОБА_1 надала товарні чеки, фіскальні чеки, накладні щодо придбання меблів, будматеріалів тощо за період з 2009 року до 2019 року. Дані документи не можуть вважатись підтвердженням істотного збільшення у своїй вартості житлового будинку з огляду на наступне.

Із договору дарування житлового будинку від 26.12.2018 видно, що сторони оцінили дар у суму 892320,00 грн.

Згідно договору дарування земельної ділянки від 26.12.2018 видно, що сторони оцінили дар у суму 48900,00 грн.

ОСОБА_2 отримав у дар 19/25 частин житлового будинку та 133/250 частини земельної ділянки. Таким чином, загальна вартість частини домоволодіння (частини житлового будинку та частини земельної ділянки) складає 704178,00 грн., з яких:

- частина житлового будинку - 892320,00 /25 * 19 = 678163,20 грн.

- частина земельної ділянки - 48900,00 / 250 * 133 = 26014,80 грн.

Загальна сума за наданими ОСОБА_1 платіжними документами не перевищує 150000,00 грн., тобто складає приблизно 20 % від вартості належної ОСОБА_2 частки житлового будинку та земельної ділянки.

Як встановлено судом, житловий будинок набутий ОСОБА_2 у власність 26.12.2018. За таких обставин взагалі немає підстав враховувати надані ОСОБА_1 платіжні документи, які стосуються придбання товарів до вказаної дати.

Також підлягає урахуванню й те, що як на підставу збільшення вартості майна ОСОБА_1 посилається на придбання котла газового, радіаторів опалення, душової кабіни, меблів, газової поверхні. У той же час, ОСОБА_2 у зустрічному позові посилається на зникнення вказаного майна із будинку, звернення з цього приводу до поліції, внесення відомостей з цього приводу до ЄРДР.

Де-факто у матеріалах справи наразі немає підтвердження, що дане майно дійсно є і воно знаходиться у житловому будинку чи де інде, але у розпорядженні когось із подружжя. Врахувати потрібно й те, що окреме майно, з приводу якого ОСОБА_1 подані до суду платіжні документи, могло б бути, у разі його наявності, поділене незалежно від поділу нерухомого майна (наприклад, меблі).

Щодо зустрічного позову, суд виходить із наступного.

Із наданого позивачем за зустрічним позовом витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань видно, що 23.03.2020 за заявою ОСОБА_2 внесені відомості до ЄРДР у кримінальному провадженні № 0001053. У короткому викладі обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення зазначено, що у період часу з 18.03.2020 по 23.03.2020, невстановлена особа проникла до будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрала майно, яке належить ОСОБА_2 , спричинивши останньому матеріальну шкоду. Сума матеріальної шкоди встановлюється.

Як відзначається у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечувала наявність частини означеного у зустрічному позові майна, щодо радіаторів опалення вказала, що вони залишились у будинку, коли вона звідти виїжджала.

Належних доказів, які б підтверджували б доводи ОСОБА_2 та спростовували б позицію ОСОБА_1 у матеріалах справи немає. Документального підтвердження придбання подружжям (одним із подружжя в інтересах сім`ї) означеного у зустрічному позові майна, окрім того, факт придбання якого підтверджується наданими самою ОСОБА_1 платіжними документами, у справі немає.

Додані до зустрічного позову зображення інтернет-оголошень із зазначеним номером телефону ОСОБА_1 , записи телефонних розмов, не є безумовним підтвердженням того, що саме ОСОБА_1 розмістила ці оголошення, саме вона здійснювала чи здійснила продаж майна, саме її розмова зафіксована на носій, який був досліджений у судовому засідання.

Якщо суд стягне з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти за зустрічним позовом, то тим самим суд визнає, що саме ОСОБА_1 заволоділа означеним у зустрічному позові майном та воно або є у неї в наявності, або вона ним розпорядилась на власний розсуд. Між тим, даний факт має бути з`ясований у межах досудового розслідування кримінального провадження, адже на теперішній час матеріали даної цивільної справи не містять доказового підтвердження того, що саме ОСОБА_1 заволоділа спірним майном.

У цьому контексті суд зауважує, що показання свідка ОСОБА_34 хоча і вказують на те, що ОСОБА_1 вивозила із житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , якесь майно, проте даний свідок не підтвердив, що це саме те майно, половину вартості якого просить стягнути позивач за зустрічним позовом.

Даючи оцінку показанням свідків в іншій частині, суд враховує, що вони не спростовують висновків суду. Загалом свідки повідомили ті обставини, які стали відомі їм з власних мінімальних візуальних спостережень, проте в цій частині наведені ними відомості у достатній мірі не висвітлюють обставин, або обставини, які стали відомі їм зі слів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які судом не можуть бути прийняті.

Урахувавши встановлені у судовому засіданні обставини, надавши у нарадчій кімнаті оцінку наявним у справі доказам, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення первісного позову та відмови у задоволенні зустрічного позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Первісний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_9 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_10 , АДРЕСА_10 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_11 , АДРЕСА_11 ) про поділ спільного майна, визнання права власності та - задовольнити частково.

Поділити спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступним чином:

- легковий автомобіль марки ВАЗ модель 21093, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (номер шасі НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_2 ) - по 1/2 частині ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

- загальний причіп «КНОТ», 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 (номер шасі НОМЕР_7 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_2 ) - по 1/2 частині ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

- земельну ділянку з кадастровим номером :21:001:0232, площею 0,1512 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_12 частині ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_9 ) право власності на:

- 1/2 частину легкового автомобіля марки ВАЗ модель 21093, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (номер шасі НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_2 );

- 1/2 частину загального причіпа «КНОТ», 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 (номер шасі НОМЕР_7 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_2 );

- 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером :21:001:0232, площею 0,1512 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог за первісним позовом відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_10 , АДРЕСА_10 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_9 ) судовий збір у розмірі 2578 грн. 40 коп. (дві тисячі п`ятсот сімдесят вісім грн. 40 коп.).

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_10 , АДРЕСА_10 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_9 ) про стягнення вартості спільного майна - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.І. Сакоян