КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження № 22-ц/824/648/2021 Доповідач Заришняк Г.М
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.

при секретарі - Діденку А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду від 10 вересня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Антипової Ії Володимирівни, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4 , про визнання дій неправомірними та зобов`язати вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 р. ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до приватного нотаріуса КМНО Антипової І.В., ПАТ «Дельта банк», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

В обґрунтуванні позову вказувала, що 30.08.2017 р. між ОСОБА_3 та ВАТ «Кредитпромбанк» був укладений кредитний договір № 49.4/78/07-Zn, право вимоги за яким перейшло до ПАТ «Дельта банк» на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 26.06.2013 р., укладеного між ПАТ «Дельта банк» та ВАТ «Кредитпромбанк», та відповідно права вимоги за наступними договорами забезпечення: Іпотечним договором № 49.12/78/1376/07 від 30.08.2007 р., Договором поруки № 49.4/78-П1/07-Zn від 30.08.2007 р. Проте, в подальшому позивачку було повідомлено, що між ПАТ «Дельта банк» та ОСОБА_2 було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав №1214/К від 29.03.2019 р., за умовами якого Банк відступив шляхом продажу покупцю/новому кредитору - ОСОБА_2 права вимоги до фізичної особи ОСОБА_3 за кредитним договором № 49.4/78/07-Zn від 30.08.2007 р. При цьому, новий кредитор 08.04.2019 р. направив позивачці вимогу про погашення заборгованості та копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки №161570449 від 29.03.2019 р.

Посилаючись на те, що вчинені дії щодо зміни Іпотекодержателя є протиправними та таким, що не відповідають вимогам законодавства, а саме: ЦК України, Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», просила визнати незаконними дії ПАТ «Дельта банк», фізичної особи ОСОБА_2 та приватного нотаріуса КМНО Антипової І.В. щодо зміни Іпотекодержателя внаслідок чого в систему Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено інформацію про зміни іпотеки запис про відступлення прав Іпотекодержателя згідно індексного номеру рішення 161570449, винесеного 29.03.2019 о 12:52:44; зобов`язати приватного нотаріуса КМНО Антипову І.В. провести реєстраційні дії: виключити із системи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформацію про зміни запис про відступлення прав Іпотекодержателя згідно індексного номеру рішення 161570449 винесеного 29.03.2019 о 12:52:44, поновити відомості про особу Іпотекодержателя, зазначивши ПАТ «Дельта банк» у графі «Іпотекодержатель».

Рішенням Шевченківського районного суду від 10 вересня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_2 та приватного нотаріуса КМНО Антипової І.В. щодо зміни іпотекодержателя, внаслідок чого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено інформацію про зміну іпотеки, запис про відступлення прав іпотекодержателя згідно індексного номеру рішення 161570449, винесеного 29.03.2019 р.

Стягнуто з приватного нотаріуса КМНО округу Антипової І.В., ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 грн. 40 коп. у рівних частках, а саме по 256 грн. 13 коп. з кожного.

В решті вимог позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , діюча в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Судові витрати покласти на позивачку.

ОСОБА_3 , приватний нотаріус КМНО Антипопова І.В., ПАТ «Дельта Банк» та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4 правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянта підтримала подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник позивачки та третьої особи проти апеляційної скарги заперечили, вважаючи рішення законним.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 30.08.2007 р. між ОСОБА_3 та ВАТ «Кредитпромбанк» був укладений кредитний договір №49.4/78/07-Zn.

В рахунок забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором, між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 було укладено Іпотечний договір № 49.12/78/1376/07, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Занудіною О.І., зареєстрований в реєстрі за № 2235, за умовами якого було передано в іпотеку ВАТ «Кредитпромбанк» нерухоме майно, а саме: житлову квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить Іпотекодавцям ( ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ).

Крім того, 30.08.2007 р. між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_4 було укладено Договір поруки № 49.4/78-П1/07-Zn, відповідно до якого Поручитель зобов`язується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов`язання ОСОБА_3 за кредитним договором № 49.4/78/07-Zn від 30.08.2007 р.

Судом встановлено, що 26.06.2013 р. право вимоги за Кредитним договором перейшло від ВАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта банк» на підставі Договору купівлі - продажу прав вимог за кредитами, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Шевченко Д.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 1441.

Задовольняючи позов в частині визнання неправомірними дійПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_2 та приватного нотаріуса КМНО Антипової І.В. щодо зміни іпотекодержателя, внаслідок чого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено інформацію про зміну іпотеки, суд першої інстанції виходив з того, що ні фізична особа, ні юридична особа, якщо вони не є банком або іншою фінансовою установою, не можуть бути іпотекодержателями за договором іпотеки, який забезпечує виконання зобов`язання за кредитним договором, а тому ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 не мали законних підстав для укладення договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором на користь фізичної особи, в зв`язку з чим є і неправомірним рішення приватного нотаріуса КМНО Антипової І.В. щодо зміни іпотеко держателя на підставі вказаного договору.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує, що 29.03.2019 р. ПАТ «Дельта банк» та ОСОБА_2 уклали Договір № 1214/к купівлі - продажу майнових прав, а також Договір відступлення права вимоги за іпотечним договором № 49.12/78/1376/07, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Занудіною О.І., зареєстрований в реєстрі за № 2235, який посвідчений приватним нотаріусом КМНО Антиповою І.В. та зареєстрований в реєстрі за № 194.

На умовах цього Договору та на підставі Протоколу електронного аукціону № UA-EA-2019-01-28-000133-b від 20.03.2019 р., первісний Іпотекодержатель передає (відступає) новому Іпотекодержателю право вимоги за Іпотечним договором № 49.12/78/1376/07 від 30.08.2007 р., укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в якості забезпечення виконання зобов`язання ОСОБА_3 за Кредитним договором № 49.4/78/07-Zn від 30.08.2007 р., з усіма додатками та додатковими угодами до нього, право вимоги за яким перейшло до АТ «Дельта банк» на підставі Договору купівлі - продажу прав вимог за кредитами, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Шевченко Д.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 1441.

Пунктом 1.2. Договору відступлення права вимоги за іпотечним договором № 49.12/78/1376/07, визначено, що відповідно до Іпотечного договору Іпотекодавці, з метою забезпечення виконання зобов`язання за основним Договором передали в іпотеку належне їм на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з двох кімнат загальною площею 65,70 кв.м., житловою площею 35,80 кв.м. та належить Іпотекодавцям на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 02.12.1999 р. та Договору купівлі - продажу частини квартири від 08.09.2001 р. за реєстровим № 2702.

У пункті 1.3. вказаного Договору зазначено, що договір укладено на підставі статті 24 Закону України «Про іпотеку», у зв`язку із тим, що між новим Іпотекодержателем та первісним Іпотекодержателем укладено Договір купівлі-продажу за основним Договором, в наслідок укладення цього договору до нового Іпотекодержателя переходять всі права первісного Іпотекодержателя за Договором іпотеки, який забезпечує вимоги за основним договором.

Тобто, після вчинення вказаних дій, ОСОБА_2 став новим Іпотекодержателем нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Зазначені договори у встановленому законом порядку не визнані недійсними, є чинними на даний час.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства (стаття 650 ЦК України).

До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті (частина п`ята статті 655 ЦК України).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Частиною першою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що однією з основних засад державної реєстрації прав є внесення відомостей до Державного реєстру виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Статтею 1054 ЦК України встановлено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями у кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

З наведених норм права слідує, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі послуги надаються лише спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ.

Із тексту договору про відступлення прав вимоги за іпотечним договором №49.12/78/1376/07, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Занудіною О.І, слідує, що ПАТ «Дельта Банк» перебував в стадії ліквідації, про що було винесено постанову Правління НБУ від 02 жовтня 2015 року №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», а виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб винесено постанову від 02 жовтня 2015 року №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора Банку». На підставі вказаних рішень було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк», призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк».

Частиною 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що з дня початку процедури виведення фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку, органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Права Фонду визначені ч.2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Так, вказаною нормою передбачено, Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право здійснювати управління банком, який перебуває в ліквідації.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року в справі №640/14873/19, Положення нормативно-правових актів, якими врегульовано процедуру ліквідації банку, допускають продаж майна банку, який перебуває в стадії виведення з ринку (ліквідації), шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання на конкурсних засадах будь-яким суб`єктам правовідносин, у тому числі без статусу банку або фінансової установи. При цьому, враховуючи відкликання Національним банком України 04 червня 2015 року банківської ліцензії ПАТ «КБ «Надра», а також наслідки початку процедури ліквідації банку й цілі цієї процедури, обмеження прав фізичних осіб на участь у торгах з продажу прав вимоги ПАТ «КБ «Надра» законодавством не визначені. В той же час Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених Законом.

Окрім того, у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 р. у справі №161/5127/17 -ц наведено правову позицію, відповідно до якої договори про відступлення прав вимоги, які укладені внаслідок електронних торгів, проведених на підставі ст.51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не є договорами факторингу, а отже учасником електронних торгів із продажу права вимоги може бути фізична особа або юридична особа, а не лише банк або інша фінансова установа.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст. 263 ЦПК України).

З огляду на зазначене, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що відповідач ОСОБА_5 як фізична особа не може бути іпотекодержателем за договором іпотеки, який забезпечує виконання зобов`язання за кредитним договором.

Крім того, як слідує з матеріалів справи, і вказана обставина була встановлена судом першої інстанції, що Протокол електронного аукціону № UA-EA-2019-01-28-000133-b від 20.03.2019 р., на підставі якого відповідач ОСОБА_5 є новим Іпотекодержателем нерухомого майна - житлової квартири АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в рамках даної справи ніким не оспорюється, в інший спосіб вказаний правочин не скасований та не визнаний недійсним, а отже він є чинним, в зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання неправомірними дій ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_2 та приватного нотаріуса КМНО Антипової І.В. щодо зміни іпотеко держателя, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу.

Посилання в апеляційній скарзі на необхідність скасування рішення суду в повному обсязі, не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про зобов`язання приватного нотаріуса КМНО Антипову І.В. провести реєстраційні дії, виключивши із системи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформацію про зміни іпотеки запис про відступлення прав Іпотекодержателя згідно індексного номеру рішення 161570449 винесеного 29.03.2019 о 12:52:44, поновивши відомості про особу Іпотекодержателя, зазначивши ПАТ «Дельта банк» у графі «Іпотекодержатель».

Рішення суду в цій частині відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права й права ОСОБА_2 не порушує, а тому не може бути скасованим з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

З огляду на викладене, судове рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними необхідно скасувати та постановити в цій частині нове рішення, яким в задоволені даних позовних вимог - відмовити.

Керуючись ст.ст.367, 374,376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду від 10 вересня 2020 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними - скасувати та постановити в цій частині нове рішення, яким в задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Антипової Ії Володимирівни, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4 , про визнання дій неправомірними - відмовити.

В решті дане рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повної постанови.

Повна постанова виготовлена 19 лютого 2021 року.

Головуючий

Судді: