Компаніївський районний суд Кіровоградської області

Справа № 391/299/21
Провадження № 2/391/140/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2021р.селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області:

головуюча суддя Мумига І.М.

за участю секретаря Качинської О.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Гриценко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження ОСОБА_1 до виробничого сільськогосподарського кооперативу «Колос», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Компаніївська селищна рада Кіровоградської області про визнання права на земельну частку (пай),-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Колос», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Компаніївська селищна рада, про визнання права на земельну частку (пай).

Позовні вимоги мотивував тим, що з 1 лютого 1976 року був прийнятий у члени колгоспу імені Дзержинського Компаніївського району Кіровоградської області. У 1992 році при реорганізації колгоспу імені Дзержинського Компаніївського району Кіровоградської області у Колективно-дольову селянську спілку «Колос», набув членство у колективному сільськогосподарському підприємстві як колгоспник колгоспу імені Дзержинського, подавши особисту заяву про прийняття його у члени КДСС «Колос». Його членство у КДСС «Колос» було припинено 07 лютого 1996 року. 26.04.2021 року він звернутися до відділу у Компаніївському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області для отримання на його ім`я сертифіката на право на земельну частку (пай), який видавався громадянину України - члену колективного сільськогосподарського підприємства (сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства) встановленого зразка. 27.04.2021 року він отримав з відділу у Компаніївському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повідомлення за № 72/114-21, зі змісту якого йому стало відомо, що він не був включений до списку-додатку осіб до державного акту на право колективної власності на землю КДСС «Колос» Компаніївського району Кіровоградської області, йому роз`яснено право на звернення до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай). Вважає, що має право на земельну частку (пай), оскільки на час отримання КДСС «Колос» Державного акта на право колективної власності на землю, він був членом КДСС «Колос» та набув право на підставі чинного законодавства, тому звернувся до суду за визнанням права на земельну частку (пай) із земель цього колективного сільськогосподарського підприємства.

Свої позовні вимоги позивач не змінював, зустрічний позов відповідачем не заявлений.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач - ВСК «Колос», правонаступник КДСС «Колос», у відзиві на позовну заяву зазначив, що позивач ОСОБА_1 не набув право на земельну частку (пай) КДСС «Колос», так як був звільнений за порушення трудової дисципліни 01.06.1995 року, та що саме 01.06.1995 року припинилося членство позивача у КДСС «Колос». Відповідач ВСК «Колос» заперечив час припинення членства позивача у КДСС «Колос» 07.02.1996 року з посиланням на п.2.2 Положення про співвласників колективно-дольової селянської спілки «Колос» від 28 лютого 1992 року. Відповідач у відзиві на позовну заяву наводить норми ЦК УРСР, які регулюють питання позовної давності, однак прямо не заявляє до суду вимогу про застосування позовної давності при вирішенні спору, не просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 через пропуск позивачем строків позовної давності без поважних причин. Відповідач посилається на правову позицію ВСУ у справі № 6-2469цс16 від 16.11.2016 року щодо застосування позовної давності при вирішенні спору, однак разом з відзивом на позовну заяву відповідач не надає суду жодних доказів про отримання позивачем до 27.04.2021 року інформації про порушення права позивача на земельну частку (пай) із земель колективної власності КДСС «Колос».

У відповіді на відзив позивач заперечує доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, вважає, що вони не відповідають вимогам чинного законодавства та Статуту КДСС «Колос», вважає, що докази його трудової участі у КДСС «Колос» не мають відношення до членства позивача у КДСС, стверджує, що заява відповідача про застосування наслідків пропуску позовної давності не підлягає задоволенню. .

На виконання вимог п.п.2, 3 ч.3 ст. 265 Цивільного процесуального Кодексу України суд зазначає заяви та клопотання, що подавалися під час судового розгляду справи, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 15.06.2021 року відкрито провадження у справі № 391/299/21 та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 21.07.2021 року клопотання представника відповідача Гриценко Т.М. про долучення документів до справи задоволено, підготовче провадження у справі № 391/299/21 закрито та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 08.09.2021 року задоволено клопотання позивача та його представника про витребування доказів.

Зобов`язано відділ у Компаніївському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області надати суду оригінал Державного акту на право колективної власності КДСС «Колос» з усіма додатками для огляду його у судовому засіданні та зобов`язано Державний архів Кіровоградської області (вул.Академіка Корольова, 3, м.Кропивницький, 25030) надати суду належно завірену копію Статуту колективно-дольової селянської спілки «Колос», юридична адреса селище Компаніївка, Компаніївського району, Кіровоградської області, вул.Шевченка, 9-а, який може зберігатися у архівних фондах Представника Президента України у Компаніївському районі Кіровоградської області за 1992-1993 роки, належно завірені копії протоколів загальних зборів КДСС «Колос» за 1996 рік та протоколу засідання правління КДСС «Колос» від 07.02.1996 року, які можуть зберігатися у архівних фондах КДСС «Колос».

Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 28.09. 2021 року задоволено клопотання позивача та його представника про витребування доказів, зобов`язано Кропивницьку районну державну адміністрацію Кіровоградської області (вул. Дарвіна, 25, м. Кропивницький-14 Кіровоградської області, 25014) надати суду належно завірені копії протоколів засідання правління та протоколів земельних зборів КДСС «Колос» за 1996 рік, для приєднання до справи в якості письмових доказів.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовну заяву підтримали в повному обсязі та надали пояснення згідно позовної заяви.

Представник відповідача ОСОБА_3 позовну заяву не визнала, просила відмовити позивачу у задоволенні позову, просила застосувати наслідки спливу позовної давності з посиланням на доводи та міркування, викладені у відзиві на позовну заяву, а також зазначила, що ВСК «Колос» є неналежним відповідачем, оскільки не має власних земель, а є орендарем земель на підставі договорів оренди із власниками.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, Компаніївська селищна рада подала до суду клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи за наявними в матеріалах справи документами. (а.с. 121).

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи зі встановлених судом обставин справи та правовідносин сторін, які з них випливають, а також правових норм, які підлягають застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлені такі обставини справи:

Згідно записів у трудовій книжці колгоспника на ім`я ОСОБА_1 № (169) № 528 від 22 квітня 1972 року позивач 1 лютого 1976 року був прийнятий у члени колгоспу імені Дзержинського Компаніївського району Кіровоградської області, працював ветеринарним фельдшером, з 1979 року по 1982 рік працював зоотехніком, з 1983 по 1996 року працював ветеринарним лікарем. Вибув із членів КДСС «Колос» згідно протоколу № 11 від 07.02.1996 року.(а.с. 13,122-123)

Згідно Витягу з рішення загальних зборів колгоспників колгоспу імені Дзержинського Компаніївського району Кіровоградської області від 28 лютого 1992 року прийнято рішення: «1. Реорганізувати колгосп імені Дзержнського в колективно-дольову селянську спілку. 2.Назвати господарство: колективно-дольова селянська спілка «Колос». 3.Статут колективно-дольової селянської спілки - затвердити. 4.Положення про співвласників колективно-дольової селянської спілки «Колос» - затвердити» (а.с. 198)

Статут колективно-дольової селянської спідки «Колос» містить розділи : 1.Загальні положення; 2.Цілі і напрямки діяльності; 3.Виробнича діяльність; 4.Майно і засоби; 5.Розподіл прибутку (чистого доходу); 6.Органи управління і контролю; 7. Праця та її оплата; 8.Облік, звітність та контроль; 9. Реорганізація та ліквідація». У розділі 4.Майно і засоби (пункти 4.1-4.12) відсутні питання щодо віднесення земель, які перебувають у землекористуванні, власності чи віданні КДСС «Колос» до майна КДСС «Колос». Розділ щодо членства у КДСС «Колос» даним Статутом не визначений, однак у розділі 6. Органи управління і контролю у пункті 6.3. встановлено, що «загальні збори … затверджують рішення правління про прийом в члени господарства і виключення з нього (або самі приймають рішення з цього питання» (а.с.199-205)

Відповідачем до відзиву на позовну заяву долучено письмовий доказ Положення про співвласників колективно-дольової селянської спілки «Колос», яке (Затверджено на загальних зборах працівників-співвласників 28 лютого 1992 року. Протокол 1 із змінами та доповненнями на послідуючих загальних зборах). (а.с.75-78) .У тексті Положення відсутнє посилання на розділи та пункти розділів, які зазнали змін та доповнень, відтак встановити чинність цієї норми станом на 21.12.1995 року не можливо. Разом з тим, суд констатує, що згідно абзацу 3 пункту 2.1. Положення «співвласниками майна господарства є: бувші працівники колгоспу імені Дзержинського» . У п.2.2. Положення визначено «Право на пай член спілки втрачає повністю при самовільному залишенні роботи, що приводить до значних витрат по збереженню майна або звільненими працівниками по ініціативі правління спілки з послідуючим затвердженням загальними зборами за систематичні прогули, п`янки, невиконання робочих обов`язків, що призводить до додаткових затрат по підтримці нормальних технологічних процесів у виробництві, зниження його результативності». На дію п.2.2 посилається відповідач у відзиві на позовну заяву як на підставу припинення членства позивача У КДСС 01.06.1995 року (а.с. 71)

Однак, відповідач не зазначив, що правлінням КДСС «Колос» прийнято рішення з наступним його затвердженням загальними зборами про втрату ОСОБА_1 права на пай та який саме пай у КДСС «Колос» станом на який час на підставі п.2.2 цього Положення. Такі докази відповідач не надавав, не зазначав де такі докази знаходяться, не заявляв клопотань про витребування цих доказів судом. Відтак, своє судження про припинення позивачем права на пай 01.06.1995 року відповідач побудував на припищенні.

Зі змісту п.2.2 Положення не вбачається поєднання понять «членство у КДСС» та «робота» й «трудова дисципліна при виконанні роботи у КДСС» у розумінні права члена КСП на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП, передбаченого ст. 5, 10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Також суд встановив, що ні у Статуті КДСС «Колос», ні у Положенні про співвласників колективно-дольової селянської спілки «Колос» немає норми про те, що момент припинення членства у КДСС співпадає з прийняттям рішення органом управління про звільнення з роботи члена КДСС за порушення трудової дисципліни.

Доказ звільнення з роботи позивача 01.06.1995 року та з яких підстав відповідач не надав.

Відомості про трудову діяльність позивача ОСОБА_1 (а.с.83-86) також не містять інформації про припинення позивачем роботи, підстав її припинення, рішення органу управління про звільнення позивача. Відтак, ці докази відношення до справи не мають.

21 грудня 1995 року відповідно до рішення Компаніївської селищної Ради народних депутатів від 6 грудня 1995 року № 188 видано Державний акт на право колективної власності на землю Колективно-дольовій селянській спілці «Колос» Компаніївської селищної ради серії КР00002, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 2. За цим Державним актом КДСС «Колос» отримав у колективну власність 6782,6 га, землі резервного фонду становлять 212,5 га. Додаток № 1 до Державного акта Список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства із зазначенням порядкового номера, прізвища, імені, по батькові та місця проживання, розташований на аркуші 2 Державного акта на право колективної власності на землю Колективно-дольової селянської спілки «Колос» Компаніївської селищної ради серії КР00002 від 21 грудня 1995 року не заповнений(а.с. 162).

У папці, отриманій на підставі ухвали суду від 08.09.2021 року Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області відділ № 4 Управління у Кропивницькому районі згідно супровідного листа № 148/114-21 від 14.09.2021 (а.с. 135) з назвою «Державний акт на право колективної власності на землю Список членів-співвласників КДСС «Колос» Компаніївського району Кіровоградської області» знаходяться Державний акт на право колективної власності на землю серія КР 000002 на 6 аркушах, Список членів-співвласників КДСС «Колос» Компаніївського району Кіровоградської області на 8 аркушах з порядковими номерами 1-300 та Список пенсіонерів членів КДСС «Колос» Компаніївського району Кіровоградської області на розпаювання землі на 13 аркушах з порядковими номерами 1-489. На аркуші 13 є підпис голови КДСС «Колос» В.І. Барахтій та Голови Компаніївської селищної Ради А.І. Шрамко, проставлені відбитки печаток КДСС «Колос» та Компаніївської селищної Ради. Дата складання списків, дата затвердження списків, місце проживання осіб у обох списках не вказані. Обидва Списки не прошиті, Список на аркушах 1-8 не скріплений підписами посадових осіб та відбитками печаток. До обох Списків відомості про позивача не занесені. Дані Списки співпадають зі Списками, завіреними Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області відділ № 4 Управління у Кропивницькому районі (а.с.91-101), а тому суд приймає позицію відповідача про їх датування 01.09.1995 роком.

Відповідно до повідомлення Державного архіву Кіровоградської області № 224/409/02-20 від 17.09.2021 у архівних фондах Представника Президента України у Компаніївському районі Кіровоградської області за 1992-1993 роки відсутнє розпорядження про затвердження Статуту КДСС «Колос», протоколи загальних зборів за 1996 рік та засідання правління від 07 лютого 1996 року КДСС «Колос» на зберігання до архіву не передавалися.(а.с.136)

Згідно Витягу з рішення правління КДСС «Колос» Компаніївського району Кіровоградської області від 30 липня 1996 року вирішено «1.Головному агроному ОСОБА_4 разом з агрономічною службою продовжити роботу по оцінці земель, підготовці необхідної документації по розпаюванню земель. 2.Затвердити уточнені списки членів-співвласників в кількості працездатних 300 чол., пенсіонерів господарства 489 чоловік».(а.с. 169, 170)

Згідно клопотання представника відповідача до справи залучені письмові докази - виписка з рішення загальних зборів членів-співвласників КДСС «Колос» Компаніївського району Кіровоградської області від 17.02.1995 року по питанню «Про передачу земель господарства в колективну власність» про прийняте рішення «4. Уточнити списки членів-співвласників до 01.09.1995 р.»; Уточнений Список членів-співвласників КДСС «Колос» Компаніївського району Кіровоградської області (станом на 01.09.1995 року) 9 аркушів, Уточнений Список пенсіонерів членів КДСС «Колос» Компаніївського району (станом на 01.09.1995 року) 14 аркушів (а.с.172, 173, 175-197)

Отже, судом встановлено, що Списки членів КДСС «Колос» станом на 21 грудня 1995 року до Державного акта на право колективної власності КДСС «Колос» на час його реєстрації у встановленому порядку як додаток № 1 до Державного акта не долучалися, не перебувають на зберіганні у відповідача та у Головному управлінні Держгеокадастру у Кіровоградській області відділ № 4 Управління у Кропивницькому районі.

Таким чином, відповідач не спростував доказ позивача - Списків працівників дольової спілки співвласників «Колос» на розпаювання землі (а.с.19-31) за підписами голови правління В.І. Барахтія, головного бухгалтера В.С. Шепель (від КДСС «Колос») та голови Компаніївської селищної Ради А.І. Шрамка з відбитками печатки КДСС та селищної Ради, у яких під № 121 записаний ОСОБА_1 (а.с.20 зворот) на підтвердження права позивача на паювання землі колективної власності КДСС «Колос».

Відповідач не подавав до суду клопотань про визнання доказів позивача недопустимими доказами. Наданих позивачем письмових доказів відповідач також не спростував.

Суд відхиляє доказ, наданий відповідачем та долучений до відзиву на позовну заяву витяг з рішення правління ВСК «Колос» Компаніївського району Кіровоградської області протокол № 14 від 07 лютого 1996 року, яким члени правління ВСК «Колос» вирішили: «За самовільний невихід на роботу звільнити з членів господарства ОСОБА_1 »(а.с.79). Згідно трудових книжок ОСОБА_1 позивач не працював у ВСК «Колос», та станом на 07.02.1996 року така юридична особа не існувала.

Правовідносини між сторонами регулюються такими нормами права.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (в редакції станом на 21.01.1994) членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (в редакції станом на 21.01.1994:

1. Земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у постійне або тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди.

Право власності або право постійного користування землею

посвідчується державними актами, а право тимчасового користування

землею, в тому числі на умовах оренди, оформляється договором.

( Пункт 1 статті 10 в редакції Закону N 3180-12 від 05.05.1993).

2. Право підприємства на земельну ділянку зберігається при

входженні його до складу агропромислових об&apos;єднань, комбінатів,

агрофірм та інших формувань.

3. Право підприємства на земельну ділянку або її частину може

бути припинено в порядку і на підставах, встановлених Земельним

кодексом України ( 561-12 ).

4. Члену підприємства, який побажав вийти з його складу для

організації селянського (фермерського) господарства, земельна

ділянка надається із земель запасу, а в разі їх відсутності - із

земель підприємства, придатних для сільськогосподарського

виробництва, в частині, що припадає на одного члена колективу.

5. При банкрутстві підприємства землі загального

користування (внутрігосподарські шляхи, полезахисні лісосмуги та

інші грунтозахисні насадження, гідротехнічні споруди тощо)

передаються у відання відповідних місцевих Рад народних депутатів.

Звернення стягнення на земельну ділянку за претензіями

кредиторів може бути здійснено за рішенням суду, арбітражного суду

лише у разі відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути

звернуто стягнення.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (в редакції станом на 21.01.1994) вищим органом самоврядування у підприємстві є загальні збори його членів або збори уповноважених. У період між зборами справами підприємства керує правління. Повноваження загальних зборів (зборів уповноважених) і правління визначаються статутом підприємства. Загальні збори (збори уповноважених): приймають статут підприємства, вносять до нього зміни та доповнення; вирішують питання про обрання правління, його голови та ревізійної комісії підприємства; приймають рішення про реорганізацію і ліквідацію підприємства, про його участь в акціонерних товариствах,корпораціях, асоціаціях, концернах та інших об`єднаннях; вирішують інші важливі питання діяльності підприємства.

Відповідно до ст. 86 ЦК УРСР: Право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Право власності в Україні охороняється законом.

Держава забезпечує стабільність правовідносин власності.

Власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна.

Усі форми власності є рівноправними.

Відносини власності регулюються Законом України "Про

власність" ( 697-12 ), цим Кодексом, іншими законодавчими актами. (Із змінами, внесеними Законом N 3718-12 від 16.12.93)

Відповідно до частини дев`ятої статті 5 ЗК України (в редакції від 22 червня 1993 року) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно зі статтями 22, 23 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) та відповідно до вище зазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Відповідно до п. 21 Перехідних положень ЗК України з 01.01.2019 року « з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.»

Відповідно до ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 серпня 2014 року у справі № 6-12823св14 «право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай). Це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності.»

Суд критично ставиться до позиції представника відповідача Гриценко Т.М. щодо того, що ВСК «Колос» у даній справі є неналежним відповідачем, оскільки, на думку представника, відповідач не є власником землі, а виступає землекористувачем на підставі договорів оренди землі.

При цьому суд виходить з наступного.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (частини перша та друга статті 11 ЦПК України у редакції, чинній на час відкриття провадження у справі).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанцій).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. До подібних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).

Встановивши, що позивач звернувся із позовом до ВСК «Колос» за захистом своїх порушених прав щодо встановлення права на земельну частку (пай) із земель колективної власності КДСС «Колос» суд бере до уваги визнану сторонами обставину про те, що КДСС «Колос» було реорганізовано у ВСК «Колос», що відповідач ВСК «Колос» є правонаступником прав та обов`язків КДСС «Колос».

Суд зазначає, що у спорах, пов`язаних із паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком, який викладено у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 282/110/14-ц (провадження № 61-8765св19).

Оскільки, ВСК «Колос» є правонаступником колективного сільськогосподарського підприємства - КДСС «Колос» , відповідати за позовом про визнання права на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП повинен саме ВСК «Колос». Тому, суд вважає, що ВСК «Колос» є належним відповідачем у справі.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.»

Суд, дослідивши зібрані у справі докази, обґрунтовано вважає доведеним право позивача на набуття ним права на земельну частку (пай) із земель колективної власності КДСС «Колос» Компаніївського району Кіровоградської області, що є підставою для задоволення позовної заяви.

В зв`язку з тим, що позивачем не заявлено вимогу про стягнення судових витрат з відповідача, тому суд відносить витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн. за його рахунок.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 133, 141, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до виробничого сільськогосподарського кооперативу «Колос», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Компаніївська селищна рада Кіровоградської області про визнання права на земельну частку (пай) задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином України право на земельну частку (пай) із земель колективної власності КДСС «Колос» Компаніївського району Кіровоградської області.

Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Виробничий сільськогосподарський кооператив «Колос», місцезнаходження вул. Шевченка, 9-А, смт. Компаніївка Кропивницького району Кіровоградської області, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Компаніївська селищна рада Кіровоградської області, місцезнаходження вул. Паркова, 4, смт. Компаніївка Кіровоградської області, .

Повний текст рішення складено 16.12.2021 року.

Суддя Мумига І.М.