Справа № 203/3975/20
Провадження № 2/0203/253/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2021 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді - Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання - Дьоміної А.Д.,

за участі:

представника позивача - Остапенко К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

встановив:

04.11.2020 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод», в якій просить суд:

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» на його користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку - 199610,06грн.

І. Стислий виклад позицій позивача.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він перебував у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Дніпропетровський агрегатний завод», проте з 28.05.2020 року його було звільнено. Цей факт встановлений рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.08.2020 року, яке набрало законної сили, та за цим же рішенням суду позивачу була виплачена відповідачем заборгованість по заробітній платі, компенсація за невикористану щорічну відпустку та відшкодовано моральну шкоду, судові витрати 22.09.2020 року. При цьому, як зазначив позивач, 25.09.2020 року він отримав належним чином заповнену трудову книжку, але дата звільнення зазначена у ній 22.09.2020 року. Факт порушення законних прав позивача було встановлено в судовому порядку, в тому числі визначено дату звільнення саме 28.05.2020 року. Тому, враховуючи, що остаточний розрахунок з позивачем відповідач провів 22.09.2020 року на виконання рішення суду через Чечелівський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, позивач на підставі ч. 1 ст. 117 Кодексу України про працю (далі - КЗпп України), звернувся до суду з позовом щодо стягнення на його користь середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку.

У судовому засіданні представник позивача пояснив підстави звернення до суду таким чином, як про це зазначено вище, підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Також він зазначив, що факт звільнення позивача був встановлений рішенням суду, яке набрало законної сили, а факт остаточного розрахунку з позивачем саме 22.09.2020 року підтверджується довідкою Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»). Крім того, представник позивача зазначив, що позивач фактично не працював у квітні та травні 2020 року, бо це було пов`язано з карантинними обмеженнями. Тому останніми місяцями роботи позивача є лютий 2020 року та березень 2020 року відповідно.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду 09.11.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

У судові засідання, призначені на 08.12.2020 року, 09.02.2021 року, відповідач, який був повідомлений належним чином про дату, час та місце судових засідань, не з`явився, жодних заяв або клопотань до суду не надавав, відзиву на позовну заяву також не подавав.

У зв`язку з цим, за наявності підстав, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи, що представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Під час розгляду справи судом були заслухані пояснення представника позивача, досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

09.02.2021 року у судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період 06.08.2018 року позивача було прийнято по переведенню з ДП «Авіакомплект» до ремонтно-механічного цеху водієм автотранспортних засобів 3 класу за наказом № 2611К від 03.08.2018 року, що підтверджується відомостями з трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , дата заповнення 01.10.2001 року (а.с.17).

28.05.2020 року позивача було звільнено за угодою сторін без відпрацювань, що підтверджується заявою від 28.05.2020 року, підписаною начальником цеху Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» Ханцель Т.Є., а також заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.08.2020 року, справа № 203/1894/20 (набрало законної сили станом на 08.09.2020 року) (а.с.5-10, 14).

За відомостями з трудової книжки серії НОМЕР_1 , дата заповнення 01.10.2001 року, ОСОБА_1 22.09.2020 року було звільнено з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за наказом № 1011п від 22.09.2020 року (а.с.18).

За відомостями з витягу з Державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування застрахованих осіб форми ОК-7 щодо застрахованої особи ОСОБА_1 , а також з розрахункових листків за лютий 2020 року та березень 2020 року, розмір заробітної плати позивача за останні два місяці роботи становив 11389,13 грн та 13144,02 грн відповідно (а.с.4, 13).

22.09.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було зараховано на картку 66387,23 грн, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 06.10.2020 року з випискою по картці (а.с.19).

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 28.05.2020 року по 22.09.2020 року включно.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених вище норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку.

Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості сум, належних при звільненні, роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, що узгоджується з правовою позицією викладеною в Рішенні Конституційного Суду України від 22.02.2012 року у справі № 1-5/2012.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року № 108/95-ВР за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати працівника, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

Відповідно до п. 2, п. 8 розділу ІІІ Порядку № 100, у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частин 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Аналіз викладених вище норм та обставин справи вказує, що середній заробіток за час затримки розрахунку розраховується з урахуванням середньоденного заробітку та днів затримки розрахунку з дня звільнення по день фактичного розрахунку.

Так, як видно з довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 01.06.2020 року та розрахункових листків, за два останні місяці роботи позивача за лютий 2020 року (13144,02 грн) та березень 2020 року (11389,13 грн) його середньомісячна заробітна плата склала загалом 24533,15 грн (13144,02 грн + 11389,13 грн = 24533,15 грн). При цьому обрахунок середньоденної заробітної плати позивача складає - 557,57 грн (24533,15 грн : 44 робочі дні = 557,57 грн). Суд погоджується з відповідними розрахунками позивача в цій частині.

Водночас під час обрахунку розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку суд враховує кількість календарних днів за період затримки розрахунку з дня звільнення позивача 28.05.2020 року та по день фактичного розрахунку 22.09.2020 року, що загалом становить 117 календарних днів, а не як про це помилково зазначив позивач - 358 календарних днів. Тому за період з 28.05.2020 року по 22.09.2020 року включно загальний розмір належного до сплати позивачу середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку становить 65235,69 грн (557,57 грн х 117 календарних днів = 65235,69 грн).

V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви.

Суд, з урахуванням викладеного вище, враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку за період з 28.05.2020 року по 22.09.2020 року включно у розмірі 65235,69 грн - задоволенню, а у задоволенні іншої частини позовних вимог - слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог, а саме у розмірі 652,39 грн (65235,69 грн х 1996,20 грн : 199610,06 грн = 652,39 грн).

Керуючись статтями 5, 7, 10-13, 19, 23, 76-81, 89, 133, 141, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263-265, 274, 275, 279, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» (місцезнаходження: 49052, м. Дніпро, вулиця Щепкіна, буд. 53; ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку за період з 28 травня 2020 року по 22 вересня 2020 року включно у розмірі 65235,69 грн (шістдесят п`ять тисяч двісті тридцять п`ять гривень 69 копійок).

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» (місцезнаходження: 49052, м. Дніпро, вулиця Щепкіна, буд. 53; ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 652,39 грн (шістсот п`ятдесят дві гривні 39 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини заочного рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складений 19.02.2021 року.

Суддя Ф.М. Ханієва