КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 липня 2021 року, постановлене суддею Коваль О.А. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою,

У С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2019 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом його допуску до цієї квартири та передачі йому ключів від неї, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що спірна квартира є їх із відповідачкою спільною власністю, оскільки була придбана ними в шлюбі, тоді як наразі остання чинить перешкоди у користуванні такою.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 07 липня 2021 року позовні вимоги задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом допуску ОСОБА_2 до цієї квартири та передачі йому екземпляра ключів від неї. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 768 грн. 40 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду, 18.08.2021 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що судом було порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, суд неповно встановив обставини, що мають значення для справи, надав неналежну оцінку наявним у справі доказам та помилково вважав встановленими обставини, на які посилався позивач. Вказує на те, що відсутні докази того, що позивачу чиняться перешкоди у користуванні квартирою, крім того, наразі в Голосіївському районному суді перебуває на розгляді справа про поділ майна подружжя, де ще не вирішено питання щодо визнання спірної квартири спільною сумісною власністю та поділ її між подружжям, а тому рішення про усунення перешкод у користуванні відповідачем спірною квартирою є передчасним.

Представник позивача у суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, причину неявки суду не повідомили.

Позивач в день розгляду справи у суді апеляційної інстанції подала через канцелярію суду клопотання про зупинення провадження по справі до розгляду справи про поділ майна подружжя, просила клопотання розглянути за її відсутності.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача, оскільки вона належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується її клопотанням про зупинення провадження по справі та проханням розглядати його за її відсутності. Поважності причин своєї неявки в судове засідання позивач не зазначила.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є співвласником квартири, тому має право на усунення перешкод у здійсненні свого права користування, які чинить йому інша сторона.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що 19.09.1995 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений шлюб у Відділ реєстрації актів громадянського стану Шевченківського району м. Києва.

Під час шлюбу за договором купівлі-продажу від 17.01.1998 року була придбана квартира АДРЕСА_1 (а.с. 14, 15, 6).

Згідно наданих суду документів, зокрема копій паспортів, вбачається, що місцем реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є квартира АДРЕСА_1 .

Судом першої інстанції встановлено, що у сторін виник спір в частині користування цією квартирою.

В матеріалах справи наявні договори оренди спірної квартири, укладені 14.08.2018 та 14.08.2019 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який діяв за дорученням ОСОБА_1 . Таким чином у спірній квартирі мешкають наймачі на підставі договору оренди, що позбавляє ОСОБА_2 можливості користуватися квартирою АДРЕСА_1 .

Докази того, що ОСОБА_2 надавав згоду на укладання договорів оренди квартири, в матеріалах справи відсутні.

У відповідності до ст. 16 Закону України «Про власність» та ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, які регулювали дане питання на час купівлі квартири, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю.

Частина перша статті 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини першої статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість позову та зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом допуску ОСОБА_2 до цієї квартири та передачі йому екземпляра ключів від неї.

Відповідач в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що спірна квартира придбана сторонами хоч і в період їх шлюбу, однак, за кошти , які їй були подаровані її батьком, тому вважає зазначену квартиру своєю особистою власністю.

Колегія суддів не може погодитися із такими доводами відповідача, оскільки відповідач не надала суду доказів про укладання договору дарування між нею та батьком, на підставі якого можна було б розглядати питання щодо визнання цієї квартири як особистої власності позивача.

Крім того, у разі якщо батько відповідача в свій час передав кошти для придбання квартири без укладання договору дарування, то колегія суддів вважає, що на час передачі цих коштів сторони по справі перебували у шлюбі, батьку відповідача було про це відомо, квартира була придбана в інтересах всієї сім ї, про що свідчить реєстрація обох сторін по справі у спірній квартирі, тому, на думку суду, ці обставини свідчить про те, що квартира є спільною сумісною власністю.

Квартира АДРЕСА_1 була куплена в період шлюбу і право спільної сумісної власності сторін на цю квартиру презюмується. На спростування зазначених обставин відповідач доказів не надала.

Доводи апеляційної скарги, що позивачу не чиняться перешкоди у користуванні його власністю, спростовуються наявністю укладених відповідачем договорів оренди та відсутністю на це згоди позивача.

Колегія суддів також не вбачає підстав для задоволення клопотання про зупинення провадження по справі до розгляду справи про поділ майна подружжя, оскільки на час розгляду справи суд не вбачає перешкод, які б унеможливлювали постановлення рішення суду .

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про залишення рішення суду без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2021 року.

Суддя - доповідач:

Судді: