І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Лозова Харківської області
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого - Харабадзе К.Ш.,
за участю секретаря -Фалькової І.М.,
Справа № 629/6068/20
Номер провадження 2/629/337/21
відповідач - Територіальна громада міста Лозова Харківської області в особі Лозівської міської ради Харківської області
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу про визнання права власності за набувальною давністю
Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності за набувальною давністю, посилаючись на те, що вона є донькою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа №95/2020, після смерті якої відкрилась спадщина на будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки позивач фактично проживала весь час за даною адресою, то вважала, що прийняла спадщину. Все життя і на момент смерті матері позивач допомагала та опікувалася нею. Після її смерті продовжувала доглядати за будинком, сплачувала за комунальні послуги, земельний податок, робила поточні ремонти, а тому вважала, що спадщину прийняла. Після смерті матері здійснила її похорон, розпорядилася її майно. З метою належного оформлення права на спадщину, позивач звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак постановою нотаріуса у виді свідоцтва їй було відмовлено у зв`язку з пропуском строку. На підставі вищевикладеного, просить визнати за нею право власності на житловий будинок з відповідним господарчими спорудами та будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 у порядку набувальної давності.
У справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. У наданий в ухвалі строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Відповідач ухвалу про відкриття провадження та копію позову з доданими документами отримав, у встановлений судом строк відзив на позов, будь-яких клопотань не подав.
Згідно ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Як вбачається з акту від 06.07.2020 /а.с.8/ ОСОБА_1 займалась та веде домашнє господарство за адресою: АДРЕСА_1 . Час протягом якого ОСОБА_1 виконує такі дії, та місце складання акту в акті не зазначено.
Згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 05.10.2020 /а.с.10-14/, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , споруджено у 1958 року.
Як вбачається з постанови державного нотаріуса Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області, в.о. державного нотаріуса Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області від 20.03.2020 було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини /а.с. 6/.
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).
Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що після смерті її матері - ОСОБА_2 , відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належав на праві приватної власності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Матеріали справи містять лише договір про право будівництва будинку від 19 липня, з нерозбірливим зазначенням року, згідно якого радгосп «Комуніст» надав забудовнику ОСОБА_2 ділянку землі, площею 0,15 га, за адресою: АДРЕСА_2 , під індивідуальне будівництво житлового будинку. Забудовник зобов`язався розпочати будівництво не пізніше травня місяця 1958 року та закінчити повністю не пізніше вересня місяця 1960 року. В договорі зазначено, що будівництво будинку повинно відповідати архітектурному плануванню споруди та проекту, встановленому радгоспом /а.с.7/.
Позивачем не надано жодних доказів прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомості житлового будинку з господарськими надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , правовстановлюючих документів, які б підтверджували наявність права власності на нього, зокрема за життя ОСОБА_2 , або його державної реєстрації.
При цьому, суд звертає увагу на те, що технічний паспорт виготовлений на спірний житловий будинок не є правовстановлюючим документом на нього.
Таким чином суд вважає, що зазначена в позовній заяві обставина про те, що спірний житловий будинок належав померлій ОСОБА_2 за життя не є встановленою та має характер припущення позивача. В свою чергу ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Крім того, у частині першій статті 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Аналіз указаної норми дає підстави для висновку, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно.
При цьому необхідно виходити з того, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.
Отже, суду при вирішенні спору належить встановити саме факт добросовісності заявника на момент отримання ним майна, а саме, що у позивача, як володільця майна не могло бути сумнівів у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.
Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.
Позивач користується спірним приміщенням в силу певного титулу - будинок, на який позивач просить визнати право власності за набувальною давністю, будувався матір`ю позивача на підставі договору про право будівництва. Як убачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.03.2020 року в цьому будинку проживала мати позивача на час її смерті. А позивач, як вона вказує в позові, вважала, що прийняла спадщину, тобто позивачу весь цей час був відомий характер користування цим майном.
Позивач, стверджуючи, що вона добросовісно заволоділа будинком, в якому мешкає, неправильно розуміє добросовісність, яка є кваліфікуючою ознакою для визнання за ними права власності за набувальною давністю. Поняття добросовісності набувача полягає в тому, що набувач майна не знав і не міг знати, хто є дійсним власником майна. Позивачу було відомо, що будинок будувався матір`ю позивача на підставі договору про право будівництва, і позивач вказує на будинок, як на спадщину, яка відкрилася у зв`язку зі смертю її матері, про прийняття якої вона своєчасно не подала заяву до нотаріальної контори, чим і обумовлено звернення до суду з позовом про визнання права власності за набувальною давністю.
Посилання позивача на те, що вона відкрито і безперервно володіє будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , протягом більше 15 років, ніякого правового значення у даному випадку не мають.
Інших доказів згідно вимог ст.ст. 76-81 ЦПК України, які б свідчили про обґрунтованість позовних вимог, позивачами суду надано не було.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення його позовних вимог, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах у справі, які доводять добросовісність набуття нею спірного майна, як необхідної обставини для визнання за нею права власності за набувальною давністю, а тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.
Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 89, 259, 264, 265,268 ЦПК України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Тертиоріальної громади міста Лозова Харківської області в особі Лозівської міської ради Харківської області про визнання права власнотсі за набувальною давністю - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається через Лозівський міськрайонний суд Харківської області до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3
відповідач - Територіальна громада міста Лозова Харківської області в особі Лозівської міської ради Харківської області, місцезнаходження за адресою: м. Лозова Харківської області, вул. Ярослава Мудрого, 1
Суддя: К.Ш.Харабадзе