22 лютого 2021 року м. Лисичанськ
Лисичанський міський суд Луганської області в складі:
головуючої судді Калмикової Ю.О.,
за участі секретаря Кравченко О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -
Зміст позовних вимог
ОСОБА_1 звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що дружина позивача, ОСОБА_2 , на початку 2019 року припинила шлюбні відносини з позивачем та переїхала до іншого місця проживання з належної позивачу на праві власності квартири АДРЕСА_1 . Спільний неповнолітній син, ОСОБА_3 залишився проживати з позивачем.
До теперішнього часу відповідач у зазначеній квартирі не з`являлась.
Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 19.03.2019 року на підставі рішення Лисичанського міського суду Луганської області.
Судовим наказом Лисичанського міського суду Луганської області від 21.02.2019 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 .
Позивач вважає, що відповідач втратила право користування житловим приміщенням, оскільки відсутня за місцем реєстрації понад строк, протягом якого зберігається право користування житловим приміщенням.
В наслідок реєстрації відповідача у належній позивачу квартирі, останній не може оформити субсидію та на дану адресу за відповідача нараховуються кошти по комунальним послугам, позивач не може вільно розпоряджатися своєю власністю.
На підставі викладеного позивач просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 .
Надходження позовної заяви та інших заяв до суду
12.11.2020 року ухвалою суду у справі № 415/6335/20 було прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі (а.с.27).
20.01.2021 року позивач надав письмове клопотання, в якому просив справу розглядати без його участі.
Доводи особи, яка подала позов
Позовна заява мотивована тим, що відповідач не проживає за адресою реєстрації без поважних причин більше встановленого законом строку, протягом якого зберігається жиле приміщення за тимчасово відсутніми особами.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду письмове клопотання, в якому просив справу розглядати за його відсутністю, просив позовні вимоги задовольнити повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував, наслідки винесення заочного рішення йому роз`яснені та зрозумілі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи або відзиву на позов суду не надала.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача.
У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, встановленими наступні фактичні обставини справи.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
З матеріалів справи вбачається, що згідно з договором купівлі-продажу від 03.08.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області Лопухіною А.П., зареєстрованого в реєстрі за № 3924, ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_1 ..
Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1557822 від 14.08.2007 року, наданого Лисичанським комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації ОСОБА_1 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу за реєстром №3924 від 03.08.2007 р., про що внесено номер запису 309 в книзі 24.
Згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 25.07.2008 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 25.07.2008 року, про що зроблено відповідний актовий запис №294. Прізвище дружини після одруження - ОСОБА_5 .
Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 16.12.2008 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено актовий запис №1063. Батьком записаний ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_2 .
Згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області №415/588/19, №2/415/749/19 від 19.03.2019 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Рішення набрало законної сили 19.04.2019 р.
Згідно з судовим наказом №415/694/19, №2-н/415/26/19 від 21.02.2019 року, виданим Лисичанським міським судом Луганської області, з ОСОБА_6 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частини її заробітку щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 28.01.2019 р. і до повноліття дитини.
Згідно з довідкою №397 від 09.11.2020 року, виданою КП «ЛЖЕК №5» ОСОБА_1 про те, що він мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 не проживає з січня 2019 року по теперішній час.
Мотивувальна частина
Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено, що існування реєстрації відповідачів у будинку позивача обмежує його права, так як вона змушена сплачувати комунальні послуги за зареєстрованих відповідачів, які у комунальних витратах участі не приймають. Судом також встановлено, що відповідачі не проживає у вказаній квартирі з січня 2019 року відповідно, тобто понад 1 рік, і судом встановлено, що відповідачі мешкають за іншою адресою.
За таких обставин суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 280-284 ЦПК України, ст.ст. 316, 321, 391, 409 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку в Луганському апеляційному суді шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) апеляційні скарги подаються до або через суд першої інстанції, тобто апеляційна скарга може бути подана до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .
СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА