Дата документу 14.12.2021 Справа № 331/4785/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/4785/19
Провадження №22-ц/807/4120/21
Головуючий в 1-й інстанції Антоненко М.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
секретарОстащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародній Банк» на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2021 року, ухвалене у м. Запоріжжі у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Публічного Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», Державного реєстратора Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області Христенка Євгена Васильовича про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 р. позивачі звернулись до суду з позовом Публічного Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», Державного реєстратора Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області Христенка Євгена Васильовича про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію. Просили суд визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 41828814 від 27.06.2018 р. від 27.06.2018 р. 12:47:05, прийняте державним реєстратором Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, ОСОБА_5 , щодо реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 яка належала ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на праві спільної сумісної власності та перейшла у власність до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк». Позивачі вважають, що дії державного реєстратора щодо прийняття рішення про зміну власника предмета іпотеки суперечить нормам законодавства України, та таке рішення підлягає скасуванню.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2021 року, позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Публічного Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», Державного реєстратора Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області Христенка Євгена Васильовича про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 41828814 від 27.06.2018 р. від 27.06.2018 р. 12:47:05, державного реєстратора Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, ОСОБА_5 , щодо реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 яка належала ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на праві спільної сумісної власності та перейшла у власність до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк»

Стягнуто з Публічного Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул.. Андріївська. 4), Державного реєстратора Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області Христенка Євгена Васильовича (, місцезнаходження: 70530, Запорізька область, Орхівський район, смт. Комишуваха, вул.. Богдана Хмельницького. 49) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) судовий збір по 576 (п`ятсот сімдесят шість) гривень 30 копійок з кожного.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародній Банк»подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог позову у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те що, відповідним застереженням у іпотечному договорі передбачено право Банку на звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом позасудового врегулювання. Банк скористався таким правом і зареєстрував право власності на іпотечне майно за собою. Звернення стягнення на предмет іпотеки відбулося не в примусовому порядку, а у договірному, тому на дані правовідносини не поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів у іноземній валюті». Перехід права власності на житло не порушує прав осіб, у тому числі дітей, які у ньому зареєстровані, враховуючи, що така реєстрація відбулася після укладання договору іпотеки і без згоди Банку.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) (далі Позивачі), які зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_5 виданого Жовтневою районною адміністрацією Запорізької міської ради від 04.10.2007 року та Витягу з реєстру права власності на нерухоме майно № 16234165 виданим Орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 10.10.2007 року, а також, технічним паспортом виданим Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації, інвентарний № 48939.

03 грудня 2007 року між Позивачем 1 ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» () (правонаступником всіх прав та зобов`язань якого наразі є Публічне акціонерне Товариство «ПУМБ» (далі Відповідач 1) було укладено кредитний договір №5889689 (далі - кредитний договір), за яким банк надав у кредит 59700,00 доларів США на строк до 03 листопада 2022 року включно під 12,90% річних за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між Позивачем 2 - ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) та Відповідачем 1 було укладено договір поруки № 5897991, а, також, з метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між Позивачами та Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» () (правонаступником всіх прав та зобов`язань якого наразі є Публічне акціонерне Товариство «ПУМБ» (далі Відповідач 1) було укладено договір іпотеки № 5889704 від 03 грудня 2007 р., за яким Іпотекодавці (Позивачі) передали в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний факт підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

П.4.1 іпотечного договору передбачено, що Іпотекодержатель вправі звернути стягнення на Предмет іпотеки та отримати задоволення свої вимог з вартості Предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами Іпотекодавців в таких випадках: у разі невиконання чи неналежного виконання Основного зобов`язання, у раз невиконання вимоги Іпотекодержателя про дострокове виконання Основного зобов`язання, зробленої на підставі закону, Кредитного договору чи цього Договору.

Так, відповідно до п. 4.2 іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється Іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно із договором про задоволення вимог Іпотекодержателя (позасудове врегулювання), яким вважатиметься застереження, що міститься в п.4.7 цього Договору.

П.4.7.1 у разі виникнення у Іпотекодержателя права звернути стягнення на Предмет іпотеки, Іпотекодержатель може прийняти рішення про прийняття Предмету іпотеки у свою власність, про що письмово повідомляє Іпотекодавців.

Відповідно до п. 4.7.2 зазначене застереження, яке вважається договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на нерухоме майно.

Згідно Інформаційної довідки № 177910800 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.08.2019 р., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 41828814 від 27.06.2018 р. від 27.06.2018 р. 12:47:05, державним реєстратором Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, ОСОБА_5 , було змінено власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з ОСОБА_6 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк», номер запису про право власності:26827890

Рішення про зміну власника на Банк було прийнято державним реєстратором на підставі наступних документів: договір іпотеки №5889704, серія та номер:3193, виданий 03.12.2007 р., видавник: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Морозова В.М.; додатковий договір №5889704/20091120 про внесення змін до договору іпотеки № 5889704, посвідченого Морозовою В.М. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 03.12.2007 р.;

Задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції виходив з того, що квартира за адресою АДРЕСА_1 , яка є предметом іпотеки за іпотечним договором №5889704 від 03.12.2007р., укладеним в забезпечення виконання споживчого кредитного договору №5889689 від 03.12.2007р., має загальну площу 69,21 кв.м., використовується як місце постійного проживання позивача та його сім`ї, а тому зазначене майно підпадає під дію Закону №1304-VII, отже, на нього не може бути звернуто стягнення, в т.ч. в порядку ст.37 Закону №898-IV шляхом реєстрації права власності за Іпотекодержателем на підставі відповідного застереження в іпотечному договорі і відповідно у державного реєстратора Христенка Є.В. були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за ПАТ «ПУМБ».

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV "Про іпотеку" (далі - Закон № 898-IV) іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3).

Положеннями частини першої статті 37 Закону № 898-IV визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Із внесенням змін до цієї норми згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-VI "Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва" (далі - Закон № 800-VI) норми статті 37 Закону № 898-IV передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

07 червня 2014 року набрав чинності Закон № 1304-VII, підпунктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону № 898-IV, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Згідно з пунктом 23 статті 1 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII "Про захист прав споживачів" (далі - Закон № 1023-XII) (у редакції, чинній на момент укладення кредитного договору та договору іпотеки) споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Пунктом 4 Закону № 1304-VIIпередбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону № 898-IV звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону № 898-IV).

Отже, згідно із Законом № 898-IV договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору.

Водночас Закон № 1304-VII ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а (провадження № 11-474апп19), від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18 (провадження № 14-45цс20).

З урахуванням наведеного, суд першої інстанцій дійшов правильного висновку про те, що на спірну квартиру, яка використовується як місце постійного проживання позивачів та є предметом іпотеки на забезпечення вимог кредитного договору, укладеного в іноземній валюті, не може бути звернуто стягнення шляхом реєстрації права власності за іпотекодержателем, у зв`язку із дією Закону № 1304-VII.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародній Банк»залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2021 рокуу цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 17 грудня 2021 року

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: О.В. Крилова

О.З. Поляков