КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Олійника В.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 липня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Андрейчука Т.В.,-

встановив:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Просив зменшити розмір аліментів на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом зменшення розміру аліментів, присуджених рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 вересня 2008 року. А саме стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини доходу (заробітку) щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що матеріальний стан позивача змінився. Позивач сплачує крім аліментів на дитину, також аліменти на утримання непрацездатних батьків.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 липня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із відсутності доказів на підтвердження зміни матеріального стану позивача.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 вересня 2008 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 липня 2008 року і до досягнення дитиною повноліття.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначив, що рішення суду про стягнення аліментів ним виконується. Утім на утриманні позивача також перебувають батьки непрацездатного віку.

Враховуючи, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 серпня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь його батьків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів) ОСОБА_1 щомісячно, починаючи з 12 травня 2020 року, матеріальний стан позивача змінився.

Позивач вважає, що має правові підстави просити суд зменшити розмір аліментів на підставі ст. 192 СК України.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 СК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 надав: копії пенсійних посвідчень батьків; копію рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 серпня 2020 року; копію свідоцтва про шлюб, укладеного мід відповідачем та ОСОБА_6 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів.

Доказів на підтвердження зміни матеріального стану, зокрема докази про отримані доходи, які підтвердили погіршення майнового стану та неможливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, позивачем не надано.

Відповідно до ст. 192 СК України підставою для зменшення розміру аліментів може бути таке погіршення майнового стану платника аліментів, яке унеможливлює сплату ним аліментів у попередньо визначеному розмірі.

Належних та допустимих доказів на підтвердження зміни матеріального стану, а саме погіршення матеріального становища та неможливість сплачувати аліменти у визначеному розмірі, позивачем не надано.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що рішення суду про стягнення аліментів з позивача на користь непрацездатних батьків є належним, допустимим та достовірним доказом на підтвердження погіршення матеріального становища, колегія суддів відхиляє, оскільки наявність на утриманні батьків непрацездатного віку не дає достатніх та беззаперечних підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що дохід позивача зменшився у два рази, є безпідставним та недоведеним.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 26 липня 2021 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 14 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

В.І. Олійник