Справа № 357/4871/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

17 грудня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Бебешко М. М. ,

при секретарі - Кравченко О. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

12.05.2021 до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 22.02.1985 між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюбу. У шлюбі у них народилась донька ОСОБА_3 . Крім того, відповідач здійснив удочеріння доньки позивача ОСОБА_4 . У вересні 2003 після сімейного конфлікту між ними шлюб було розірвано. Проте, незважаючи на реєстрацію розірвання шлюбу сімейних стосунків між ними припинено не було, намірів розірвати шлюбні відносини не було, тому продовжували проживати далі як подружжя та повноцінна сім`я. Так, з 1992 року по травень 2001 вони з відповідачем проживали за адресою по АДРЕСА_1 . З травня 2001 - 2008 роки проживали у квартирі, яка належала спільно їй та дочці ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 . Після продажу квартири вони з 2008 - 2010 роки проживали у квартирі, яка належала їх дочці ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_3 , де позивач свої місце проживання зареєструвала відразу, а відповідач пізніше лише у 2011 році. З 2010 року вони проживали у побудованому ними спільно садовому будинку за адресою: АДРЕСА_4 . Лише після переведення будинку із садового у житловий вони зареєстрували у ньому своє місце проживання, де зареєстровані по даний час. Таке їх сімейне життя (проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без перебування у зареєстрованому шлюбі між ними) продовжувалося до повторної реєстрації шлюбу. 25.02.2015 вони знову зареєстрували шлюб. Однак, 20.11.2020 рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області їх шлюб було розірвано.

Зазначала, що під час проживання у зареєстрованому першому шлюбі їх родина отримала земельну ділянку у садовому товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_1 » для ведення садівництва кадастровий номер :01:027:0031, за яку позивач по 2018 рік сплачувала членські внески. На даній земельній ділянці за спільні кошти та спільними трудовими зусиллями у 1990-1991 роках збудували садовий будинок за адресою: АДРЕСА_4 , а саме будинок «А-2», погріб під частиною будівлі «а/пд.», прибудову «а», облаштували колодязь питний № 1. Також проведено електроенергію, проведено частково внутрішні оздоблювальні роботи. Будівництво будинку здійснювалося за спільні кошти та спільними зусиллями.

З 1975 по 2019 роки позивач працювала на Підприємстві об`єднання громадян Білоцерківського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих. Окрім заробітної плати на підприємстві позивач отримувала кредити, які йшли на облаштування та добудову будинку.

22.10.2005 на ім`я відповідача було видано державний акт за земельну ділянку кадастровий номер :01:027:0031, площею 0,0559 га.

У 2007-2012 спільними зусиллями та фактично лише за заробітну плату позивача, побудували господарські будівлі і споруди, провели газ, здійснили внутрішні оздоблювальні роботи, придбали необхідні речі для проживання сім`ї.

Рішенням виконавчого комітету Шкарівської сільської ради № 108 від 11.12.2021 «Про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності фізичних осіб», вирішено оформити право власності за ОСОБА_2 на садовий будинок АДРЕСА_4 . 13.03.2013 реєстраційною службою Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області на ім`я ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме на вказаний будинок.

Після повторної реєстрації шлюбу між сторонами Рішенням виконавчого комітету Шкарівської сільської ради № 75 від 13.10.2015 вказаний будинок передано у житловий.

Крім того, 11.04.2008 року, під час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу сторони за спільні кошти придбали легковий автомобіль марки Volkswagen Caddy, білого кольору, 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який також було зареєстровано на ім`я відповідача.

Позивач вважає, що набуте майно під час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є їх спільною сумісною власністю, тому підлягає поділу. Після остаточного розірвання шлюбу згоди щодо поділу спільного майна так і не дійшли. Відповідач вважає, що все майно належить йому.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_1 просить суд:

1) встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період часу з 01.01.2004 по 25.02.2015;

2) визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :

- житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_4 ;

- автомобіль марки Volkswagen Caddy, білого кольору , 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , Vin НОМЕР_2 .

Ухвалою суду від 14.05.2021 вжито заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0, що належить на праві власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 виданий 15.04.1997 року міським відділом № 1 Білоцерківського МУГУ МВС України в Київській області та шляхом накладення арешту на автомобіль, що належить на праві власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , а саме на автомобіль марки Volkswagen Caddy, 2002 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , Vin: НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1400 куб.см.

Ухвалою суду від 10 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи та призначено підготовче судове засідання на 16 серпня 2021 року о 15:00 год.

Вказаною ухвалою витребувано з архівного відділу Білоцерківської районної державної адміністрації належним чином засвідченні копії: 1) рішення виконавчого комітету Шкарівської сільської ради № 108 від 11.12.2012 «Про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності фізичних осіб», про оформлення права власності за ОСОБА_2 на садовий будинок АДРЕСА_4 ; 2) рішення виконавчого комітету Шкарівської сільської ради № 75 від 13.10.2015 «Про переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки» щодо переведення садового будинку АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_2 , у житловий будинок. Витребувано від Територіального сервісного центру № 3242 регіонального центру МВС у Київській області: розгорнуту інформацію про транспортний засіб - «Volkswagen Caddy», 2002 року випуску, білого кольору, зареєстрований за громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 , а саме: модель, марка, тип, рік випуску, Vin - код, об`єм двигуна транспортного засобу, державний номерний знак, дата реєстрації та на підставі яких документів проведена реєстрація/ набуло право власності.

В зв`язку з неявкою в судове засідання 16.08.2021 учасників справи, розгляд справи було відкладено на 21.09.2021.

Ухвалою суду від 21.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.11.2021 о 14:30 год.

В судовому засіданні 18 листопада 2021 року ОСОБА_6 показала, що вона знайома з позивачкою, так як їх чоловіки є братами та двійнятами між собою. З сім`єю ОСОБА_7 , які є сторонами у справі, вони перебували в добрих стосунках і їм не було відомо що ОСОБА_8 з ОСОБА_9 розлучалися. Сторони часто запрошуали в гості до себе та були раді гостям. В минулому році вона почула від ОСОБА_10 про те, що в сім`ї щось розладилося. В 2015 чи 2016 роках ОСОБА_11 зателефонував її чоловікові з тим, щоб останній привітав його з одруженням, на що вони дуже здивувалися. З 1990-их років сторони у справі постійно будували дачний будинок та працювали разом на його будівництві. На фотографіях, наданих представником позивача, вона впізнає ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , її чоловіка та свекруху ОСОБА_10 .

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 показала суду, що з 1975 року вона знає ОСОБА_14 , позивача у справі, так як на той час вона працювала на підприємстві УТОС. У 1982 році родина ОСОБА_7 одружилася. ОСОБА_15 стала їй кумою, так як хрестила її старшу доньку. Всі разом на той час жили в гуртожитку. Їх дачні будинки знаходяться на одній вулиці, через участок. Сторони у справі будували дачу по минулий рік та проживали разом. ОСОБА_15 брала в банківських установах кредитні кошти, щоб на ці кошти будувати дачний будинок. ОСОБА_16 був будівельником, укладав плитку. На фотографіях, наданих представником позивача в судовому засіданні, вона впізнає ОСОБА_10 та ОСОБА_12 .

У зв`язку з неявкою в судове засідання, призначене на 18 листопада 2021 року відповідача, розгляд справи відкладено та призначено на 17 грудня 2021 року.

В судове засідання, призначене на 17 грудня 2021 року, сторони не з`явилися.

Від представника позивача - адвоката Стамбуляк Юлії Володимирівни 17 грудня 2021 року на адресу суду надійшла заява про розгляд даної цивільної справи за наявними матеріалами, без участі позивача та її представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений судом своєчасно та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення йому поштових відправлень 20.05.2021, 24.06.2021. Рекомендоване повідомлення про вручення відповідачу ухвали про закриття підготовчого засідання повернулося на адресу суду 17.10.2021 за закінченням терміну зберігання.

Згідно даних відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, що надійшло на адресу суду 09 червня 2021 року, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких умов суд, відповідно до вимог статті 281 ЦПК України постановляє ухвалу про заочний розгляд справи.

Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне:

22 лютого 1985 між ОСОБА_2 та ОСОБА_17 було зареєстровано шлюб. Після укладення шлюбу присвоєно прізвища ОСОБА_2

Під час перебування в шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася дочка - ОСОБА_3 .

Крім того, 06 грудня 1986 року Білоцерківським відділом запису актів громадянського стану видано свідоцтво про усиновлення ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 .

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 , виданого 24.09.2003 відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, 24.09.2003 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, про що зроблено запис за № 684.

25 лютого 2015 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було повторно зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_6 .

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Встановлено, що в період з 2004 року до 2018 року ОСОБА_1 являлась членом садового товариства «Мрія» та сплачувала членські внески за садову ділянку НОМЕР_9.

22 жовтня 2005 року на ім`я ОСОБА_2 видано Державний акт серії ЯА № 599294 на право власності на земельну ділянку площею 0,0559 га, яка розташована в межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, СТ «Мрія» НОМЕР_9.

13.03.2013 Реєстраційною службою Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області на ім`я ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 131,2 кв.м.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованого 20.11.2015, Реєстраційною службою Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області 22.02.2013 на підставі рішення № 75 від 13.10.2015 виданого виконавчим комітетом Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області переведено садовий будинок на житловий будинок.

Відповідно до повідомлення Комунального підприємства Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» № 803 від 02.04.2021, державна реєстрація права власності на садибний житловий будинок АДРЕСА_4 не проводилась. Відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи та технічної документації надано інформацію стосовно років побудови житлового будинку, господарських будівель та споруд, а саме: літ. «А-2» - житловий будинок - 1990 рік; літ. «а/пд» - погріб під частиною будівлі - 1990 рік; літ. «а» - прибудова - 1991 рік; літ. «Б» - убиральня - 2007 рік; літ. «В» - сарай - 2011 рік; літ. «а1» - ганок - 2007 рік; літ. «а2» - козирок - 2007 рік; літ. «а3» - вхід до підвалів - 2007 рік; № 1 - колодязь питний - 1990 рік; № 2 - огорожа - 2012 рік; № 3 - ворота з хвірткою - 2012 рік.

Відповідно до довідки /з місця проживання про склад сім`ї та прописку/ виданої 18.03.2013, № 02-18-685 Шкарівською сільською радою Білоцерківського району Київської області, про те, що в СТ «Мрія» Шкарівської сільської ради вул.Зелена, буд.11 в садовому будинку зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

З трудової книжки серії НОМЕР_7 виданої на ім`я ОСОБА_1 та копії довідки виданої 03.03.2021 № 140 Білоцерківським учбово-виробничим підприємством ПОГ УТОС, вбачається, що ОСОБА_1 працювала на підприємстві з 12.08.1975 по 12.05.2015 та з 04.12.2015 по 01.02.2019. Під час роботи на підприємстві отримувала кредити готовою продукцією. Надані кредити були погашенні в повному обсязі. Вказані відомості підтверджуються Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 08.04.2021 та довідкою № 140 від 03.03.2021.

15.03.2007 між Кредитною спілкою «Українська кредитно-фінансова група» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № КВ-00560/1306, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит у сумі 8240 грн. на придбання металопластикових конструкцій та броньованих дверей.

На підтвердження умов виконання вказаного кредитного договору ОСОБА_1 надано копії квитанцій про сплату по кредитному договору № КВ-00560/1306 від 15.03.2007 (а.с.92-95).

15.06.2007 між ПП ОСОБА_19 та ОСОБА_1 було укладено Договір № 921 про виготовлення та доставку віконних та дверних конструкцій. Відповідно до гарантійного паспорту адреса установки замовлення значиться: ОСОБА_1 , кооп. « АДРЕСА_5 .

12.08.2007 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 013-09375-120807, відповідно до умов позичальнику надано грошові кошти у розмірі 5506,74 грн. на придбання комп`ютера Impression Ultra AT 2307 та монітор TFT 19 PHILIPS.

15.01.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № 0 про надання споживчого кредиту у розмірі 3 012,85 грн. на придбання пральної машинки SAMSUNG.

На підтвердження умов виконання вказаного кредитного договору ОСОБА_1 надано копії квитанцій про сплату по кредитному договору № 0 (а.с.109-110).

Відповідно до повідомлення Територіального сервісного центру № 3242 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській області від 16.03.2021 № 225, станом на 13.03.2021 згідно Єдиного державного реєстру МВС з 11.04.2008 за ОСОБА_20 зареєстрований автомобіль Volkswagen Caddy, 2002 року випуску, білого кольору, об`єм двигуна 1400 куб.см.

Звертаючись до суду з позовом позивач посилалася на те, що вона проживала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з 25.09.2003 до 25.02.2015, а тому майно, набуте ними в цей період підлягає поділу між ними.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , допитані судом підтвердили що сторони проживали разом як сімейна пара, а спірний будинок був побудований за спільною працею разом.

Дані покази свідків відповідають матеріалам справи.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

При застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 03 червня 2021 року у справі № 748/1943/19 (провадження № 61-5155св20) дійшов правого висновку про те, що «для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.»

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) вказувала на те, що вирішуючи спір про поділ майна, необхідно як установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Відповідно до статті 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03 червня 1999 року № 5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що в період з 22 лютого 1985 року по 24 вересня 2003 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Після розірвання шлюбу сторони продовжували проживати однією сім`єю за адресою, а саме у квартирі АДРЕСА_6 . Після продажу квартири з 2008 по 2010 проживали у квартирі, яка належала їх дочці ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , де вона своє місце проживання зареєструвала відразу, а відповідач лише у 2011 році. З 2010 року вони проживали у побудованому ними спільно садовому будинку за адресою: АДРЕСА_4 . Однак, лише після переведення будинку із садового у житловий зареєстрували у ньому своє місце проживання, де зареєстровані по даний час. Весь це час підтримували шлюбні відносини, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно будували будинок, разом їздили на відпочинок, відвідували друзів. Впродовж спільного життя сторонами було нажито рухоме та нерухоме майно.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надано докази, які підтверджують факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 25.09.2003 до 25.02.2015, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування та будівництва будинку тощо.

Таким чином, з огляду на докази, що містяться в матеріалах справи, а також пояснення самих сторін, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення факту спільного проживання без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 01.01.2004 до 25.02.2015.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15 майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Згідно з частиною другою статті 74 СК України на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

За змістом пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 29 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є не лише майно, нажите подружжям за час шлюбу (стаття 16 Закону «Про власність», стаття 22 КпШС України), а й майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (пункт 1 стаття 17, стаття 18, пункт 2 стаття 17 Закону України «Про власність»), тощо.

Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Як вбачається з матеріалів справи, рухоме та нерухоме майно, а саме житловий будинок набутий у власність ОСОБА_2 13.03.2013, автомобіль набутий у власність ОСОБА_2 11.04.2008, а тому за положеннями СК України указане майно підлягає поділу як спільна сумісна власність, оскільки судом встановлено, що в період з 25.09.2003 по 25.02.2015 сторони проживали однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а спірний будинок побудовано внаслідок спільної праці.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України - у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, суд установивши, що після розірвання шлюбу позивач та відповідач продовжували проживати разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу, спільно вели господарство, мали взаємні права та обов`язки, доходить висновку, що нерухоме майно, набуте сторонами за період з 2003 року по 2015 рік, належить їм на праві спільної сумісної власності та підлягає поділу між сторонами виходячи з рівності часток.

Відповідно до ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач звільнена від сплати судового збору як інвалід І групи на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору слід покласти на відповідача.

Відповідно до частини сьомої статті 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя - задоволити повністю.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 01.01.2004 до реєстрації шлюбу 25.02.2015.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :

- житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_4 .

- автомобіль марки Volkswagen Caddy, 2002 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , Vin: НОМЕР_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля марки Volkswagen Caddy, 2002 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , Vin: НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 3 870,64 грн.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 14 травня 2021 року, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 . Місце проживання: АДРЕСА_7 . РНОКПП: НОМЕР_8 .

Відповідач: ОСОБА_2 . Місце проживання: АДРЕСА_7 . РНОКПП: НОМЕР_3 .

СуддяМ. М. Бебешко