Справа № 462/6144/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 року суддя Залізничного районного суду м. Львова, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 8000 грн. щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі і від спільного подружнього життя мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, відповідач не цікавиться станом здоров`я дитини, допомоги на її утримання не надає, хоча, на думку позивачки, має змогу таку надавати, оскільки отримує неофіційний дохід у розмірі 40 000 грн. Вона самостійно не має можливості забезпечити фізичний та духовний розвиток дитини. За наведеного, враховуючи, що батьки зобов`язані спільно утримувати дитину, просить позов задоволити.

Ухвалою від 22 вересня 2021 року Залізничним районним судом міста Львова справу було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін з визначенням строку на подання відзиву та інших заяв по суті справи.

Відповідач відзив на позовну заяву у визначений судом п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження, не подав, заяви про поновлення строку для подання такого до суду також не надходило.

Таким чином, розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов до такого висновку.

Зі змісту ст.ст. 12, 81 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.09.2014 року /а.с. 3/ та від спільного подружнього життя мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.6/.

Також судом встановлено, що сторони добровільно не дійшли згоди щодо утримання сина, який проживає разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.5/, відповідач не дбає про його фізичний і духовний розвиток, матеріально не підтримує. Відповідач доказів зворотнього суду не надав.

Із врахуванням наведеного, а також того що відповідач є здоровою, працездатною молодою особою, даних про наявність обмежень за станом здоров`я немає, дані про наявність на його утриманні інших непрацездатних осіб також відсутні, враховуючи рівність обов`язків батьків щодо матеріального утримання дитини, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, і який батьки повинні забезпечити дітям, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 20 серпня 2021 року і до повноліття дитини, оскільки такий розмір аліментів, на переконання суду, відповідатиме реальним потребам дитини, не суперечитиме чинному законодавству, інтересам сторін та є необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В решті позову слід відмовити за безпідставністю вимог.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд виходить з приписів статті 13 ЦПК України, та приймає до уваги розмір прожиткового мінімуму, який встановлений законодавством України для дитини відповідного віку, який, однак, не є мінімальним можливим розміром встановлених аліментів; та що обов`язок з утримання дітей покладений на обох батьків. На думку суду, за вказаних умов визначений розмір аліментів є компромісним, та враховуватиме баланс інтересів сторін та інтереси дитини.

При цьому суд зауважує, що позивачка не надала доказів про отримувані відповідачем доходи в обсязі, достатньому для стягнення аліментів у розмірі 8000 грн щомісячно, і у зв`язку з цим суд не знаходить підстав для задоволення позову про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки у повному обсязі.

Суд також роз`яснює сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 908 грн 00 коп. судового збору.

На підставі ст.ст.2,12,13,81,82,89,133,141,264,265, 274-275,279 ЦПК України, суд, керуючись ст.ст.180-184, 191 СК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2000 /дві тисячі/ грн., що підлягають індексації відповідно до закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 серпня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 908 /дев`ятсот вісім/ грн 00 коп. судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

При цьому, у відповідності до вимог п.3 Прикінцевих положень ЦПК під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Іванюк І.Д.