ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/3796/19 Головуючий суддя І інстанції Вельможна І. В.
Провадження № 22-ц/818/247/21 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: надання послуг
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Котельні лікарняного комплексу» на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 26 березня 2020 року, ухвалене у складі судді Вельможної І.В., по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Котельні лікарняного комплексу» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надання послуг з централізованого опалення,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Котельні лікарняного комплексу» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надання послуг з централізованого опалення.

Позов мотивовано тим, що ТОВ «Котельні лікарняного комплексу» надавало комунальні послуги у вигляді централізованого опалення за адресою АДРЕСА_1 . Відповідачі є співвласниками квартири, зареєстровані та проживають за вищезазначеною адресою, є споживачами послуг позивача, проте обов`язки зі сплати послуг централізованого опалення не виконують, у зв`язку з чим на 01.11.2019 року за період з 01.10.2016 року по 01.05.2019 року виникла заборгованість у розмірі 10061 грн 32 коп.

Відповідач ОСОБА_1 проти задоволення позову заперечувала, зазначала, що у період з жовтня 2016 року по листопад 2019 року здійснювала оплату послуг з централізованого опалення, проте розрахунок заборгованості не містить даних про оплату послуг. Зазначала, що на даний момент відсутня заборгованість за надані послуги і це підтверджується відповідними квитанціями про оплату, тому у позові просила відмовити.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 26 березня 2020 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Котельні лікарняного комплексу» відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Котельні лікарняного комплексу» просить рішення скасувати частково в частині відмови у стягнення заборгованості за надані послуги у розмірі 6723,61 грн, та новим рішення стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за послуги централізованого опалення у сумі 6723,61 грн та судовий збір у сумі 1921 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що в квитанціях, наданих відповідачем не зазначено призначення платежу, що стало наслідком невірного визначення суми боргу і підставою для відмови позивачу у позові.

Зазначає, що стягнення за судовими наказами Зміївського районного суду Харківської області не проводились, тому суми без зазначення призначення платежу зараховувались позивачем в рахунок виконання судових наказів.

Зауважує, борг відповідачів за надані комунальні послуги у вигляді централізованого опалення у період з 01.10.2016 року по 01.05.2019 року з урахуванням призначення платежу в наданих копіях квитанцій складає 6723,61 грн, оскільки чотири квитанції з зазначенням призначення платежу зазначений період оплату боргу, що виходить за межі періоду позовних вимог, платежі на суму 3518,94 грн без зазначення призначення платежу були зараховані на погашення іншого періоду.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Згідно із ч.ч. 1-4 ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з огляду на зміст спору та ціну позову, без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до вказаних норм ЦПК України, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норми матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст.ст. 525, 526 ЦК України).

Відповідно до п. 1 та 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Зміївської міської ради Харківської області від 14.09.2006 року визначено ТОВ "Котельні лікарняного комплексу" в особі філії "Зміївський котельний комплекс" виконавцем на території м. Зміїв послуг з централізованого опалення; зобов`язано ТОВ "Котельні лікарняного комплексу" в особі філії "Зміївський котельний комплекс" до початку опалювального сезону 2006-2007 років укласти договори на надання послуг з централізованого опалення із споживачами, які проживають на території м. Зміїв і потребують таких послуг, та забезпечити вчасне та відповідної якості надання останнім вказаних послуг згідно із законодавством та умовами укладених договорів; контроль за виконанням даного рішення покладено на постійну комісію з питань промисловості, транспорту зв`язку, будівництва, благоустрою, екології і підприємницької діяльності (а. с. 11).

Даними актів про включення та відключення теплової енергії на опалювальні сезони 2016-2019 років підтверджується надання позивачем послуг теплопостачання до будинку АДРЕСА_2 (а. с. 8-10)

Сторонами визнається, що відповідачі є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

З копії інформації, наданої КП "Зміїв-сервіс" 12.11.2013 б/н вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а. с. 5 на звороті).

З інформації Зміївської міської ради, наданої 10.01.2020 на запит суду, вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а. с. 19).

Встановлено, що ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 05.12.2019 в справі № 621/3392/19 відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ "Котельні лікарняного комплексу" заборгованості за послуги з централізованого опалення (а. с. 7).

Звернення до суду із такою заявою не перериває сплив загальної трирічної позовної давності, передбаченої ст. 257 ЦК України.

Згідно розрахунку, наданого ТОВ "Котельні лікарняного комплексу" у відповідачів за період з 01.10.2016 по 01.05.2019, станом на 01.11.2019 існує заборгованість у розмірі 10061 грн. 32 коп (а. с. 5).

Станом на 2016 рік розмір заборгованості становив 8999 грн. 34 коп, у 2017 році 8466 грн. 59 коп, 2018 рік 7579 грн. 28 коп, 2019 рік 7876 грн. 18 коп (а.с. 73)

Згідно наданого позивачем розрахунку нараховані суми за надані послуги з централізованого опалення за опалювальні періоди 2016-2019 роки на загальну суму 10061,32 грн.не оплачувалися відповідачами.

Разом з тим, факт здійснення оплати наданих послуг з централізованого опалення у згаданий період з 01.10.2016 по 01.05.2019 підтверджується наданими ОСОБА_1 копіями квитанцій на загальну суму 9015 грн. 24 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що позивачем не надано до суду належних відомостей про розмір заборгованості за спожиті послуги, даних про конкретний період виникнення заборгованості, не наведено підстав зарахування коштів, сплачених відповідачами за спожиті послуги для погашення заборгованості за попередній період, та факт перебування на примусовому виконанні судових наказів про стягнення заборгованості з відповідачів.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Всупереч ст.ст. 89, 263 ЦПК України суд першої інстанції у контексті предмету позову не надав належної оцінки, що надані відповідачем ОСОБА_1 копії квитанцій на загальну суму 9015 грн. 24 коп. доводять сплату за надані позивачем послуги лише за період з 01.10.2016 по 01.05.2019, а позов було заявлено про стягнення заборгованості в межах трирічного строку позовної давності на суму 10061,32 грн за період більший, аніж були надані квитанції з жовтня 2016 по жовтень 2019.

Так з доданих відповідачами до відзиву на позов копій квитанцій вбачається, що протягом жовтня 2016 року жовтня 2019 року ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було сплачено за послуги з теплопостачання 6856 грн 65 коп.(а.с.27-46).

За змістом ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такі черговості 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання, у другу чергу сплачуються проценти і неустойка, у третю чергу сплачується основна сума боргу.

При цьому між позивачем та відповідачами відсутній договір з приводу порядку погашення заборгованості, тому за змістом ст. 11 ЦК України у позивача не було правових підстав для одностороннього зарахування отриманих платежів для погашення заборгованості за інший, ніж це було зазначено у рахунках позивача та квитанціях про сплату за надані послуги споживачем у інший період.

Окрім цього судом встановлено, що проведення стягнення розміру попередньої заборгованості, відповідно до виданих судових наказів, провадиться примусово, відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», тобто перерахування позивачем плачених коштів в рахунок попередньої заборгованості має подвійний характер.

Так, встановлено, що відповідачами сплачено за листопад 2016 року 631,58грн, грудень 2016 200 грн, серпень 2017 року 100 грн, грудень 2017 року 300 грн, січень 2018 року 704,15 грн, квітень 2018 року 856 грн, травень 2018 року 668.46 грн, червень 2018 року 133,56 грн, серпень 2018 року 125,29 грн,вересень 2018 року 200грн, листопад 2018 року 137,61 грн,грудень 2018 року 1000 грн,лютий 2019 року 800+700 грн усього за період сплачено 6856,65 грн.

З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем за період жовтень 2016 року жовтень 2019 року нараховано заборгованість у розмірі 10061 грн 32 коп.

Враховуючи, що 6856,65 грн відповідачами сплачено, то заборгованість за період з жовтня 2016 року по жовтень 2019 року складає 10061, 32 - 6856,65 = 3204,67 грн.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, та дійшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову за його недоведеністю.

З огляду на наведене рішення Зміївського районного суду Харківської області від 26 березня 2020 року відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Котельні лікарняного комплексу».

Відповідно до частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За результатами перегляду справи судом апеляційної інстанції позов визнаний обґрунтованим на 31,85 %.

При подачі позовної заяви позивачем сплачено 1728 грн судового збору, при подачі апеляційної скарги 2881,50 грн. Тому з відповідачів на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України належить стягнути 1468 грн 12 коп. судового збору, по 489,37 грн. з кожного відповідача.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Котельні лікарняного комплексу» задовольнити частково.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 26 березня 2020 року скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Котельні лікарняного комплексу» Товариства з обмеженою відповідальністю «Котельні лікарняного комплексу» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надання послуг з централізованого опалення задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Котельні лікарняного комплексу» заборгованість за послуги централізованого опалення за період з жовтня 2016 року по жовтень 2019 року у розмірі 3204,67 грн

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Котельні лікарняного комплексу» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1468,12грн по 489,37 грн з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 22 лютого 2021 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В.Бурлака.

О.М.Хорошевський