Справа № 180/2301/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Нанічкіної Н.М.

з секретарем судового засідання Лебедєвою К.Є.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» (далі АТ «Марганецький ГЗК») про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він станом на 09.03.2004 року працював на посаді підземного електрослюсаря чергового та з ремонту обладнання у ВАТ «Марганецький ГЗК». Того дня, близько 13-50 години, по закінченню виконання вказаних робіт, він виїхав кліттю з шахти через ствол ВПС-1 на поверхню. В момент пересування від стволу до акумуляторної по підземному переходу, у зв`язку із неналежною організацією сходового маршруту, він, підіймаючись, оступився лівою ногою, внаслідок чого втратив рівновагу та впав, отримавши при цьому тілесні ушкодження. Внаслідок нещасного випадку йому спричинено ушкодження здоров`я у вигляді «забій лівого колінного суглобу». За результатами розслідування нещаснмй випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. За даним випадком були складені акти за формою Н-1 та формою Н-5. 20.05.2010 року при первинному огляді МСЕК йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності 20%. При повторному огляді МСЕК 14.08.2012 року йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 20%. При повторному огляді МСЕК 13.07.2016 року йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 15%. При повторному огляді МСЕК 08.07.2020 року йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 15% безстроково. Вважає, що внаслідок порушення законодавства про охорону праці зі сторони Відповідача, він втратив своє здоров`я, йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, лікування, терпіти біль.

Просить суд стягнути з АТ «Марганецький ГЗК» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я, 120 000 гривень.

Також позивач просив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 27.09.2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

13.10.2021 року відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Свій відзив обґрунтовує тим, що Актом про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом №12/3, затвердженим 12.03.2004 року, була встановлена вина позивача у нещасному випадку, що з ним стався, а саме особиста необережність та порушення п.46 Системи управління охорони праці, що знайшло також відображення у протоколі засідання комісії ПАТ «Марганецький ГЗК» від 01.06.2010 року, яким позивачу зменшений розмір одноразової допомоги на 5% за порушення ним вимог законодавства про охорону праці, що і було причиною травмування. Твердження позивача стосовно ступеню вини потерпілого у розмірі 5% є хибним, бо не може вираховуватися у відсотках. В акті розслідування нещасного випадку зазначена вина позивача без застосування відсоткового еквіваленту. В протоколі від 01.06.2010 року зменшена сума виплати, яка ніяк не може бути прив`язана у відсотках до факту травмування. Позивачем не доведено факту завдання йому моральної шкоди та її розмір. Також відповідач зазначає, що при прийнятті на роботу було проведено інструктаж позивача та попереджено про наявність джерела підвищеної безпеки та шкідливих умов праці на підприємстві в зв`язку зі специфікою виробництва. Крім того, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, зокрема, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві та якими доказами це підтверджується. Також, наведений позивачем розрахунок розміру компенсації моральних страждань не підтверджується жодними належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Ухвалою від 21.10.2021 року відмовлено представнику відповідача у задоволенні клопотань про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження та про витребування інформації.

За ч.5 ст.279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає в огляду на таке.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 знаходився у трудових відносинах з АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» з 09.12.1983 року по 18.04.2007 року, зокрема, працював підземним електрослюсарем черговим та з ремонту обладнання (а.с.45-50).

09.03.2004 року ОСОБА_1 отримав травму на виробництві забій лівого колінного суглобу.

Згідно з Актом про нещасний випадок на виробництві форми Н-1, затвердженого 12.03.2004 року, 09.03.2004 року, о 13-50 годині, по закінченню виконання робіт, ОСОБА_1 виїхав кліттю з шахти через ствол ВПС-1 на поверхню. В момент пересування від стволу до акумуляторної по підземному переходу, підіймаючись по сходовому маршу, оступився лівою ногою на 4 сходинці, впав, отримавши при цьому забій лівої ноги в області колінного суглобу. Внаслідок нещасного випадку йому спричинено ушкодження здоров`я у вигляді «забій лівого колінного суглобу». Причина нещасного випадку особиста необережність. Особи, які допустили порушення законодавства про охорону праці ОСОБА_1 (а.с.16-19).

Згідно з Актом форми Н-5 від 09.03.2004 року, проведено розслідування нещасного випадку. Встановлено, що 09.03.2004 року, о 13-50 годині, по закінченню зміни, ОСОБА_1 виїхав кліттю з шахти через ствол ВПС-1 на поверхню. В момент пересування від стволу до акумуляторної по підземному переходу, підіймаючись по сходовому маршу, оступився лівою ногою на 4 сходинці, впав, отримавши при цьому забій лівої ноги в області колінного суглобу. Причина нещасного випадку особиста необережність. Висновки комісії: відповідальним за нещасний випадок є підземний електрослюсар черговий та з ремонту обладнання, який не здійснив особистий контроль (самоконтроль) з охорони праці в рамках обов`язкових для нього інструкцій та інших нормативних актів з охорони праці(а.с.20-23).

Згідно протоколу засідання комісії з охорони праці ВАТ «Марганецький ГЗК» від 01.06.2010 року зменшено розмір одноразової допомоги ОСОБА_1 на 5% за порушення ним вимог законодавства про охорону праці (а.с.24).

Первинним оглядом МСЕК 20.05.2010 року ОСОБА_1 встановлено 20% втрати професійної працездатності у зв`язку з травмою на виробництві (а.с.9).

Повторним оглядом МСЕК 14.08.2012 року ОСОБА_1 було залишено 20% втрати професійної працездатності (а.с.10-11).

Повторним оглядом МСЕК 13.07.2016 року ОСОБА_1 було визначено 15% втрати професійної працездатності (а.с.12-13).

Повторним оглядом МСЕК 08.07.2020 року ОСОБА_1 було визначено 15% втрати професійної працездатності, безстроково (а.с.14-15).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Частиною 1 ст.237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, обов`язок відшкодувати моральну шкоду працівнику виникає у власника або уповноваженого ним органа лише за таких умов:

- наявність шкоди;

- порушення власником або уповноваженим ним органом законних прав працівника;

- неправомірні рішення, дії чи бездіяльність особи, яка завдала моральну шкоду;

- наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримав виробничу травму, коли впав, оступившись лівою ногою на 4 сходинці. Тобто, причина нещасного випадку особиста необережність, про що зазначено й в актах форми Н-1 та Н-5 за результатами розслідування нещасних випадків.

В позовній заяві представник позивача вказує, що нещасний випадок стався внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства щодо створення та підтримання безпечних умов праці. Разом з тим, не зазначає, в чому саме полягає бездіяльність відповідача, які саме норми з охорони праці порушені відповідачем.

Також, не зазначено й того, які права позивача були порушені відповідачем за вищевказаних обставин.

Отже, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами ту обставину, що саме внаслідок неправомірних дій (бездіяльності) відповідача з ним стався нещасний випадок.

Суд вважає некоректним посилання представника позивача на рішення Європейського суду з прав людини від 27.07.2004 року у справі «Ромашов проти України», оскільки в пункті 52 вказаного рішення буквально зазначено наступне: Суд не розглядав питання щодо матеріальної шкоди, оскільки заявник не обґрунтовував таку шкоду. Проте Суд враховує той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації Судом факту порушення. Проте розмір заявленої суми надмірний. Об`єктивно оцінюючи ситуацію, як цього вимагає стаття 41 Конвенції, Суд на відшкодування моральної шкоди присуджує заявнику кошти у сумі 3000 ЄВРО».

Тобто, ЄСПЛ спочатку констатував неналежне виконання державним органом України своїх обов`язків (невиконання державним виконавцем Державної виконавчої служби рішення комісії з трудових спорів), а потім вирішив питання щодо компенсації заявнику моральної шкоди.

Суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності (ст.ст.12, 13 ЦПК України).

Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вимоги цивільного процесуального законодавства, позивач повинен був надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності відповідача, так і докази спричинення йому моральної шкоди неправомірними діями (бездіяльністю) відповідача, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою. Що, на думку суду, зроблено не було.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено умови та підстави покладення цивільної відповідальності, а саме, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між цими діями та спричиненою шкодою. Згідно доданих до позовної заяви документів, нещасний випадок з ОСОБА_1 стався не внаслідок протиправних дій (бездіяльності) відповідача та не з його вини. Отже, відсутні підстави для задоволення позову та стягнення з АТ «Марганецький ГЗК» суми моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.12, 13, 77, 80, 263-268, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження за умов, визначених в ч.2 ст.354 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», місце знаходження: Дніпропетровська область, місто Марганець, вулиця Єдності, 62, .

Дата складення повного тексту судового рішення 14 грудня 2021 року.

Суддя: Н. М. Нанічкіна