Справа № 138/2844/21
Провадження №:2-о/138/95/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Холодової Т.Ю.,

за участю: секретаря судового засідання Паламарчук І.В.,

представника заявника адвоката Головацького С.Б.,

представника заінтересованої особи Заїки О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

27.09.2021 ОСОБА_1 звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту того, що він постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року. Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 народився в м. Семикаракорськ Ростовської області СРСР та в 1975 році переїхав проживати в Молдовську РСР. 16.08.1988 отримав паспорт зразка колишнього СРСР в Окницькому РВ УМВС Молдовської РСР. Цього ж року заявник виїхав на постійне місце проживання в Україну, а саме в с. Котюжани Мурованокуриловецького району Вінницької області, де проживав зі співмешканкою ОСОБА_2 і займався підприємницькою діяльністю з вирощування овочів. Після розпаду СРСР в 1992-1993 роках заявник звернувся до Мурованокуриловецького паспортного столу, де йому в старому паспорті зразка СРСР було проставлено штамп «Україна» і з цього часу він став рахуватись громадянином України. В с. Котюжани заявник проживав до кінця 1994 року, після чого переїхав до м. Могилева-Подільського.

В 2005 році, з метою обміну старого паспорту зразка СРСР на новий внутрішній паспорт громадянина України, ОСОБА_1 звернувся з відповідною заявою до Мурованокуриловецького РВ УМВС України у Вінницькій області. На підставі вказаної заяви заявник отримав паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 від 31.05.2005. В подальшому заявник звернувся до органу СГІРФО Могилів-Подільського МВ УМВС України у Вінницькій області з заявою про заміну паспорту громадянина України у зв`язку з його непридатністю для користування та отримав паспорт серії НОМЕР_2 від 18.02.2010. Влітку 2013 року, перебуваючи в Могилів-Подільському МРВ УМВС в особистих справах, на прохання працівників МВС для підтвердження своєї особи ОСОБА_1 надав свій паспорт, який був вилучений в нього працівником УДМС України у Вінницькій області для проведення службової перевірки, про що йому усно повідомили та вказали на необхідність звернутись до Могилів-Подільського відділу ДМС України у Вінницькій області. На неодноразові усні звернення до Могилів-Подільського територіального підрозділу УДМС з проханням повідомити про причини вилучення паспорту громадянина України ОСОБА_1 відповіді так і не отримав і до 2020 року користувався закордонним паспортом громадянина України. В кінці 2020 року, звернувшись за правовою допомогою, згідно інформації отриманої на адвокатський запит заявник дізнався, що паспорт громадянина України йому повертати не будуть. Також органом ДМС України у Вінницькій області ОСОБА_1 було надіслано копію висновку від 23.08.2013 про проведення перевірки по факту незаконної видачі паспорту громадянина України та копію протоколу вилучення від 17.07.2014, згідно якого у заявника було вилучено паспорт громадянина України. Вказані документи заявник побачив вперше і за його участю вони не складались. Заявник зазначає, що він у свій час правомірно набув громадянство України та отримав паспорт громадянина України. Разом з тим, у своєму висновку СГІРФО посилається на те, що заявник ніколи не проживав на території Котюжанської сільської ради Мурованокуриловецької району відповідно до довідки наданої сільським головою Котюжанської сільської ради.

Заявник також зазначає, що він у 2006 році створив фермерське господарство «Наше яблуко», є його засновником. 24.03.2012 уклав шлюб з ОСОБА_4 і ІНФОРМАЦІЯ_1 від цього шлюбу у них народився син. Також він отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон від 04.07.2011.

За таких підстав ОСОБА_1 просить суд встановити факт постійного проживання на території України для можливості звернення до Державної міграційної служби України у Вінницькій області з метою підтвердження належності до громадянства України.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 01.10.2021 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду та витребувано докази.

11.10.2021 до суду надійшли письмові пояснення заінтересованої особи Управління ДМС України у Вінницькій області, в яких представник заінтересованої особи заперечив щодо задоволення заяви ОСОБА_1 . Заперечення мотивовані тим, що в своїй заяві ОСОБА_1 фактично викладає обставини, які на його думку свідчать про незаконність рішень органів ДМС в анулюванні йому бланків паспортів, при цьому такі рішення останнім не оскаржувались. Крім того, доказами наданими заявником підтверджується лише факт постійного проживання на території України протягом п`яти останніх років, а заявник ставить вимогу встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, при цьому доказами на підтвердження таких обставин заявником зазначено покази свідків. Представник заявника зазначає, що Верховний Суд в постанові від 16.04.2020 у справі № 296/289/19 дійшов висновку, що предметом доказування в таких справах є обставини майже тридцятирічної давнини і покази свідків, які дають такі відомості не можуть бути достовірними та точними.

В судовому засіданні заявник та представник заявника адвокат Головацький С.Б. заяву підтримали з підстав викладених в ній та просили її задовольнити. Представник заявника додатково пояснив, що заявник у 1989 році приїхав на територію України і з цього часу проживає на території України постійно. Заявник мав паспорт громадянина СРСР з відміткою «Україна» та відміткою про зареєстроване місце проживання в с. Котюжани Мурованокуриловецького району Вінницької області. Протягом всього часу проживання в Україні заявник займається підприємницькою діяльністю, став засновником фермерського господарства у 2007 році, сплачує податки як громадянин України в бюджет країни, створив сім`ю, у нього народилась дитина, отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон, громадянства іншої держави не має. Зважаючи на те, що паспорт заявника зразка колишнього СРСР, в якому містилась відмітка про зареєстроване в с. Котюжани Мурованокуриловецького району Вінницької області місце проживання заявника, що було достатньою підставою для підтвердження факту набуття громадянства України при отриманні заявником паспорту громадянина України у 2005 році знищено, а органом міграційної служби ставиться під сумнів такий факт, а в інший спосіб підтвердити такий факт можливості не має, тому виникла необхідність у встановленні даного факту рішенням суду.

У судовому засіданні ОСОБА_5 , який діє від імені Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області заперечував проти задоволення заяви з підстав, викладених в запереченнях. Додатково зазначив, що під час розгляду справи заявником не надано докази, які б беззаперечно підтверджували факт його проживання на території України саме станом на 24.08.1991. Так, надана суду представником заінтересованої особи копія довідки за підписом сільського голови с. Котюжани М. Арнаута від 02.08.2013 № 523 суперечить відомостям з копій погосподарських книг, витребуваних судом за клопотанням представника заявника, а тому відомості, що містяться в копіях погосподарських книг викликають сумніви у їх достовірності, а допитані судом свідки не підтвердили, що заявник проживав на території України саме 24.08.1991. Разом з тим на запитання суду підтвердив, що погосподарські книги з інформацією про зареєстроване місце проживання заявника є доказом того, що заявник проживав на території с. Котюжани Мурованокуриловецького району Вінницької області в період, що в них відображений і саме на підставі відомостей з таких книг мала видаватись і довідка щодо проживання заявника на території вказаного села.

Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, особи, яка діє від імені заінтересованої особи, покази свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом частини першої статті 293 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження встановлюються факти, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за умови, що такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Статтею 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» встановлено, що документом, який посвідчує особу та підтверджує громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 1991 року (13 листопада 1991 року) є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» 2001 року.

Стаття 8 цього Закону визначила, що особа, яка народилися або постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження або під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і така особа є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, реєструється громадянином України.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджено, зокрема, Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок).

Відповідно до Закону України «Про громадянство України» та Порядку для підтвердження належності до громадянства України заявник може подати, зокрема, судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 породжує для особи юридичний наслідок у виді підтвердження належності до громадянства України.

Таким чином ОСОБА_1 звернувся із даною заявою про встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року з метою підтвердження належності до громадянства України і оформлення паспорта громадянина України.

Суд встановив, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Семикаракорськ Ростовської області, що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 5).

Згідно копії Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що 17.01.2007 ОСОБА_1 є засновником Фермерського господарства «Наше яблуко» за адресою вул. Кірова, 12, смт Чернівці Чернівецького району Вінницької області (а.с. 13).

З документів, наданих представником заінтересованої особи, суд встановив, що на підставі заяви про видачу паспорта у зв`язку з обміном паспорта зразка СРСР серії НОМЕР_4 , виданого Окницьким РВ УМВС 16.08.1988, ОСОБА_1 видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 від 31.01.2005. Також з вказаної заяви вбачається, що в ній міститься інформація про місце проживання ОСОБА_1 у с. Котюжани (а.с. 6, 51-52).

В подальшому, вказаний паспорт громадянина України ОСОБА_1 обміняв у зв`язку з непридатністю та отримав паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 18.02.2010 (а.с. 7, 53).

Згідно висновку від 23.08.2013 за результатами проведення перевірки по факту незаконної видачі паспорта громадянина України СГІРФО Мурованокуриловецького РВ УМВС України у Вінницькій області громадянину ОСОБА_1 встановлено, що ОСОБА_1 по обліках УДМС у Вінницькій області щодо набуття громадянства не значиться, з клопотанням про набуття громадянства України не звертався. В заяві про видачу паспорта громадянина України зазначена адреса реєстрації ОСОБА_1 на території села Котюжани Мурованокуриловецького району Вінницької області, однак останній на території вказаного села ніколи не проживав, що підтверджується довідкою Котюжанської сільської ради, виданої на підставі відомостей подвірної книги. У Мурованокуриловецькому РС УДМС відомості про реєстрацію або зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_1 також відсутні. При перевірці актів знищення паспортів за 2005 рік виявлено, що будь-які відомості про знищення паспорта зразка СРСР серії НОМЕР_5 , на підставі якого документувався ОСОБА_1 відсутні. За таких підстав зокрема прийнято рішення паспорт серії НОМЕР_1 від 31.01.2005 вважати таким, що виданий безпідставно з порушенням вимог законодавства; паспорт серії НОМЕР_2 від 18.02.2010, який знаходиться у користуванні ОСОБА_1 вважати виданим з порушенням вимог законодавства та таким, що підлягає вилученню та знищенню (а.с. 58-60).

17.07.2014 працівником Могилів-Подільського РС УДМС України у Вінницькій області у ОСОБА_1 було вилучено паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 виданий 18.02.2010, що підтверджується копією протоколу вилучення від 17.07.2014 (а.с. 55). В подальшому вказаний паспорт було знищено відповідно до акту № 7 від 22.07.2014 (а.с. 56).

Суд також встановив, що 24.03.2012 ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з громадянкою України ОСОБА_4 , що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб (а.с. 10). А ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України у заявника народився син ОСОБА_6 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження (а.с. 12).

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з копій погосподарських книг № 9 за 1986-1990 роки та № 8 за 1991-1995 роки та виписок з цих книг, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 з 11.09.1989 по 10.03.1992 було АДРЕСА_1 (а.с. 109-112).

При цьому суд віддає перевагу саме вказаному доказу над доказом, наданим представником заінтересованої особи, а саме довідкою Котюжанської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області № 523 від 02.08.2013 за підписом сільського голови М. Арнаута, згідно якої ОСОБА_1 на території сільської ради не був зареєстрований, не проживав та не проживає, оскільки порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5, а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Так, згідно вказаних правових актів в погосподарську книгу записуються члени господарств усіх суспільних груп (господарства працівників колективних сільськогосподарських підприємств, робітників, службовців, осіб, які зайняті індивідуальною трудовою діяльністю, селянські (фермерські) господарства та ін.), які постійно проживають на території сільської Ради, незалежно від наявності в них будівель, садиби та худоби. Записи в погосподарській книзі без відвідування кожного господарства недопустимі. Господарства записуються в порядку розміщення в населеному пункті незалежно від їх суспільної групи.

Особи, які тимчасово проживають на території сільської Ради, записуються не в погосподарську книгу, а в окремі списки за формою N 2 - "Список осіб, що тимчасово проживають на території сільської Ради".

Отже, саме погосподарські книги та виписки з них є належними доказами постійного місця проживання заявника на території с. Котюжани Мурованокуриловецького району Вінницької області, відомості про що могли бути внесені до погосподарських книг відповідальною за це особою виключно за наслідками відвідування господарства заявника де він постійно проживав, а довідка про зареєстроване місце проживання заявника могла бути видана на підставі відомостей, що містяться саме в погосподарських книгах, а тому така довідка є похідним доказом.

При цьому суд також бере до уваги покази свідка ОСОБА_7 , який є старостою с. Котюжани та в судовому засіданні відомості, викладені в довідці № 523 від 02.08.2013, пояснив неуважністю особи, яка її складала, оскільки остання не перевірила погосподарські книги по хуторам, два з яких входили в склад Котюжанської сільської ради, в яких і містилась інформація про зареєстроване місце проживання заявника в с. Котюжани у період з 1989 року по 1992 рік, а перевірила лише погосподарські книги по самому селу, в яких така інформація відповідно була відсутня. Також і допитана судом свідок ОСОБА_8 , яка з 1994 року працювала секретарем Котюжанської сільської ради вказувала, що з 1989 року в погосподарські книги обов`язково вносились записи лише по особам, які постійно проживали на території відповідної ради та в їхніх паспортах ставились відмітки про зареєстроване місце проживання.

Крім того, вказані свідки також суду дали покази, згідно яких заявник з 1989 року і приблизно протягом чотирьох років проживав у с. Котюжани зі співмешканкою. Його запам`ятали тим, що він першим в селі займався вирощуванням овочів в теплицях, які в подальшому продавав. Свідки підтвердили, що в період посіву та збору врожаю заявник постійно проживав на території села. Також свідок ОСОБА_7 , який з 1990 року був сільським головою с. Котюжани, пам`ятає, що заявник приблизно у 1992 році був внесений в списки на отримання цукру, а тому був зареєстрований на території села, бо в такі списки включались лише зареєстровані мешканці села.

Також суд бере до уваги те, що на даний час неможливо встановити місце знаходження паспорта заявника зразка колишнього СРСР серії НОМЕР_6 , виданого Окницьким РВ УМВС від 16.08.1988, з метою його дослідження для встановлення у ньому наявності чи відсутності відмітки про зареєстроване місце проживання заявника у с. Котюжани станом на 24.08.1991. Не було вчинено такі дії і відповідним органом під час проведення перевірки по факту незаконної видачі паспорта громадянина України ОСОБА_1 , про що свідчить як висновок завідувача Мурованокуриловецького РС УДМС України у Вінницькій області від 02.08.2013 (а.с.63-64), так і висновок затверджений першим заступником директора департаменту паспортної роботи і громадянства ДМС України від 23.08.2013 (а.с. 58-60). При цьому паспорт громадянина України від 31.05.2005 серії НОМЕР_1 заявник отримав в порядку саме обміну паспорта заявника зразка колишнього СРСР серії НОМЕР_6 , виданого Окницьким РВ УМВС від 16.08.1988. Вказані обставини виключають можливість доведення заявником в інший ніж судовий спосіб факту його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 для підтвердження належності до громадянства України.

Оцінюючи надані заявником та його представником докази відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд не вбачає підстав вважати їх неналежними, недопустимими та недостатніми.

Щодо достатності вказаних доказів, то суд оцінивши усі докази в сукупності, вважає, що вони дають змогу дійти висновку про наявність факту, який просить встановити заявник.

А тому, зважаючи на те, що від встановлення даного юридичного факту залежить реалізація заявником свого права на звернення до відповідного органу з метою підтвердження належності до громадянства України, а іншого порядку встановлення даного факту законом не передбачено, суд вважає, що заявником доведено факт, що він постійно проживав на території України в с. Котюжани Мурованокуриловецького району Вінницької області станом на 24 серпня 1991 року, а відтак заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного вище та керуючись ст.ст. 3, 8 Закону України «Про громадянство України», ст.ст. 76-81, 89, 259 ч. 1, 2, 6, 263-265, 273, 293, 315 ч. 2, 319 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити повністю.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заявник: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Представник заявника: адвокат Головацький Станіслав Борисович, місце перебування: вул. Ринкова, 11, м. Могилів-Подільський, Вінницька область.

Заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, місцезнаходження: вул. Пирогова, 4, м. Вінниця, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 37836770.

Суддя: Т.Ю. Холодова

Повне судове рішення складене 17.12.2021.