КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 28 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення штрафних санкцій, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення штрафних санкцій, трьох відсотків річних та інфляційних втрат та просила суд: стягнути з відповідача на її користь суму 3% річних за користування чужими коштами у розмірі 160,03 грн, суму інфляційних витрат у розмірі 264 грн, суму пені відповідно до Договору у розмірі 660 грн, збитки завдані невиконанням зобов`язання у розмірі 20 000 грн та моральну шкоду у розмірі 20 000 грн, а всього 41 084, 03 грн. Стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 31 травня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_4 , було залишено без руху та надано позивачу строк, тривалістю сім днів з дня отримання даної ухвали для виправлення недоліків, а саме: подати позовну заяву, з додержанням правил, передбачених п.10 ч.3 ст.175 ЦПК України.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 28 липня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 було повернуто.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що суд першої інстанції посилається на направлення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху від 31 травня 2018 року на адресу позивача тричі, а саме: 05 червня 2018 року, 07 червня 2019 року та 07 жовтня 2019 року. Проте, в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції не зазначено про належне отримання стороною позивача зазначено копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Апелянт також вказує, що на адресу позивача та його представника не надходило жодних повідомлень по справі, а тому вони не були обізнані про залишення позовної заяви без руху і не могли виправити вказані в ухвалі недоліки.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, суд першої інстанції повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_4 , мотивував своє рішення тим, що суд направляв ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_1 тричі на адресу позивача: 05 червня 2018 року, 07 червня 2019 року та 07 жовтня 2019 року, однак станом на 28 липня 2021 року недоліки позовної заяви усунуто не було, що є підставою для її повернення.

Апеляційний суд не погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону оскаржувана ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви позивачеві не відповідає.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.

Відповідно до частин першої та другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно із пунктом 4 частини п`ятої зазначеної статті суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до положень ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до положень ч.3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що в травні 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернувся до суду із даним позовом (а.с.1-5).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 31 травня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_4 , було залишено без руху та надано позивачу строк, тривалістю сім днів з дня отримання даної ухвали для виправлення недоліків, а саме: подати позовну заяву, з додержанням правил, передбачених п.10 ч.3 ст.175 ЦПК України (а.с.7).

Відповідно до супровідного листа, наявного в матеріалах справи, вперше ухвалу про залишення позовної заяви без руху було направлено ОСОБА_1 05 червня 2018 року (а.с.8).

Відповідно до супровідного листа, наявного в матеріалах справи, вдруге ухвалу про залишення позовної заяви без руху було направлено ОСОБА_1 07 червня 2019 року (а.с.8). Однак, на адресу суду першої інстанції повернувся конверт без вручення із зазначенням причин повернення «за закінченням терміну зберігання» (а.с.10).

Відповідно до супровідного листа, наявного в матеріалах справи, втретє ухвалу про залишення позовної заяви без руху було направлено ОСОБА_1 07 жовтня 2019 року (а.с.11).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 28 липня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 було повернуто (а.с.12).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що суд першої інстанції, відповідно до супровідних листів, наявних в матеріалах справи, тричі направляв копію ухвали про залишення позовної заяви без руху ОСОБА_1 , та лише один конверт із вкладенням повернувся на адресу районного суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до статті 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Правова позиція щодо повернення поштової кореспонденції на адресу суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання» міститься в постановах Верховного Суду.

Зокрема, у пунктах 47, 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17-ц (провадження № 14-507цс18) вказано, що приписи ЦПК України як на момент ухвалення заочного рішення, так і на момент розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Окрім того, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду (пункт 31 постанови від 20 червня 2018 року у справі № 127/2871/16-ц).

Близький за змістом висновок викладений у пункті 31 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 127/2871/16-ц, у пунктах 47-48 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 752/11896/17 від 12 грудня 2018 року.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що позивач по справі ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про те, що її позовну заяву було залишено без руху.

Крім того, апеляційний суд враховує, що позивач по справі мала представника ОСОБА_4 й в позовній заяві було зазначено адресу для листування - АДРЕСА_1 , однак суд першої інстанції на вказану адресу жодного разу не здійснював направлення поштової кореспонденції, а направляв лише за адресою - АДРЕСА_2 .

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку щодо повернення позовної заяви ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_4 , у зв`язку із не усуненням недоліків позовної заяви, а тому вважає за необхідне скасувати ухвалу суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.274, 367-369, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 28 липня 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Судді:

________________ _________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв