Провадження № 2-о/752/379/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20.09.2021 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

за участі секретаря - Потапенко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася у суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що вона не мала місця реєстрації з моменту народження, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_1 , і до ІНФОРМАЦІЯ_2 (момент першої реєстрації), участі в приватизації не приймала та не використовувала житлові чеки на території України.

В обґрунтування своїх вимог заявниця зазначає, що проживає в гуртожитку за адресою; АДРЕСА_1 .

Маючи намір приватизувати згідно з чинним законодавством кімнату в гуртожитку, має подати до відділу приватизації Голосіївського району документи щодо використання права на приватизацію державного житлового фонду та підтвердження реєстрації місця проживання або перебування особи.

Зазначає, що до органу приватизації їй необхідно подати інформацію щодо місць реєстрації в період з 27.06.1988 року по 25.10.2004 року. До цього моменту, як вказує заявник, остання не мала прописки, а з моменту народження проживала з матір`ю за адресою АДРЕСА_2 . Вище вказаний факт заявник не може підтвердити належними документами.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 31.05.2021 року відкрито провадження у справі.

Заявниця подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.315 ЦПК України передбачено перелік категорій справ, які розглядає суд про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 вказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

Судом встановлено, що на підставі розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 14.09.2012 року №652 заявниці видано ордер №405 від 09.01.2014 року на жилу площу в гуртожитку по АДРЕСА_1 , розміром 13,5 кв.м.

Відповідно до довідки №285 від 01.04.2014 року, виданої КП «Техінвентаризатор» (), домоволодіння АДРЕСА_2 зареєстровано по праву приватної власності за ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки №87 від 28.01.2014 року, виданої КП «Техінвентаризатор» (), ОСОБА_1 участі в приватизації в місті Балта одеської області не приймала.

Згідно з довідкою Державної міграційної служби України за відомостями адресно-довідкового підрозділу Балтського району від 28.01.2014 року ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 з 25.10.2004 року по 30.06.2010 року.

Відповідно до довідки Балтської міської ради Виконавчого комітету №1816 від 02.04.2014 року донька ОСОБА_2 , що проживає за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 проживала з дня народження по 25.11.2004 року з батьками за адресою АДРЕСА_2 , та не була прописана.

Відповідно до довідки КП «Житлово-експлуатаційна організація-111 Голосіївського району» від 11.02.2014 року №767, ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , гурт з 12.08.2010 року по 21.01.2014 року.

Відповідно до довідки КП «Житлово-експлуатаційна організація-111 Голосіївського району» від 09.03.2014 року №1498, ОСОБА_1 прибула на адресу АДРЕСА_3 , з адреси: Одеська область, м. Балта.

Довідкою ТВБВ-10026/08 філії ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» від 27.02.2014 року підтверджено, що ОСОБА_1 в ТВБВ-10026/08 філії ГУ по м. Києву та Київській області не використала свій житловий чек, в списках відсутня.

Відповідно до довідок ТВБВ-10015/0391 філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» Кобелєва Людмила Михайлівна за адресою; АДРЕСА_2 , житловий чек не використано.

Згідно ст.ст.30, 41 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до вимог ст.345 ЦK України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому Законом.

Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені у Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Статтею 4 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що житлові чеки - це приватизаційні папери, які одержуються всіма громадянами України і використовуються при приватизації державного житлового фонду. Вони можуть також використовуватись для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду.

Номінальна вартість житлового чеку визначається відновною вартістю наявного державного житлового фонду з урахуванням загального індексу зростання вартості майна - 10, прийнятого для розрахунків в Державній програмі приватизації державного майна (606 млрд. крб. за станом на 1 липня 1992 року), з розрахунку на кожного громадянина України - 12 тис. карбованців. Ця сума підлягає періодичній індексації відповідно до рішень Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Пунктом 18 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» передбачено необхідний перелік документів для приватизації державного житлового фонду, які громадянин надає до органу приватизації, а саме: заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним; копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо); довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі; технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок; копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності); заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі.

У деяких випадках додаються інші документи: нотаріальна довіреність, копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації, які передбачені діючим законодавством; копія свідоцтва про розірвання шлюбу, копія рішення суду, довідка про використання житлового чеку з Ощадного банку України, тощо.

Документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка (довідки) видана(і) органом приватизації за попереднім(и) місцем (місцями) проживання (після 1992 року), щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (крім території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території).

Документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка з попередніх місць проживання (після 1992 року) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду.

Частиною 1 статті 15 ЦК України, визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У п. 3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2010 від 10 червня 2010 року (справа про безоплатну приватизацію житла) зазначено, що «приватизація державного житлового фонду згідно з Законом відбувається шляхом використання всіма громадянами України приватизаційних житлових чеків. Громадянам надано право змінити цільове використання цих чеків, а тому вони можуть бути використані також для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Зазначене положення Закону дає підстави для висновку, що приватизація державного житлового фонду не є обов`язком громадян України, а є їх правом, яке повинне реалізовуватися ними на власний розсуд, на умовах, у порядку та спосіб, встановлених законом. Системний аналіз положень Закону та ЖК України дає підстави для висновку, що право громадянина України на приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз у повному обсязі, якщо він повністю використав житловий чек та у його власність передано загальну площу житла, що не перевищує встановлену санітарну норму і відповідно, номінальну вартість житлового чека, незалежно від того, відповідає ця площа одній квартирі (будинку) чи кільком. Таким чином тільки повне використання житлових чеків є фактом реалізації один раз права на безоплатну приватизацію житла, передбаченого п.5 ст.5 Закону.

З огляду на наведене, оцінивши надані заявником докази, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підлягає задоволенню, оскільки обставини, викладені в заяві, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Керуючись ст. 293, 315 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

заяву ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не мала місця реєстрації з моменту народження ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до 25.10.2004 р., житлові чеки не використала та участі у приватизації не приймала.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя