Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2221/19

Номер провадження: 2/511/10/21

16 лютого 2021 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Іванової О. В.,

секретаря судового засідання - Кирилової І.В.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації «Об`єднання садоводів масиву Христинівський», ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру Одеської області, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання протоколу та рішення про позбавлення земельної ділянки недійсним та скасування підстави виникнення та рішення про державну реєстрацію права власності, витребування майна

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, за участю третіх осіб, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить:

- визнати протокол засідання Ради ОСМ «Христиновський» № 8 від 26.11.2016 року недійсним;

- скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру № 15-3570/13-18СГ від 05.06.2018 року відносно земельної ділянки із кадастровим номером :01:001:3112;

- скасувати рішення № 42783966 від 31.08.2018 року про державну реєстрацію за ОСОБА_7 права власності на земельну ділянку площею 0,06га з кадастровим номером :01:001:3112;

- витребувати від ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 о земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 0,12га з кадастровим номером :01:001:3112;

В обґрунтування позову ОСОБА_1 пояснив, що в 1993 року працюючи на підприємстві АТП 15168 в м. Одеса отримав на праві безстрокового володіння та користування земельні ділянки № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 загальною площею 0,12га розташованих на території ОСМ «Христинівський», с. Хоминка, Роздільнянського району Одеської області. У період з 1997р. по 2004р. він з дружиною побудував своїми силами та за власні кошти сім`ї двоповерховий будинок, сарай, колодязь, басейн, посадили сад та виноградник. З 2006р. за сімейними обставинами він зі своєю родиною не мав змоги приїжджати на дачу, а відповідно і користуватися правами та виконувати обов`язки члена ОСМ (не використовував дороги, системи водо та електропостачання Об`єднання). За період його відсутності, жодних звернень, претензій та попереджень він не отримував. В серпні 2017 року від сусідів по дачі йому стало відомо про його виключення з ОСМ з восени 2016 року. В серпні 2018 року він отримав копію протоколу Ради від 26.11.2016 року про його виключення з ОСМ та передачу його земельних ділянок №№1973-1975 з усіма розташованими на ній будівлями та спорудами, насадженнями в користування невідомому на той час позивачу чоловіку ОСОБА_2 . Позивач вважає, що протокол засідання Ради ОСМ «Христиновський», № 8 від 26.11.2016р., яким позивача позбавлено права користування земельними ділянками не відповідає вимогам ст. 202ЦК України, ст. 12 Закону України, п. а) ст.2.3, ст. 7,19 Статуту ОСМ «Христинівський» та наявним повноваженням офіційних органів та посадових осіб Об`єднання, а тому мають бути визнані незаконними. 05.06.2018р., відповідач ОСОБА_2 на підставі Наказу Головного Управління Держгеокадастру на спірні ділянки отримав кадастровий номер, був визнаний користувачем цих ділянок з подальшим оформленням право власності на них. З цих підстав позивач просить суду, припинити право власності відповідача ОСОБА_2 на спірні ділянки та поновити право позивача розпоряджатися та користуватися своїми ділянками. Відповідач ОСОБА_2 просив в своїй заяві на Голову Ради Об`єднання виділити йому в користування саме ці дві спірні ділянки, але мав усвідомлювати, що на ділянках є майно, яке йому не належить та у цього майна є власник, відсутні будь які підтвердження про добросовісне набуття відповідачем ОСОБА_2 всього майна на спірних ділянках. На підставі викладеного, оскільки майно, що розташоване на земельних ділянках №№1973-1975 досі належить позивачу та він не має можливості нормально користуватися та розпоряджатися ним, вважає своє право власності порушеним.

Ухвалою суду від 27.11.2019 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху.(т.1 а.с.41-42).

13.12.2019 року позивачем вказані недоліки в ухвалі суду від 27.11.219 року були позивачем усунуті, шляхом подачі уточненої позовної заяви.(т.1 а.с. 45-84).

Крім того, одночасно з позовними вимогами позивачем була подана заява про забезпечення позову, шляхом заборони відчуження земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:3112 до набрання законної сили рішенням за його позовом.

Ухвалою суду від 13.12.2019 року в задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову було відмовлено. Заявнику було роз`яснено право на повторне звернення до суду з такою заявою у разі надання доказів, які б підтверджували факт можливого відчуження майна, наявність ризиків.

13.12.2019 року провадження за позовними вимогами ОСОБА_1 було відкрито в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 09.01.2020 року.(т. 1 а.с.85).

20.12.2019 року позивач ОСОБА_1 вдруге звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, шляхом заборони відчуження земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:3112 до набрання законної сили рішенням за його позовом.

23.12.2019 року ухвалою суду заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

08.01.2020 року відповідачем ОСОБА_2 до суду надана заява у відповідності до якої просить справу слуханням 09.01.2020 року відкласти у зв`язку з його відрядженням.(т.1 а.с.101).

15.01.2020 року не погодившись з позовними вимогами позивача, відповідачем ОСОБА_2 до суду був поданий Відзив, який обґрунтований тим, що позовна заява позивачем складена із порушенням ст.175 ЦПК України; жодного правовстановлюючого документа позивачем на отримання ним на праві безстрокового володіння та користування земельними ділянками №№1973-7975 не надано; помилково зазначено Єгорівську сільську раду Роздільнянського району Одеської області розпорядником вказаних земель, оскільки вказані земельні ділянки розташовані поза межами населеного пункту, вони відносяться до органів виконавчої влади, а саме до Головного управління Держгеокадастру Одеської області, відповідно до наказу якого, земельні ділянки були передані у власність відповідача; жодних доказів проте, що, двоповерховий будинок, сарай, колодязь, басейн та інше майно розташоване на території земельної ділянки збудовано та насаджено саме позивачем, нічим не підтверджено; позивач не є власником та користувачем вказаних земельних ділянок; не вірно визначено юрисдикцію суду із розгляду позову, так як справа повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Враховуючи те, що позивачем не доведено жодної обставини на які він посилається у своїй позовній заяві, не надано жодного достатнього доказу, невірно застосовано норми цивільного та земельного законодавства при складанні позовної заяви, просив у задоволені позивних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.(т.1а.с. 110-113).

09.01.2020 року на адресу суду надійшла заява голови ОСМ «Христинівський» А.О.Запорожець за № 3 від 03.01.2020 року, в якій він позовні вимоги ОСОБА_1 визнав в повному обсязі. Вважав рішення за протоколом № 8 від 26.11.2016 року прийнятим з перевищенням повноважень. Просив цивільну справу за позовом ОСОБА_1 розглянути без участі представника відповідача Громадської організації Об`єднання Садоводів Масиву «Христинівській».(т.1 а.с.102).

30.01.2020 року представником відповідача Головного управління держгеокадастру в Одеській області першим заступником начальника Соловійчук Г. до суду на позовну заяву ОСОБА_1 був надісланий Відзив, обґрунтований тим, що згідно інформації, відповідно до наявних у Відділі Книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою та других примірників державних актів, договорів оренди земельної ділянки інформація щодо реєстрації та видачі державного акту на право власності (користування) ОСОБА_1 о. відсутні. Відповідно відомостей Державного земельного кадастру, отриманих в результаті інформаційної взаємодії, земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:3112 належить ОСОБА_2 на праві приватної власності з 29.08.2018 року. ОСОБА_2 звернувся до Головного управління з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва, орієнтованою площею 0,12га за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Єгорівської сільської ради, ОСМ «Христиновський», ділянки №№1973-1975 та додана довідка про членство ОСОБА_2 в ОСМ «Христинівський», згідно якої за відповідачем були закріплені спірні ділянки. Підстави для відмови були відсутні, тому наказом №15-5068/13-17-СГ від 30.05.2017 року відповідачу був наданий дозвіл на розроблення документації із землеустрою ОСОБА_2 , після чого за клопотанням ОСОБА_2 про затвердження проекту технічної документації наказом №15-3570/19-18-СГ від 05.06.2018 року Головним управлінням було прийнято рішення «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без змін цільового призначення». На думку представника відповідача, позивач не обґрунтував в позовній заяві, чим саме порушено його право Головним управлінням та не надав жодного доказу на підтвердження цього. Видаючи оспорюваний наказ Головне управління діяло виключно в межах своїх повноважень та чинного законодавства України. Позовна вимога позивача скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку не відноситься до компетенції Головного управління, судові засідання по справі проводити за відсутністю представника відповідача на підставі викладеного, просив суд відмовити у задоволені позовних вимог позивача до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області.(т.1 а.с.126-140).

10.02.2020 року позивачем ОСОБА_1 до суду надана Відповідь на відзив відповідача Головного управління Держгеокадастру в Одеській області та Відповідь на відзив відповідача ОСОБА_2 .

Відповідь на відзив відповідача Головного управління Держгеокадастру в Одеській області обґрунтував тим, що ОСОБА_2 до Управління надав копію членської книжки, якою підтвердив своє членство в ОСМ «Христинівській», проте, членом ОСМ «Христинівській» став лише в 2016 році та взагалі вказані спірні ділянки, землі на яких ці ділянки знаходилися перебували у розпорядженні підприємства АТП 15168 м. Одеса. Відповідач при винесені рішення про можливість надання у власність відповідачу ОСОБА_2 спірних ділянок, не виконав свій прямий обов`язок та не з`ясував підстави набуття ОСОБА_2 в 2016 році права користування зазначеними спірними ділянками. Клопотання ОСОБА_2 були розглянуті без надання письмової згоди землекористувача, яка повинна була засвідчена нотаріально. Жодних дій, які передбачені законом для примусового припинення права користування земельними ділянками відносно позивача не здійснювалося. Отже, рішення про надання у право власності було прийнято Головним управлінням Держгеокадастру без врахування дійсних обставин з порушенням прав позивача користування зазначеними ділянками, а саме, не зважаючи на існування ОСМ «Христинівський» протягом 30 років, розділення його з того самого періоду на ділянки, надання усіх первинно розділених ділянок користувачам, відповідач скористався інформацією 2016 року, не з`ясувавши підстав виникнення права користування зазначеними ділянками у ОСОБА_2 саме в 2016 році. Наполягав на задоволенні своїх позовних вимог в повному обсязі .(т.1 а.с.149-153).

Відповідь на відзив відповідача ОСОБА_2 позивач обґрунтував тим, що відповідач ОСОБА_2 не надав жодних доказів, які б підтверджували правомірність його набуття підстав для звернення до Головного управління Держгеокадастру з заявою про оформлення права власності на спірні ділянки.(т.1 а.с.154-157).34

Ухвалами суду від 28.02.2020 року за клопотаннями відповідача ОСОБА_2 , третіх осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (т.1 а.с. 146;177-180; 183) підготовчі судові засідання постановлено проводити в режимі відеоконференції з Малиновським та Київським районними судами м. Одеси(т.1 а.с.192;193).

Підготовчі судові засідання неодноразово відкладалися, як за клопотанням позивача так і відповідачів, в тому числі останні з метою недопущення розповсюдження короновірусу COVID 19 для убезпечення від ризику життя та здоров`я людей.(т.1 а.с.147; 217-218;232).

Ухвалами суду від 28.04.2020 року, 03.06.2020 року та 07.07.2020 року строки підготовчого судового засідання були продовженні, підготовчі судові засідання були відкладені на 03.06.2020 року, потім на 07.07.2020 року та на 09.09.2020 року.(т.1 а.с.219;233;243).

04.03.2020 року позивачем надіслано до суду повідомлення в якому він вказав, що третя особа по справі ОСОБА_4 з 26.01.2020 року стала головою ОСМ «Христинівський».(т.1 а.с. 199).

07.07.2020 року до початку підготовчого судового засідання представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_8 до суду надана заява у відповідності до якої вона просить суд, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 відкласти на вересень місяць у зв`язку з важким матеріальним становищем.(т.1 а.с. 241).

Ухвалою суду від 09.09.2020 року підготовче судове засідання закрито, цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 07.10.2020 року, в яке були викликані учасники судового засідання.(т.2 а.с.10).

Судові засідання 07.10.2020 року та 27.10.2020 року представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_8 відкладалися, у зв`язку з неможливістю добратися до приміщення суду.(т.2 а.с.24;36).

Листом Малиновського районного суду м. Одеси за №01/258/2020 від 27.10.2020 року надійшло повідомлення, щодо тимчасового припинення проведення судових засідань в режимі відео конференцій у зв`язку із дією особливого режиму роботи та стрімким розповсюдженням інфекційного захворювання COVID-19, з метою посилення безпеки працівників суду та відвідувачів. Судове засідання було відкладено на 17.11.2020 року.(т.2 а.с.37).

10.12.2020 року на адресу суду надійшли заперечення ОСОБА_2 на відповідь на відзив, які він обґрунтував тим, що позовна заява позивача не містить жодних доказів того, що він був власником (користувачем) земельних ділянок №1975 а № НОМЕР_2 . Жодні посилання позивача не мають під собою нормативного підґрунтя. Земельні ділянки ніколи не передавалися позивачу в постійне користування, а відтак, і в супереч нормам чинного законодавства ОСОБА_1 намагається позбавити ОСОБА_2 права приватної власності, яке охороняється Конституцією України, адже, відповідно до ст.41 Основного Закону, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Крім того, позивач усвідомлюючи, що має обов`язки перед ГО ОСМ «Христиновський» з 2006 року жодним чином не намагався зберегти за собою членство та довести до відома керівництва зазначеної організації щодо підстав відмови від користування земельними ділянками, адже несплата платежів, які визначені установчими документами та невиконання взятих на себе обов`язків понад 10 років свідчить саме про небажання користуватись спірними земельними ділянками, які знаходяться у безстроковому користуванні ГО ОСМ «Христиновський» та є підставою для виключення із членів об`єднання відповідно до установчих документів. Взагалі просив у задоволенні позовних вимог викладених в позовній заяві ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.(а.с.85-86).

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_8 в судовому засіданні діяла в інтересах позивача на підставі довіреності ід 04.11.2019 року посвідченої приватним нотаріусом.

Ухвалою суду від 16.02.2021 року ОСОБА_8 була відведеною судом від участі у справі, оскільки нею не було надано до суду належних документів в підтвердження повноважень у справі, для можливості представляти інтереси позивача.

Окрім того, під час слухання справи, сторони в деяких судових засіданнях приймали особисту участь в розгляді справи та висловлювали свої позиції по справі наступним чином, а в подальшому справа розглядалась без участі всіх сторін, так:

Позивач ОСОБА_1 в судові засідання жодного разу не з`являвся, про день та час слухання справи був сповіщений належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази, на кожне судове засідання надавав суду заяви про підтримання позовних вимог та з проханням слухати справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що в законний спосіб отримав земельні ділянки в ОСМ "Христинівський", тому просив в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити як заявленому безпідставно.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру в Одеській області в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була сповіщена належним чином, шляхом SMS повідомлення. Будь яких заяв, доповнень від представника до суду не надходило.

Представник відповідача Громадської організації «Об`єднання садоводів масиву Христинівський» Мельниченко Т.П. в судовому засіданні суду позовні вимоги представника ОСОБА_1 до Громадської організації «Об`єднання садоводів масиву Христинівський», Ричкова М.Ю., Головного управління Держгеокадастру Одеської області, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання протоколу та рішення про позбавлення земельної ділянки недійсним та скасування підстави виникнення та рішення про державну реєстрацію права власності, витребування майна не визнала. В подальшому надала до суду заяву в якій вказала, що просить суд судові засідання по справі проводити за відсутністю представника відповідача.

Треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , в режимі відеоконференції, позовні вимоги позивача ОСОБА_1 не визнали, в подальшому про день та час слухання справи були сповіщені належним чином, шляхом телефонограми.(т.2а.с. 39), до суду надали заяви відповідно до яких просили справу розглянути за їх відсутністю.(т,2а.с. 7;8;20;23;35;44;45).

Відповідач ОСОБА_2 в підготовчому судовому засіданні 09.09.2020 року, заперечував проти позовних вимог позивача ОСОБА_1 , У відкритому судовому засіданні 17.11.2020 року просив повернутись до підготовчого судового засідання для можливості надання відповіді на відзив, у зв`язку з чим була оголошена перерва в судовому засіданні. В подальшому відповідач ОСОБА_2 в судові засідання: 09.01.2020 р.; 10.02.2020р.; 03.06.2020р.; 07.07.2020р.; 07.10.2020р.; 27.10.2020р.; 24.12.2020р.; 24.01.2021р. не з`являвся, про день та час слухання справи сповіщався шляхом SMS- повідомленням та шляхом оголошення на сайті Роздільнянського районного суду Одеської області. До суду надавав заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з його зайнятість в інших процесах.( т. 1а.с.101;146;147;232; т.2 а.с.78).

Приймаючи до уваги необхідність дотримання розумних строків розгляду справи та з метою недопущення зловживання правами всіх учасників провадження, суд вирішив за необхідне продовжувати розгляд вказаної справи за відсутності учасників судового розгляду.

Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно членської книжки садовода ОСОБА_1 є членом садового товариства «Ландиш» садового товариства «Христинівський», що розташований на території с. Хоминка Роздільнянського району Одеської області, отримав в користування земельну ділянку № НОМЕР_3 площею 600кв.м. Вказана земельна ділянка була розташована в межах наданої масиву «Христинівський» земельної ділянки загальною площею 85,6 га. (т.2, а.с.53;54).

З виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб підприємців та громадських формувань: Об`єднання Садоводів Масиву «Христинівський» зареєстровано, як юридична особа 19.12.2006 року. Керівник Запорожець А.О.(т.1 а.с.58);

27.03.2007 року за № 88V Єгорівською сільською радою Роздільнянсього району Одеською області був зареєстрований та затверджено Конференцією делегатів Членів об`єднання садоводів Масиву «Христинівський» від 13.05.2006 року Статут громадської організації «Об`єднання садоводів» масив «Христинівський».(т.1 а.с.61-73).

З довідки виконкому Єгорівської сільської ради № 127 від 0102.2017 року вбачається, що ОСМ «Христинівський» дійсно розташований на території Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області. Займає земельну ділянку розміром 85,60га.(т.2 а.с.52);

Рішенням Роздільнянської районної ради Народних Депутатів №43 від 23.02.89р. було погоджено розробленими генеральними планами в 1988 році організації та забудов колективних садів на території Роздільнянського району із земель совхозу «ім. Калинина» та зареєстрований Устав СТ Одеського дослідного заводу «Красний октябрь».(т.2 а.с.55-58).

Так, ОСОБА_1 у період з 1984 по 2006р.р. працюючи в Одеському автотранспортному підприємстві на посаді водія та за рішення профспілки підприємства АТП 15168(25168) у 1991 році отримав земельну ділянку № НОМЕР_3 , водій ОСОБА_9 отримав земельну ділянку № НОМЕР_2 ,(а.с.51). 14.07.1993 року Рішенням спільного засідання профспілки та адміністрації АТП 15168 на підставі заяв ОСОБА_9 та ОСОБА_1 та розписки ОСОБА_9 про відшкодування ОСОБА_1 о. ОСОБА_9 всіх витрат, земельна ділянка № НОМЕР_2 , площею 600кв.м. була передана від ОСОБА_9 у користування ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою ПрАТ «АТП-5168» за вих. № 345 від 05.08.2020р. та випискою з протоколу №7 сумісного засідання профспілки та адміністрації АТП -15168 від 14.06.1993р.(т.2 а.с.49;50;51 зворотна сторона);

У період з 1997 по 2004р.р. позивач ОСОБА_1 на належних йому ділянках збудував будівництво двоповерхового кам`яного будинку, кам`яного сараю, наливного колодязя ємкістю 10куб.м., кам`яного басейну, посадив плодовий сад та виноградник, про що свідчить фото таблиця(т.1 а.с.48-54).

З Протоколу №8 засідання ради садівничого товариства «Христинівський» від 26.11.2016 року за підписами: ОСОБА_6 ; ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_5 при денному порядку було розглянуто та прийнято рішення переоформлення на ОСОБА_2 ділянок №1973/1975.(т.2 а.с.59-65).

У відповідності до вказаного рішення було заслухано Голову ради ОСОБА_12 , щодо позбавлення садових ділянок №1973/1975 ОСОБА_1 за порушення уставу товариства та багаторічну несплату членських внесків та питання щодо оформлення ділянок №1973/1975 на ОСОБА_2 . Постановили: позбавити ОСОБА_1 ділянок № НОМЕР_1 та виключити з членів товариства за порушення уставу товариства та багаторічну несплату членських внесків. Ділянки №1973/1975 переоформити на ОСОБА_2 на основі заяви та наданих документів.(т.2 а.с.59-65).

Позивач на засіданні ради особисту участь або через свого представника не приймав, даних про належне його сповіщення про те, що 26.11.2016 року на засіданні ради СТ буде вирішуватися питання про позбавлення його прав, матеріали справи не містять.

З довідок ОСМ «Христинівський» №35;36;37 від 19.12.2019 року вбачається, що 25.02.2017 року ОСМ «Христинівський» було отримано від ОСОБА_2 грошові кошти на суму 5610,00грн, в тому числі: вступний внесок -2000,00грн; - благодійний внесок 3000,00грн; заборгованість по цільовим внесках 610,00грн., у тому числі: 2104рік - 2015рік по 100,00грн; 216 рік 410,00грн. Відсутність копій або оригіналів документів, які підтверджували повноваження керуючих органів ОСМ «Христинівський» вилучати та оформлювати передачу громадянам земельних ділянок, що розташовані на території ОСМ «Христинівський». Підтверджено факт розташування на огороджених ділянках №№ НОМЕР_2 та 1975: кам`яного будинку, колодязя, басейну, дерев, виноградника. В період з 2016 року по час запиту на ділянках ремонтно будівельних робіт не проводилося.(т.1 а.с.55-57).

14.03.2017 року ОСОБА_2 звернувся з клопотанням до Управління Держгеокадастру в Одеській області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення йому у власність для ведення садівництва орієнтованою площею 0,12га ділянок №№ НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 (за межами населеного пункту).(т.1а.с.133). Наказом №15-5068/13-17-ср від 30.05.2017 року Головного управління Держгеокадастру в Одеській області ОСОБА_2 був наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої в ОСМ «Христинівський», ділянка № НОМЕР_1 на території Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області(за межами населеного пункту), орієнтований розмір земельної ділянки 0,12га, із цільовими призначенням для ведення садівництва.(т.1 а.с.130) та Наказом №15-5068/13-18-ср від 05.06.2018 року Головного управління Держгеокадастру в Одеській області ОСОБА_2 був затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.(т.1а.с.131).

Таким чином між сторонами виник спір, що витікає із земельних правовідносин.

Дані спірні правовідносини регулюються наступним нормами права.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю: право приватної власності набувається в порядку визначеному законом: ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

До прийняття чинної Конституції України право приватної власності на землю громадян передбачалось Земельним кодексом України в редакції від 13 березня 1992 року.

Ст.6 Земельного кодексу України 1992 року було передбачено передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам, в тому числі і для ведення садівництва.

Відповідно до ст.17 Земельного кодексу України 1992 року передача земельних ділянок у колективну власність здійснювалась радами, на території якої знаходились земельні ділянки.

Відповідно до ст.22 ЗК України 1992 року право власності на землю або право користування земельною ділянкою виникало після встановлення меж земельної ділянки в натурі і одержання документа , що посвідчує це право .

Згідно ст.30 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні від 21.05.2007 року №280/97 п.10 до відання виконавчих органів сільських селищних рад належав облік та реєстрація об`єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Далі відповідно до ч.5 ст.3 Закону України „Про державну реєстрацію речових права на нерухоме майно та його обмежень від 01.07.2004 року №1952 право власності та інші речові права на нерухоме майно набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою. Відповідно до цього закону реєстрація речових прав на нерухомість здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника або володільця.

Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України „Про затвердження форм державного акту на право власності на земельну ділянку та державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 2 квітня 2002 року №449 раніше видані державні акти на право приватної власності на землю залишаються чинними і підлягають заміні в разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб.

Таким чином приписи законів, якими з часом змінювались форми державних актів на землю є нормами процесуального права і тому не повинні обмежувати норм матеріального права щодо права власності на землю та його набуття громадянами.

Конституційний суд України в межах наданих йому повноважень, розглядаючи питання щодо конституційності положень ст.92 Земельного кодексу України щодо права постійного користування земельними ділянками в рішенні по справі №1-17/2005 від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005 вказав, що підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт. Чинний кодекс серед підстав набуття права на землю громадянами та юридичними особами не називає переоформлення чи оформлення прав на земельну ділянку.

З 1 січня 2002 року в Україні введено в дію Земельний кодекс України 2001 року , згідно якого відповідно до ст.35 ЗК України громадяни України із земель державної та комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва.

За приписами ч.5 ст.116 ЗК України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, проводиться лише після вилучення (викупу) її в порядку передбаченому цим кодексом.

Відповідно до ст.118 ЗК України визначено порядок приватизації земельних ділянок громадянами, в тому числі і для ведення садівництва.

Також ст.140-151 ЗК України встановлено порядок припинення прав на землю , яка знаходяться у користування та у власності громадян.

Відповідно до ст.143 ЗК України 2002 року примусове припинення права власності на земельну ділянку здійснюється в судовому порядку з підстав визначених, у вказаній статті.

Як виняток ст.144 ЗК України передбачено припинення права користування земельною ділянкою за рішенням органу виконавчої влади або місцевого самоврядування у випадку порушення землекористувачами земельного законодавства.

Ознайомившись зі змістом Статуту ОСМ «Христинівський», суд встановив, що припинення членства в ОСМ "Христинівський" регулюються п.2.5 Статуту і 14.02.2007 року було внесено зміни до статуту, затвердженого конференцією 13.05.2006 року, якими п.2.5 статуту викладено в новій редакції, згідно якої член об`єднання, що не сплачує членські внески та інші платежі, встановлені органами управління об`єднання або законом, більше 9 місяців, вважається вибулим з членів об`єднання і його ділянка може бути передана іншим громадянам. (а.с.21 т.2).

Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Судом на підставі наданих суду документів достовірно встановлено, що в 1993 році позивач ОСОБА_1 працюючий на підприємстві АТП -15168 м. Одеса, отримав на праві безстрокового володіння та користування земельні ділянки №№ НОМЕР_1 загальною площею 0,12га, розташовані на території ОСМ «Хриситнівський», с. Хоминка, Роздільнянського району Одеської області.

У період з 1997 року по 2004 рік позивачем побудований двоповерховий кам`яний будинок, сарай, басейн, колодязь, посаджений сад, виноградник та огороджена територія.

Згідно з п. 1.7 Статуту ОСМ, в задачі об`єднання входять:

-благоустрій та цільове використання земельної ділянки з дотриманням екологічних вимог;

-забезпечення нормального функціювання систем водопостачання і електропостачання для задоволення потреб членів Об`єднання;

-організація та забезпечення охорони садово городницької продукції, колективного майна і власного майна членів Об`єднання;

-виконання інших функцій.

Відповідно, виключення з цієї організації тягне за собою неможливість претендувати на перелічені вище можливості.

Статтями 2.6 та 2.7 Статуту Об`єднання передбачений порядок виключення з членів цієї громадської організації:

-виключення з членів Обєднання чи позбавлення садоводів членства в Об`єднані здійснюється після вжиття всіх можливих заходів щодо сплати ними заборгованості по членських, цільових та вступних внесках, платежах, а саме відповідного попередження, надісланого поштою рекомендованим листом з повідомленням, подання позовної заяви до суду про стягнення боргу по внесках і платежах;

виключення з членів Об`єднання проводиться рішенням Ради, 2/3 голосів Ради Об`єднання;

-виключений має право оскаржити це рішення на Конференції делегатів об`єднання в місячний термін.

Позивач ОСОБА_1 жодних звернень, претензій та попереджень не отримував. До матеріалів справи також не додано жодного доказу таких сповіщень.

В 2017 році позивачу стало відомо, що в 2016 році його виключили з ОСМ у зв`язку з вилученням з його користування земельних ділянок №№1973,1975, з усіма розташованими на них будівлями, спорудами, садом, виноградником.

В серпні 2018 року в адміністрації ОСМ позивач ОСОБА_1 отримав копію протоколу Ради від 26.11.2016 року, в якому чотири невідомих осіб позивачу: ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 без підстав нормативно правового обґрунтування, приймали рішення про вилучення у ОСОБА_1 земельних ділянок №№1973,1975, без вказівки і опису розташованих на них об`єктів права власності та передані в користування відповідачу ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.7.1 Статуту Об`єднання, Рада Об`єднання є керівничо представницьким органом, яка обирається на 3 роки у складі 11 членів. Рада обирає із своїх членів Голову Ради, заступника голови та секретаря на термін 3 роки.

Право розпорядження земельними ділянками та майном громадян Статутом або Законом для Ради Об`єднання не передбачено.

Відповідно до ст. 7.19 Статуту Об`єднання, Рада Об`єднання здійснює прийом в члени та виключення із членів Об`єднання. Рішення приймається 2/3 голосів членів повного складу Ради.

Отже, для виключення зі складу членів Об`єднання, потрібно щоб за відповідне рішення проголосували не менше, ніж 8 членів Ради(11х2/3).

Протокол № 8 від 26.11.2016 року підписаний лише 4 особами, причетність до членства в Раді яких не встановлено.

Відповідно до п. а) ст.2.3 Статуту Об`єднання, член Об`єднання має право брати участь в діяльності Об`єднання і управлінні його справами, обирати і бути обраним до органів управління і контролю, вносити пропозиції щодо покращення діяльності Об`єднання, роботи його органів та посадовців.

З цього випливає, що особа, яка не є членом Об`єднання, не може обирати та бути обраною членом Ради Об`єднання. Тим не менш, в протоколі № 8 від 26.11.2016 року стоїть підпис ОСОБА_4 , підтвердження статусу якої, матеріали справи не містять.

Адміністрація Об`єднання нічим не підтвердила той факт, що повноваження ОСОБА_3 в момент підписання протоколу № 8 від 26.11.2016 року, ще не сплинули. ОСОБА_3 був обраний до складу Ради Об`єднання 6.07.2012 року та станом на 26.11.2016 року трирічний термін його повноважень на посаді члена Ради Об`єднання закінчився.

Всупереч ст.7.19 Статуту ОСМ «Христинівський», замість необхідних 8 підписів «за» у зазначеному Протоколі стоїть 4-ри підписи та 2-ва підписи причетність до членства в Раді є сумлінні. Тому згідно до ст. 202 ЦК України документ, іменований Протоколом № 8 від 26.11.2016 року фактично не може бути визнаний документом, що підлягає виконанню та може бути використаний як підстава для виникнення правових наслідків.

Таким чином, протокол засідання Ради ОСМ «Христинівський», №8 від 26.11.2016 року, яким затверджено рішення про позбавлення ОСОБА_1 права користування земельними ділянками №№ НОМЕР_1 не відповідає вимогам ст.202 ЦК України, ст. 12 Закону України, п. а) ст.2.3, ст.7.19 Статуту ОСМ «Христинівський».

Відтак суд вважає, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку відповідно до ст.22 ЗК України (1992 року) набув право власності на спірну земельну ділянку і з того часу вона перебувала у нього на законних правах.

Зокрема судом встановлено, що на вказаній земельній ділянці останній вистроїв двоповерховий будинок, розпочав будівництво деяких господарчих споруд, що сторонами по справі не спростовувалось.

Оскільки позивач був членом ОСМ «Христинівський» і всіх інших форм об`єднання власників садових ділянок, які існували до створення ОСМ «Христинівський» в тій організаційно-правовій формі, в якій масив існує на сьогоднішній день з 2006 року (а.с.21 т.2), відповідно він мав обов`язки перед масивом, повинен був дотримуватись положення Статуту масиву щодо його членства в ньому, зокрема зобов`язаний був сплачувати членські внески, плату за спожиті комунальні послуги відповідно до п. Статуту.

При цьому суд, ознайомившись зі змістом Статуту ОСМ «Христинівський», наданого суду, прийшов до висновку, що п.2.5 вказаного Статуту прийнятий товариством в порушення діючого земельного законодавства, зокрема вимог ст.140-151 ЗК України.

Так даною нормою статуту передбачено як припинення членства в об`єднанні у випадку не сплати членських внесків, так і позбавлення членів садового об`єднання прав на землю самим об`єднанням, а не в судовому порядку або за рішенням органу місцевого самоврядування, що є незаконним.

Так рішенням, яке оскаржує позивач, Рада садового товариства «Христинівський» 2016 року вивела його із членів СТ «Христинівський» на підставі вилучення з користування позивача земельних ділянок №№1973,1975.

При цьому судом встановлено, оскаржуване позивачем рішення Протокол №8 від 26.11.2016 року прийнято ОСМ «Христинівський» без виклику на засідання ради самого ОСОБА_1 , який не мав змоги у законний спосіб спростувати недостовірні дані та захистити свої права, а в подальшому оскаржити рішення.

Крім цього, суд вважає, що Протоколом № 8 садівничого товариства «Христинівський» від 26.11.2016 року відбулося вилучення у незаконний спосіб належні ОСОБА_1 на праві власності земельні ділянки з позбавленням його членства та передано ОСОБА_2 .

Дане рішення прийнято в порушення Земельного законодавства України, так як в користування особи відповідно до ч.5 ст.116 ЗК України може бути передана лише вільна земельна ділянка

Так судом достовірно встановлено, що в установленому законом порядку відповідно до ст.ст.143,144 ЗК України право власності та право користування ОСОБА_1 на спірні земельні ділянки не припинялось, у законний спосіб земельні ділянки у ОСОБА_1 не вилучались, судові рішення та рішення компетентних органів з цього приводу відсутні.

Тому дане рішення Ради садового товариства «Христинівський» від 26.11.2016 року, викладене в протоколі №8 від 26.11.2016 року стосовно переоформленні на ОСОБА_2 спірних земельних ділянок, які належать на праві власності ОСОБА_1 є незаконним, та таким, що прийнято в порушення вимог ст..116, 118, 143,144 ЗК України, а відтак підлягає скасуванню, так як ОСМ "Христинівський не має повноважень відповідно до закону щодо позбавлення садоводів право власності на земельну ділянку.

При цьому, судовим розглядом встановлено, що звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач просить скасувати рішення ради, яке прийнято протоколом, що не є виходом за межі позовних вимог

Далі судом встановлено, що ОСОБА_2 , отримавши у незаконний спосіб у користування земельні ділянки для ведення садівництва, в подальшому оформив земельні ділянки у власність на підставі ст.118 ЗК України з відповідною реєстрацію земельної ділянки на власне ім`я.

Оскільки приватизувати безоплатну земельну ділянку для ведення садівництва в порядку ст.118 ЗК України можливо лише відповідно до ст.35 ЗК України лише ту, яка перебуває в державній або комунальній власності, та набуту на законних підставах, то є незаконним і наказ головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 05.06.2018 року №15-3570/13-18-СГ про передачу спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_2 , оскільки останній отримав вказану земельну ділянку без законних підстав.

Оскільки судом встановлена очевидна незаконність рішень від 26.11.2016 року Ради СТ «Христинівський» щодо позбавлення прав на земельну ділянку ОСОБА_1 і незаконність дій щодо передачі землі в користування ОСОБА_2 , ці вимоги є первісними по даній цивільній справі, то відповідно після скасування даних рішень та задоволення позовних вимог в цій частині, підлягають задоволенню і інші вимоги позивача, які є похідними від первісних, а саме підлягає скасуванню наказ головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 05.06.2018 року №15-3570/13-18-СГ про та рішення №42783966 від 31.08.2018 року про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку площею 0,06 га з кадастровим номером :01:001:3106.

Оскільки ОСОБА_1 є законним власником земельних ділянок №№ НОМЕР_1 , відповідно має право заявити позов про витребування майна із незаконного володіння, тому земельні ділянки, які перебуваюють в користуванні ОСОБА_2 в зв`язку зі скасуванням правовстановлюючих документів та рішень ради ОСМ «Христинівський» про передачу земельної ділянки в користування, а потім у власність, належить витребувати у відповідача ОСОБА_2 на користь позивача.

Правовідносини сторін внормовані Законом України «Про кооперацію», згідно із статтею 2 якого обслуговуючий кооператив - це кооператив, який створюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг, переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою здійснення їх господарської діяльності.

Відповідно до статуту обслуговуючого громадської організації «Об`єднання садоводів масив «Христинівський» метою його діяльності є ефективне використання його членами виділеної кооперативу ділянки, створення умов для ведення садівництва і господарювання членами кооперативу.

Органами управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу як вищий орган управління кооперативу та правління кооперативу як виконавчий орган кооперативу.

Розв`язуючи позовні вимоги, суд виходить з того, що предметом доведення в цій справі є встановлення відповідності рішень, втілених в протоколах загальних зборів членів кооперативу та засідань правління кооперативу, вимогам закону та статуту садового кооперативу, який є правовим документом, що регулює його діяльність (ст. 8 Закону України «Про кооперацію»).

За положеннями ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до п. 6постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Судовий збір по справі сплачений позивачем у повному обсязі при зверненні до суду (т. 1 а.с.1,2).

Відповідно до частини сьомої статті 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення (ч. 8ст. 158 ЦПК України).

Керуючись ст. 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Громадської організації «Об`єднання садоводів масиву Христинівський», ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру Одеської області, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання протоколу та рішення про позбавлення земельної ділянки недійсним та скасування підстави виникнення та рішення про державну реєстрацію права власності, витребування майна задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Ради об`єднання садоводів масиву «Христиновський», викладене в протоколі № 8 від 26.11.2016 року щодо позбавлення ОСОБА_1 ділянок №1973/1975 та виключення його з членів товариства за порушення уставу товариства та багаторічну несплату членських внесків та переоформлення земельних ділянок №1973/1975 на ОСОБА_2 .

Скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру № 15-3570/13-18СГ від 05.06.2018 року "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення" щодо надання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер № :01:001:3112 для ведення садівництва, розташовану в ОСМ "Христинівський", ділянки № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 на території Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області (за межами населеного пункту).

Скасувати рішення № 42783966 від 31.08.2018 року про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку площею 0,1200 га з кадастровим номером № :01:001:3112.

Витребувати від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку № НОМЕР_2 - НОМЕР_3 площею 0,1200га з кадастровим номером :01:001:3112.

Відповідно до частини сьомої статті 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення (ч. 8ст. 158 ЦПК України).

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини - протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення через Роздільнянський районний суд Одеської області відповідно до п.15.5 Розділу Х11 Перехідних положень ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 22.02.2021р.

Суддя: О. В. Іванова