Єдиний унікальний номер: 379/102/21
Провадження № 2-о/379/10/21
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

22 лютого 2021 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області у складі судді Музиченко О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: вул.Ярославська, 40, м.Київ) про встановлення факту, що має юридичне значення факту проживання,

В С Т А Н О В И В:

05.02.2021 заявник звернувся до суду із даною заявою в порядку окремого провадження, в якій просить встановити факт постійного проживання в с.Ківшовата Таращанського району Київської області у період з 11 листопада1986 року по 30 липня 1991 року.

Ухвалою суду від 08.02.2021 заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано заявникові десятиденний строк з дня вручення ухвали на усунення недоліків.

У межах встановленого строку 22.02.2021 ОСОБА_1 подав до суду заяву про усунення недоліків, до якої додав копію рішення №37 від 16.02.2021 «Про відмову у призначенні пенсії за віком» відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ у Київській області.

Вивчивши подану заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у даній справі.

Так, за положенням частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, ніж визначені у ч.1 цієї статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно статті 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Із поданої заяви про встановлення факту постійного проживання вбачається, що встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, що полягає у отриманні права виходу на пенсію та отримання пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС».

Водночас, з наданої заявником копії рішення №37 від 16.02.2021 «Про відмову у призначенні пенсії за віком» відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ у Київській області вбачається, що ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з тих підстав, що не виконується умова проживання або роботи у зоні посиленого радіоекологічного контролю 4 роки до 01.01.1993.

Отже, у даній справі вбачається спір між органом пенсійного фонду та ОСОБА_1 про права на призначення заявникові пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Положенням частини 4 статті 315 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, процесуальний закон передбачає умови, за яких у окремому провадженні можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, зокрема: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; встановлення факту не пов`язано із вирішенням спору про право.

Крім того, суд звертає увагу заявника на те, що у даному випадку справа підлягає розгляду в порядку іншого судочинства, ніж подано заяву про встановлення факту, а саме в порядку адміністративного судочинства, що зумовлює необхідність відмови у відкритті провадження або закриття провадження у справі, якщо провадження у справі було відкрито.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, що була висловлена у постанові від 30.01.2020 по справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505 цс 19).

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 2, 175-177, 185, 258-261, 293, 294, 315, 318, 352-355 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення /факту проживання/ - відмовити у зв`язку із наявністю спору про право.

Роз`яснити заявнику, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п.15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено та підписано 22.02.2021.

Суддя Таращанського районного суду Київської області О. О. Музиченко