Провадження номер 2/756/2713/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2021 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.,

секретар судового засідання - Михнюк В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс інновація», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тимошенко Людмила Анатоліївна, приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Єфіменка Дениса Олеговича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив суд визнати виконавчий напис №770 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А. 15 вересня 2020 року щодо стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «Фінансова інновація» боргу в сумі 6557,60 грн., таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що жодного договору ТОВ «ФК`Фінансова іновація» не укладав, кредитні кошти не отримував, відповідачі його не повідомляли про підстави та наявність боргових зобов`язань

Посилаючись, що виконавчий напис вчинено зі порушенням Порядку нотаріальних дій нотаріусами України, а саме за відсутності документів, що підтверджують договірні правовідносини та безспірність заборгованості, відсутність належного сповіщення боржника про звернення для вчинення виконавчого напису нотаріуса, просить суд задовольнити позовні вимоги та вирішити питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Святошинського районного районного суду м. Києва від 29 жовтня 2020 року справу передано для розгляду до Оболонського районного суду м.Києва.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 22 грудня 2020 року справу передану на розгляд головуючому судді Шролик І.С.

Ухвалою суду від 24 грудня 2020 року відкрито спрощене провадження у спарві.

Ухвалою суду 20 січня 2021 року за клопотанням позивача витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А. належним чином завірені копії документів, на підставі яких був вчинений оскаржуваний виконавчий напис № 770 від 15.09.2020 року.

Від представника відповідача ТОВ «ФК «Фінансова інновація» на адресу суду 26 січня 2021 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В мотивування поданого відзиву зазначив, що між сторонами укладено кредитний договір 17.03.2020 року на суму 1600 грн. строком на 13 днів, шляхом переказу коштів на його платіжну карту № НОМЕР_1 емітовану в АТ «КБ`ПриватБанк». Договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації позивача на веб-сайті та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Кредитні кошти направлені позичальнику на його карту, що підтверджується відповідним чеком. Посилаючись на положення ст.205,207,634 ЦК України, ст.11,12 ЗУ «Про електронну комерцію» вважають що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору шляхом його підписання. Позичальник належним чином його не виконав, томуТОВ «ФК`Фінансова інновація» звернулось до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису нотаріуса. Просить справу розглянути у відсутність представника відповідача.

На виконання ухвали суду 09 лютого 2021 року від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А. надійшли копії документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис. Також у супровідному листі приватний нотаріус зазначає, що виконавчий напис вчинено помилково, дана нотаріальна дія не відповідає вимогам законодавства, оскільки Постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року визнана незаконною та скасована судовим рішенням.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, засобами електронного зв`язку надав суду заяву 15 лютого 2021 року про розгляд справи без його участі.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За таких обставин, враховуючи що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів, без участі належно сповіщених сторін та їх представників.

Судом встановлено, що17.03.2020року між ТОВ «ФК «Фінансова інновація» та ОСОБА_1 укладено договір №7-1 за умовами якого, останній отримав в кредит кошти в сумі 1600 грн. на строк 13 днів під 1,7% на день. Шляхом ідентифікації позичальника через мережу інтернет ТОВ «ФК «Фінансова інновація» на сайті monetka.ua.

Із заявою про вчинення виконавчого напису представник ТОВ «ФК «Фінансова інновація» звернувся до приватного нотаріуса Тимошенко Л.А. 14 вересня 2020 року. До заяви додано договір №7-1 від 17.03.2020., довідку про ідентифікацію ОСОБА_1 , довідку про укладання договору, розрахунок заборгованості та згруповане поштове відправлення.

На підставі поданої заяви, 15 вересня 20120року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А. вчинено виконавчий напис № 770 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінансова інновація» заборгованість за період з 17 березня 2020 року по 08 вересня 2020 року в сумі 6557,60 грн. та 1100 грн. за вчинення виконавчого напису.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Єфіменка Д.О. від 02 жовтня 2020 року відкрито виконавче провадження №630955363 за виконавчим написом №770 виданим 15.09.2020року приватним нотаріусом КМНО Тимошенко Л.А.

Між сторонами виник спір стосовно дотримання вимог діючого законодавства при вчиненні приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А. виконавчого напису № 770від 15.09.2020 року за заявою стягувача ТОВ «ФК «Фінансова інновація».

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Такий правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19).

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 (№ 754/9711/14-ц).

Суд не може погодитися із твердженням позивача про те, що між сторонами не укладався кредитний договір, оскільки його твердження спростовано наявним у справі договором, в якому містяться персональні дані позивача та відомості які ідентифікують особу позичальника, що в сукупності із усіма дослідженими доказами доводять факт отримання позивачем коштів через мережу Інтернет.

Суд вважає слушними доводи позивача в частині порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, що також визнано й приватним нотаріусом.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису 15 вересня 2020 року) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Даний висновок міститься в Постанові Верховного суду від 12 березня 2020 року (справа № 757/24703/18-ц, провадження № 61-12629св19), який суд в порядку ч.4 ст.263 ЦПК України застосовує до спірних правовідносин.

Судом встановлено, що серед документів наданих ТОВ «ФК «Фінансова інновація» нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, не надано, що свідчить про недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Суд також вважає такими, що заслуговують на увагу доводи позивача, щодо порушення підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику.

Судом досліджено, що згідно відомостей згрупованого поштового відправлення повідомлення позичальнику надіслано за кодом відправки 565 лише 08 вересня 2020 року. Отримано позичальником ОСОБА_1 11 вересня 2020 року, що підтверджується відомостями із сайту Укрпошта.

Отже, з часу отримання вимоги 11.09.2020 до вчинення оскаржуваного виконавчого напису пройшло лише 4 дні, що доводить не виконання вимог підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, зазначене свідчить про порушення законодавчої вимоги щодо належного повідомлення боржника.

З огляду на зазначене, як порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушень порядку повідомлення боржника про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, на підставі чого, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 та визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А. про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінансова інновація», виданий 15.09.2020 року № 770 таким, що не підлягає виконанню.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн (а.с.1), які підлягають стягненню з відповідачана підставі ст..141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.2,4,5,10,12,76-83,133,141,209-211, 223, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс інновація», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тимошенко Людмила Анатоліївна, приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Єфіменка Дениса Олеговича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню- задовольнити.

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тимошенко Людмили Анатоліївнипро стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс інновація», виданий 15 вересня 2020 року № 770 таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс інновація» на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок ) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22 лютого 2021 року.

Суддя І.С. Шролик