Дата документу 09.12.2021
Справа № 334/7497/20
Провадження № 2/334/1237/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Добрєва М.В.,

при секретарі Піка А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» звернулося до суду з позовом в якому зазначив, що 23.10.2015 року між Публічним акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 укладено Заяву-договір № 106/2026127-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (із встановленням Кредитного ліміту) Кредитна картка «Класична». Також, 20.10.2018 року відповідачем було підписано Заяву-анкету на отримання кредитного ліміту, відповідач просив банк: надати кредит у національній валюті на умовах та в порядку, передбаченому в Заяві-анкеті та кредитному договору; укласти з ним кредитний договір; здійснювати кредитування на загальних умовах кредитування, що погоджені із ним та зазначені в кредитному договорі. Відповідно до Умов надання та обслуговування Кредитної лінії предметом Кредитного договору є надання позивачем позичальнику грошових коштів на наступних умовах кредитної лінії: встановлена сума кредитного ліміту - 18000,00 грн.; строк користування - 365 днів з автоматичною пролонгацією на такий самий строк; проценти за користування кредитом - 45 відсотків річних. Штраф за прострочення обов`язкового мінімального платежу - 100 грн. за кожен факт прострочення платежу. Цільове призначення кредиту - на споживчі потреби.

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань по кредитному договору, станом на 29.01.2020 року виникла заборгованість у сумі 47960,05 грн., з яких: заборгованість за кредитом: 17890,62 грн.; заборгованість за процентами: 28969,43 грн.; заборгованість за штрафом 1100,00 грн.

В зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором, а також судові витрати, які були ними понесені у зв`язку зі зверненням із позовом до суду у вигляді судового збору в розмірі 2102,00 гривень.

08.02.2021 року між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № б/н, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 106/2026127-Ск від 23.10.2015 року перейшло до ТОВ «Вердикт-Капітал».

26.05.2021 року ухвалою суду, у відповідності до ч. 1 ст. 55 ЦПК України, сторону ПАТ «ТАСКОМБАНК» замінено його правонаступником - ТОВ «Вердикт Капітал».

Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав викладених у позові.

Відповідач та її представник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явились, надали суду письмову заяву про застосування до вимог позивача строків позовної давності.

Суд, дослідивши надані сторонами документи та матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.10.2015 року між Публічним акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 укладено Заяву-договір № 106/2026127-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (із встановленням Кредитного ліміту) Кредитна картка «Класична».

ОСОБА_1 було підписано Заяву про відкриття поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися із використанням електронних платіжних засобів та Заяву про випуск електронного платіжного засобу. Відповідно до змісту цих заяв відповідач відкрила поточний рахунок № НОМЕР_1 у валюті - гривні на своє ім`я та отримала платіжний засіб - "MastrCard Debit UNEMBOSSED» з кредитним лімітом 18000,00 грн.

Відповідно до Умов надання та обслуговування Кредитної лінії предметом Кредитного договору є надання позивачем позичальнику грошових коштів на наступних умовах кредитної лінії: встановлена сума кредитного ліміту - 18000,00 грн.; строк користування - 365 днів з автоматичною пролонгацією на такий самий строк; проценти за користування кредитом - 45 відсотків річних. Штраф за прострочення обов`язкового мінімального платежу - 100 грн. за кожен факт прострочення платежу. Цільове призначення кредиту - на споживчі потреби.

Відповідно до п. 4 розділу 2 Кредитного договору, цей договір набирає чинності з дати його підписання обома Сторонами і діє до повного виконання Клієнтом і Банком своїх зобов`язань.

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань по кредитному договору, станом на 29.01.2020 року виникла заборгованість у сумі 47960,05 грн., з яких: заборгованість за кредитом: 17890,62 грн.; заборгованість за процентами: 28969,43 грн.; заборгованість за штрафом 1100,00 грн.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що правовідносини, що виникли між ПАТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 є зобов`язальними.

Відповідно до ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема із договорів та інших правовідносин. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд приходить до висновку про застосування в даному спорі строку позовної давності.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року (справа №6-14 цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Висновок про правильне застосування норм матеріального права щодо позовної давності міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року в справі № 6-116цс13. Відповідно до цього висновку для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252, 255 ЦК України.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу (Правова позиція Верховного суду України від 14.12.2016 р. у справі № 6-2462цс 16).

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня. коли відбулося це порушення. Позовна давність повинна обчислюватись окремо по кожному простроченому платежу, враховуючи й відсотки.

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 21.12.2020 року.

Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість за кредитом становить станом на 29.01.2020 року становить 47960,05 грн., останній платіж на погашення заборгованості за кредитом відповідачем здійснено 25.05.2016 року, тобто 26.05.2016 року у кредитора виникло право вимоги. Враховуючи викладене заявлена вимога про стягнення заборгованості за кредитом не підлягає задоволенню через порушення строку позовної давності.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права, наголошує на тому, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа «Стаббнігс та інші проти Сполученого Королівства» рішення від 22.10.1996 року, «Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980 року).

Банк у порядку позовного провадження звернувся до суду 21.12.2020 року, тобто поза межами встановленого ст. 257 ЦК України строку. Тобто, позовна давність сплила на все кредитне зобов`язання, а відповідно до ст.266 ЦПК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до п. 1 ст. 32 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення від 20.09.2011 року за заявою №14902/04 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; п. 51 рішення від 22.10.1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства).

З огляду на викладене, та враховуючи заявлене відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 259, 263, 264, 265, 268, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Добрєв М. В.