Справа №462/3976/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 грудня 2021 року Галицький районний суд м. Львова
у складі: головуючого судді Волоско І.Р.,
секретар судового засідання Береза П.Р.
за участю: позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 ,
представника третьої особи Шищак І.С.

в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди у розмірі 25 000 грн., завданої неправомірними діями останньої при проведенні платежу через відділення №293/13 АБ «УКРГАЗБАНК» 05.01.2021. Свої вимоги позивач мотивує наступним.
З 06.12.2019 р. працює у відділенні №291/13 АБ «УКРГАЗБАНК» на посаді старшого касира відділу касових операцій з повною матеріальною відповідальністю.
05 січня 2021 року на відділенні № 293/13 при зведенні каси в кінці дня було встановлено недостачу готівкових коштів на суму 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень. За результатами аналізу проведених операцій за день та перегляду записів відеоспостереження (покупюрна перевірка готівки) було встановлено, що недостача виникла після обслуговування клієнта ОСОБА_4 , яка проводила платіж за придбання квартири у сумі еквівалентній 1 014 380 гривень.
Відповідачка ОСОБА_4 05.01.2020 звернулась за проведенням платежу близько 16.00 год. та вносила кошти частково гривнями, частково різною іноземною валютою (доларами, євро), що потребувало часу при проведенні валютообмінних операцій, а робочий день тривав до 17 год. Позивачка поспішала вкластись в операційний час і при цьому допустилась помилки у підрахунку грошових коштів на 50 000 грн. Відповідачка, знаючи про помилку у підрахунку суми платежу, промовчала та не додала касиру необхідної суми. ОСОБА_1 в той час, не підозрюючи про свою помилку, видала підписану квитанцію (заяву на переказ готівки № 53629403 від 05 січня 2021 о 16:55:24) клієнтці ОСОБА_4 про повністю внесену суму коштів 1 014 380 гривень. При цьому, як стверджує позивачка, з поведінки відповідачки із камер відеоспостереження банку видно, що ОСОБА_4 чітко контролювала суму грошей, яку передавала, усвідомлювала, що передала касиру не всю суму готівки, а недодану суму 50 000 гривень. сховала.
Наступного дня, 06.01.2020, ОСОБА_4 була запрошена до приміщення відділення № 293/13, де їй начальником відділення ОСОБА_5 , в присутності співробітника відділу банківської безпеки ОСОБА_6 , було повідомлено, що при проведенні касової операції попереднього дня нею ( ОСОБА_4 ) в касу було недодано суму готівки в розмірі 50 000 гривень. Після перегляду відеоспостереження клієнт не погодилась, що 05.01.2021 року нею була не додана в касу сума в розмірі 50 000 гривень. В цей же день чоловіком відповідачки повернуто до каси половина суми (25 000 гривень); при цьому, було досягнуто домовленість щодо повернення решти суми орієнтовно 14-15 січня 2021 року. У зв`язку з наданою обіцянкою позивачкою була написана розписка про відсутність претензій до відповідачки.
Разом з тим, дату внесення другої половини суми ОСОБА_4 декілька разів переносила, мотивуючи це побутовими обставинами (карантин, хвороба чоловіка і тому подібне). А в телефонній розмові 25.01.2021 року зі співробітником ВББ ОСОБА_6 відповідачка зробила заяву, що не збирається повертати решту коштів, мотивуючи тим, що її адвокат порекомендував припинити всі контакти з працівниками банку з приводу повернення решти коштів, оскільки у неї є підписана касиром квитанції на повну суму внесення.
В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити, виходячи з того, що при проведенні банківських операцій 05 січня 2021 року відповідачкою ОСОБА_4 внесено в касу банку готівкою суму на 50 000, 00 гривень менше, ніж сума, зазначена в квитанції. Цим банку було завдано шкоди на 50 000,00 гривень. Надалі половина суми (25 000,00 гривень) відшкодована банку відповідачкою. Такі дії відповідачки, на думку позивача, свідчать про визнання нею факту недоплати коштів. У зв`язку з відмовою відповідачки повернути решту суми (25 000,00 гривень) ОСОБА_1 змушена була погасити її за власні кошти, зазнала шкоди у розмірі 25 000,00 гривень, яка підлягає відшкодуванню відповідачкою, як особою, яка завдала шкоду.
Відповідачка ОСОБА_4 проти позову заперечила, пред`явила зустрічні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 25 000 грн. завданої шкоди шляхом обману, покликаючись на наступні обставини. Зокрема, що 05 січня 2021 року, через касу банку АБ «УКРГАЗБАНК», відділення якого розташоване за адресою: м. Львів, вул. Степана Бандери, 21, нею здійснювався готівковий розрахунок з метою оплати купівлі нерухомості. В банку не було забезпечено належних умов прийняття готівки, у відділенні не було охоронця, заходили сторонні відвідувачі, невідома особа спостерігала за усім процесом внесення готівки, підганяючи та неприємно коментуючи процес, відволікаючи увагу відповідача та змушуючи хвилюватися за безпеку, як персональну, так і належного майна. Касир ОСОБА_1 кілька разів уточнювала і перераховувала внесену суму грошових коштів, оформила прийняття готівки та видала підтверджуючі квитанції.
Проте, уже 06.01.2021р., особами, які представлялися працівниками банку «УКРГАЗБАНК», на її мобільний телефон було здійснено безліч дзвінків , в яких відповідачку звинуватили у шахрайських діях та неправомірному заволодінні 50 000 грн. Таке заволодіння, на думку банківських працівників, відбулося під час перерахунку коштів , хоча жодних доказів чи пояснень надано не було, за винятком запису з камер спостереження, на яких нема жодних імовірних дій, які б свідчили про вилучення зазначеної суми коштів.
Зважаючи на психологічний тиск, який супроводжувався погрозами кримінального переслідування, шляхом введення в оману, 06.01.2021р відповідачка ОСОБА_4 незаконно під розписку надала працівникам банку 25 000 грн. в рахунок погашення недостачі.
Вважає, що оскільки між нею і позивачкою, ОСОБА_1 , як фізичною особою, не існувало жодних правовідносин , то остання зобов`язана повернути незаконно отримані кошти.
Представник третьої особи АБ »Укргазбанк», яка не заявляє самостійний вимог щодо предмету спору, позов підтримала, зустрічний заперечила, покликаючись на те, що відповідачка ОСОБА_4 , недоплатила 50 000 грн. в банк при проведенні платежу за придбання квартири у сумі еквівалентній 1 014 380 гривень. Половину цієї суми внесла позивачка, щоб погасити недостачу, решту 25 000 грн. доплатила ОСОБА_4 . Вважає, що відповідачка зобов`язана повернути ОСОБА_1 25 000 грн.
Суд, з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, показання свідків, вважає, що заявлені сторонами позовні вимоги про стягнення грошових коштів задоволенню не підлягають, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно вимог статей 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов`язання, які виникають з договорів та інших правочинів або внаслідок завдання шкоди.
Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 працювала на посаді старшого касира відділу касових операцій АБ «Укргазбанк», у відділенні №291/13 з 06.12.2019 року. Відповідно до договору №2 від 06.12.2019 року несе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення схоронності довірених Банком матеріальних цінностей (п.1.1). Відповідно до наказу №3-П від 04.01.2021 р. на період з 04.01.2021 р. по 06.01.2021 р. тимчасово переведена на посаду старшого касира відділу касових операцій АБ «Укргазбанк», у відділення №293/13 по вул.С.Бандери, 21 в м.Львові.
Відповідачка ОСОБА_4 05.01.2021 близько 16.00 год. звернулась у відділення №293/13 по вул.С.Бандери, 21 в м.Львові за проведенням платежу за придбання квартири на суму 1 014 380 гривень. Кошти вносились гривнями, доларами та євро, тобто проводились одночасно і валютообмінні операції.
05 січня 2021 року на відділенні № 293/13 при зведенні каси в кінці дня було встановлено недостачу готівкових коштів на суму 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень. За результатами аналізу проведених операцій за день та перегляду записів відеоспостереження (покупюрна перевірка готівки) працівниками банку було встановлено, що недостача виникла після обслуговування клієнта ОСОБА_4 .
Відповідно до п.п.3 п.3 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні затвердженої Постановою Правління НБУ №103 від 25.09.2018року (в подальшому Постанова №103) - «3. Предметом регулювання цієї Інструкції є такі касові операції: ... 3) приймання від фізичних та юридичних осіб готівки національної та іноземної валюти для переказу і виплати отримувачу суми переказу в готівковій формі через операційну касу банку (філії, відділення)».
Відповідно до п.п.3 п.3 Постанови №103 - «135. Банк (філія, відділення) зобов`язаний надати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі у вигляді паперового або електронного документа відповідно до законодавства України, умов договору, внутрішньобанківських правил, правил платіжної системи.»
Позивачка ОСОБА_1 видала підписану квитанцію (заяву на переказ готівки № 53629403 від 05 січня 2021 о 16:55:24) клієнтці ОСОБА_4 про повністю внесену суму готівки у розмірі 1 014 380 гривень (а.с.56).
Як убачається із договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 16.12.2019р., укладеного між АБ «УКРГАЗБАНК» та працівником банку ОСОБА_1 , остання виконує роботу, безпосередньо пов`язану із обліком, збереженням, прийомом і видачею грошових/ валютних цінностей, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення схоронності довірених їй банком матеріальних цінностей. Працівник зобов`язується дбайливо ставитись до переданих на збереження чи з іншою метою матеріальних цінностей і вживати заходів щодо запобігання збитків, спричинених їх нестачею чи псуванням; суворо дотримуватись встановлених правил виконання операцій з цінностями та їх збереження.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 визнала, що вона, поспішаючи вкластись в операційний час, допустилась помилки при підрахунку грошових коштів.
Частина 1 статті 1166 Цивільного кодексу України встановлює, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Доказів вини відповідачки ОСОБА_4 у неправильному підрахунку суду не надано.
Неспроможними є доводи позивачки, що поведінка відповідачки, зокрема, що ОСОБА_4 чітко контролювала суму грошей, яку передавала касиру і усвідомлювала, що передала не всю суму готівки, а приховала недодану суму, чим спричинила нестачу коштів.
Як вбачається із дослідженого судом відео із камер відеоспостереження з приміщення робочого місця касира, ОСОБА_1 мала технічну можливість належним чином порахувати кошти, і відповідачка жодним чином їй в цьому не завадила.
Банк виконав при цьому свої зобов`язання, передбачені п.2 Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно якого банк зобов`язаний створити працівнику умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повної схоронності довірених йому матеріальних цінностей.
Приміщення каси, в якому працювала ОСОБА_1 05.01.2021, обладнано робочим місцем касира, відповідною сучасною технікою для перерахунку грошових коштів і відділено від залу із відвідувачами.
Відповідно до п.п.З п.З Постанови №103 - «38. Банк (філія, відділення) в разі виявлення під час перерахування готівки недостач, надлишків або сумнівних чи неплатіжних банкнот (монет) складає акт про розбіжності (додаток З).»
Матеріали справи не містять доказів існування недостачі та доказів, що така шкода була встановлена.
Отже, суд не вбачає підстав для задоволення позову за відсутності вини відповідачки ОСОБА_4 у заподіянні такої позивачці ОСОБА_1 .
Щодо зустрічного позову, то такий також задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.
Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 при вирішенні спору просить застосувати положення ст.1212 ЦК України та стягнути з ОСОБА_1 безпідставно набуте майно - грошові кошти в розмірі 25 000,00 грн, які на підставі розписки були передані 06.01.2021 позивачці (за основним позовом) .
Відповідно до ч.І ст.1212 ЦК України , особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Як вбачається із письмової розписки від 06.01.2020, ОСОБА_1 в присутності працівників банку (начальника відділення ОСОБА_5 , головного економіста внутрішньої ревізії Деревенко Л.М., завідувача сектору банківської безпеки ОСОБА_6 ) прийняла готівкові кошти в сумі 25 000грн. від ОСОБА_4 для погашення недостачі в касі, яка виникла 05 січня 2020 року.
Таким чином, сума коштів 25 000 грн. з моменту оприбуткування її банком не може вважатись безпідставно набутим майном позивачкою ОСОБА_1 , і остання не може бути належним відповідачем у справі. За таких обставин зустрічний позов не підлягає до задволення.
Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та їх зміст, суд приходить до висновку, що у задоволенні первісного та зустрічного позовів слід відмовити.
Згідно вимог статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку з відмовою у задоволенні первісного та зустрічного позовів, судовий збір позивачам (за первісним та зустрічним позовом) не відшкодовується.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд -
У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» про стягнення шкоди відмовити.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» про стягнення коштів відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.12.2021.

Суддя І.Р. Волоско