Справа 524/6465/19
Провадження № 2/524/59/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Кулинич М.М., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку поділу майна подружжя на ѕ частини квартири АДРЕСА_1 та стягнення вартості Ѕ частини автомобіля в сумі 179660 грн, увалив таке рішення.

ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що за час перебування у шлюбі із ОСОБА_4 ними було придбано квартиру АДРЕСА_1 та транспортний засіб Volkswagen Passat, 2013 р.в.. На даний час, спільне проживання із відповідачем припинено, у зв`язку із чим виникла необхідність в поділі спільного майна подружжя. Вважає, що вона має право заявити про відступ від рівності часток співвласників з огляду на те, що тривалий час відповідач не мав самостійного заробітку, а також з урахуванням того, що на її утриманні перебувають діти і розмір аліментів, які сплачує відповідач є недостатнім для задоволення їх потреб. Крім того, їй стало відомо, що у листопаді 2017 року ОСОБА_4 здійснив відчуження транспортного засобу без її згоди та не виплатив їй компенсацію вартості Ѕ частини.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов та просили задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник позивача вказала, що за час спільного проживання сторін відповідач тривалий час не працював, не перебував на обліку осіб, які шукають роботу, не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї. Звертала увагу на те, що кошти, які позивач витрачає на утримання дітей є значно більшими ніж розмір аліментів, які сплачує відповідач.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала. Вказала, що отримані кошти від продажу транспортного засобу позивач використала без згоди відповідача на придбання житла. Вказала, що доводи позивача про те, що відповідач не працював спростовуються копією його трудової книжки. Звертала увагу, що відповідач сплачує кошти на утримання дітей. Просила визнати неналежним поданий позивачем доказ - довідку про отримані відповідачем доходи, оскільки він отриманий з порушенням вимог законодавства.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

03 грудня 2019 року судом постановлено ухвалу про витребування доказів. В судовому засіданні 03 грудня 2019 року частково задоволено клопотання про допит свідків, вирішені клопотання учасників про долучення документів.

В судових засіданнях 04.02.2020 та 31.08.2020 судом вирішені клопотання учасників про долучення документів

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

З 01.03.2003 по 20.02.2020 ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 та копією рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 20.01.2020 по справі 524/5365/19.

Сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.16-17)

10.12.2004 між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

10.09.2016 ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на транспортний засіб Volkswagen Passat, 2013 р.в., номер шасі(кузова, рами) НОМЕР_2 .

17.11.2017 між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 укладено договір купівлі-продажу 5342/2017/697008 транспортного засобу(а.с.123-124)

НОРМИ ПРАВА

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 3 ч.ч.1, 6 ст.57, ст.60 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В ст.70, ч.1 ст.71 Сімейного кодексу України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23,25, 30 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК 2947-14 щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК 435-15, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України).

ОЦІНКА СУДУ

Щодо вимог позивача про стягнення компенсації у виді Ѕ частини вартості проданого транспортного засобу.

Суд приймає до уваги те, що факт набуття автомобіля Volkswagen Passat за час перебування сторін у шлюбі підтверджується матеріалами справи.

Також суд враховує те, що відповідачем не було подано доказів, які б підтверджували факт придбання автомобіля за власні кошти.

Отже, суд вважає, що спірний транспортний засіб є спільним майном подружжя та підлягає поділу.

Суд враховує, що сторонами не було подано доказів, які б підтверджували укладення відповідачем договору купівлі-продажу транспортного засобу за взаємною згодою подружжя, а також доказів, які б підтверджували використання коштів в інтересах сім`ї.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем не було надано доказів, які б підтверджували доводи про те, що позивач використала кошти з продажу транспортного засобу на власні цілі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення із відповідача компенсації у виді вартості Ѕ частини транспортного засобу в сумі 179660 грн.

Щодо вимог позивача про визнання за нею права власності на ѕ частини квартири.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року по справі № 456/828/17 наведено такий висновок: «Аналізуючи наведені вище норми сімейного законодавства України, можна дійти висновку, що майно, яке набуте подружжям під час перебування у шлюбі, є об`єктом права спільної сумісної власності цього подружжя та у випадку вирішення питання про його розподіл підлягає поділу між сторонами у рівних частках. Водночас за наявності обставин, передбачених частинами другою, третьою статті 70 СК України, які стосуються неналежного виконання одним із подружжя батьківських обов`язків та неналежного матеріальне забезпечення сім`ї, частку іншого з подружжя у такому майні може бути збільшено. Обов`язок, передбачений статтями 10, 60 ЦПК України 2004 року, щодо доведення обставин, які б вказували на наявність підстав, передбачених частинами другою, третьою статті 70 СК України, у такому випадку покладається на особу, яка ініціює питання про збільшення частки у спільному сумісному майні подружжя.»

Так, на підтвердження своїх доводів про те, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, позивачем надано суду відомості про доходи відповідача за І квартал 1998 року по 4 квартал 2018 року станом на 25.03.2019. Суд враховує посилання представника відповідача на те, що вказаний доказ є недопустимим у зв`язку із порушенням порядку його отримання.

Відповідно ч.1 ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

В ст.70 Податкового кодексу України визначено, що відомості з Державного реєстру є інформацією з обмеженим доступом, крім відомостей про взяття на облік фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Суд наголошує на тому, що позивачем не було надано доказів, які б підтверджували наявність у неї повноважень щодо отримання відомостей про доходи відповідача. У зв`язку із викладеним, суд приходить до висновку про те, що відомості про доходи відповідача за І квартал 1998 року по 4 квартал 2018 року станом на 25.03.2019 є недопустимим доказом.

Суд також вважає, що не підтверджує наявність обставин визначених ст. 70 СК України і довідка про не перебування ОСОБА_4 в період з 01.01.2003 по 31.12.2010 на обліку як безробітного.

Показання допитаного свідка ОСОБА_11 суд оцінює критично, оскільки обставини щодо працевлаштування відповідача та фінансового забезпечення сім`ї сторін свідку були відомі зі слів позивача.

Надані сторонами копії договорів купівлі-продажу нерухомого майна, на думку суду, не підтверджують обставини щодо набуття сторонами спільного майна, оскілки останніми не доведено факт використання коштів в інтересах сім`ї.

Також, суд вважає, що не свідчать про наявність підстав від принципу рівності часток подружжя і надані позивачем докази щодо проходження дітьми навчання в школі іноземних мов, стану здоров`я дітей, оскільки в ст.70 СК України міститься посилання на факт ухилення одного із подружжя від обов`язку щодо утримання дітей, а питання недостатності наданих коштів можливо вирішити іншим шляхом.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відступу від принципу рівності часток подружжя і у зв`язку із цим вважає за можливе частково задовольнити позов ОСОБА_1 та визнати за нею та за відповідачем в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати сумі 5286,97 грн(судовий збір та витрати, пов`язані із залученням експертів), пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 81, 141, 258, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна в РПВН: 8511679, загальна площа 62,1 кв.м, житлова площа 36,8 кв.м.

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна в РПВН: 8511679, загальна площа 62,1 кв.м, житлова площа 36,8 кв.м.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку поділу майна подружжя Ѕ частини вартості автомобіля в сумі 179660 грн.

В іншій частині вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 5286,97 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19.02.2021

Суддя Д.Д.Андрієць