справа № 489/2062/19 провадження №2/489/72/21
РІШЕННЯ

Іменем України

16 грудня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретар судового засідання Єлишева А.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права на частку в спільному майні та визнання права власності

встановив:

У квітні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила припинити право спільної часткової власності відповідача на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на вказану частку квартири; припинити її право спільної часткової власності на Ѕ напівпричепу МАЗ 9386 6, 1993 року випуску, та на Ѕ частку автомобіля марки Daewoo Lanos, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , та визнати за відповідачем право власності на вказані частки.

Як на підставу позовних вимог позивач вказала, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 28.06.1991 по 07.02.2013, який розірвано в судовому порядку. Згідно договору купівлі-продажу від 29.07.1996 та рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20.04.2017 квартира АДРЕСА_1 належить сторонам на праві спільної часткової власності. У спірній квартирі мешкає лише вона та оплачує комунальні послуги і цільові внески на користь ОСББ «Керамік-2». Також рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 26.04.2018 по справі № 489/1698/17 в порядку поділу майна подружжя визнано за нею право власності на Ѕ частку напівпричепу (тип кузову 5100-Бортовий-Е) МАЗ 9386 6, 1993 року випуску, та Ѕ частку автомобіля марки Daewoo Lanos, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 . Напівпричеп та автомобіль знаходяться у постійному користуванні відповідача ОСОБА_3 , який відмовляється провести перереєстрацію транспортних засобів.

Вартість Ѕ частки спірної квартири складає 248978,00 грн., а вартість Ѕ частки напівпричепу і автомобіля відповідно 67500,00 грн. і 40500,00 грн, різниця між вартістю часток спірної квартири і напівпричепа з автомобілем становить 135598,00 грн. (248978,00 (67500,00 + 40500,00 = 5383,00 (1/2 частка витрат понесених на утримання спірної квартири)).

Вказана різниця, яка буде внесена на депозитний рахунок суду після винесення відповідної ухвали та у разі задоволення позову підлягає виплаті відповідачу

Відповідач надав відзив на позов в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити, так позивач до нього з пропозицією про поділ напівпричепу та автомобіля ніколи не зверталася. У спірній квартирі мешкає лише позивач, так як через напружені стосунки з нею він змушений був переїхати до квартири їхньої спільної дочки, де і мешкає тимчасово з її родиною. Проти припинення його права власності на частку в спірній квартирі заперечує, так як іншого житла не має, а таке припинення завдасть йому істотної шкоди.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 16.05.2019 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 16.05.2019 задоволено клопотання позивача про прийняття на депозит суду грошової компенсації в розмірі 135598,00 грн.

Ухвалою суду від 21.04.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 14.09.2020 у справі призначено судову товарознавчу експертизу, проведення якої було доручено експертам Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали вимоги позову та просили їх задовольнити. Через не погодження з висновком судової оціночної-будівельної експертизи просили призначити у справі повторну товарознавчу експертизу для визначення ринкової вартості спірної квартири, в чому їм судом відмовлено протокольно ухвалою від 16.12.2021.

Відповідач поданий ним раніше відзив на позов просив не враховувати та позовні вимоги визнав частко в частині припинення його права спільної часткової власності на спірну квартиру з виплатою йому грошової компенсації його частки виходячи з ринкової вартості, визначеної судової оціночною-будівельною експертизою. Із оцінкою спірного автомобіля погодився та не заперечував проти припинення права власності на частку в ньому позивача, компенсування якої просив здійснити за рахунок вартості частки в спірній квартирі. Проти поділу напівпричепу заперечував, так як його знято з реєстрації у зв`язку із вибраковкою, а тому його вартість повинна визначатися вартістю металобрухту.

Вислухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.06.1991 по 07.02.2013, який розірвано рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 07.02.2013 по справі № 2/489/672/13.

У період шлюбу сторонами було придбано квартиру АДРЕСА_1 , яка була зареєстрована на позивача ОСОБА_1 , напівпричіп (тип кузову 5100-Бортовий-Е) МАЗ 9386 6, 1993 року випуску та автомобіль марки Daewoo Lanos, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , які були зареєстровані на відповідача ОСОБА_3 .

В подальшому, спільне майно було поділено між сторонами рішеннями Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20.04.2017 по справі 489/2546/16-ц (визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частку спірної квартири) та від 26.04.2018 по справі № 489/1698/17 (визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частки спірних напівпричепу та автомобіля).

З пояснень позивача та позову вбачається, що сторони не можуть дійти згоди щодо користування спірним майном.

На підтвердження вартості спірної квартири позивач додала до позову Звіт з незалежної оцінки майна, складеного ТОВ «Антан-Юг», відповідно до якого на дату складення звіту 04.02.2019 оціночна (ринкова) вартість Ѕ частки спірної квартири становить 248978,00 грн.

У зв`язку із запереченням відповідача проти наданої позивачем оцінки за його клопотанням судом була призначена судова товарознавча експертиза.

Згідно висновку експерта № 20-1066 судової оціночно-будівельної експертизи від 25.01.2021, складеного Миколаївським відділенням Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, ринкова вартість спірної квартири складає 720438,00 грн.

З висновку вбачається, що експертом, на відміну від оцінки доданої до позову, було проведено дослідження об`єкта оцінки як будинку в якому розташована квартира, його місце розташування, так і самої квартири всередині, що підтвердили і сторони в судовому засідання.

Враховуючи, що висновок експерта не викликає сумнів в суду щодо дійсної ринкової вартості спірного майна, є належним і достовірним доказом, при вирішенні спору в частині поділу квартири суд виходить з визначеної судовою експертизою ринкової вартості квартири, Ѕ частка якої складає 360219,00 грн. (720438,00 / 2).

Ринкову вартість напівпричепу та автомобіля позивач підтвердила витягом з сайту AUTO.RIA.соm, відповідно до якого продаж аналогічних транспортних засобів здійснюється за ціною напівпричіп 8000,00 дол.США, а автомобіль 3800,00 дол.США.

У судовому засіданні відповідач визначену позивачем вартість спірного автомобіля, Ѕ частка якого складає 40500,00 грн., визнав, а тому ці обставини не підлягають доказуванню відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України.

Витягом з автоматизованих обліків, наявних у розпорядженні РСЦ МВС в Миколаївській області від 26.09.2019, підтверджується, що спірний автомобіль, незважаючи на рішенням суду від 26.04.2018, зареєстрований за відповідачем ОСОБА_3 .

З визначеної позивачем вартості Ѕ частки напівпричепу, яка складає 67500,00 грн., відповідач не погодився, так як згідно облікової картки № НОМЕР_2 від 03.09.2020 спірний напівпричеп знятий з обліку у зв`язку із вибраковкою.

Відповідно до частини першої, п`ятої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що після поділу рішенням суду від 26.04.2018 спірних напівпричепу та автомобіля позивач до них доступу не мала, так як вони знаходилися у відповідача.

В свою чергу відповідач не надав суду доказів на спростування визначеної позивачем вартості Ѕ частки напівпричепу, що є його обов`язком як сторони, а також не заявляв клопотання про призначення товарознавчої експертизи для визначення його ринкової вартості, а відтак суд виходить з вартості Ѕ частки спірного майна, яка складає 67500,00 грн., визначеної позивачем.

При цьому, суд не погоджується із доводами відповідача, що причіп не підлягає поділу через його зняття з реєстраційного обліку через вибраковку, оскільки, як встановлено судом, вказане рухоме майно було наявним при поділі майна рішенням суду від 26.04.2018 та відповідач розпоряджався ним на власний розсуд.

Доводи відповідача про перебування автомобіля у користуванні спільної з позивачем дочки, суд до уваги не приймає, оскільки користування та перебування у власності є не тотожними поняттями та дочка сторін не має відношення до майна, набутого сторонами в період перебування у шлюбі.

При вирішенні спору суд виходить з наступного правого регулювання.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За приписами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За приписами частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності.

Поняття спільної часткової власності викладено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі.

У відповідності з частиною першою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частиною другою цієї статті передбачено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.

Згідно із статтею 155 ЖК України власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно частини першої статті 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Положеннями частини першої статті 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту частини другої цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом.

Один з таких випадків наведено в статті 365 ЦК України, яка регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї..

Відповідно до частини другої статті 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Зі змісту статті 365 ЦК України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, яка обов`язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою пунктом 4 частини першої цієї статті.

Верховний Суд України у постанові від 15.05.2013 по справі № 6-37цс13 зазначав, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

За частиною другою статті 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Згідно квитанції № 62164635 від 14.09.2020 на депозитний рахунок Територіального управління ДСА України в Миколаївській області позивачем була внесена грошова компенсація в сумі 135598,00 грн., яку позивач просила стягнути на користь відповідача в разі задоволення позову.

Судом встановлено, що спільне користування спірним майном між сторонами є неможливим, а також не можливий поділ вказаного майна в натурі через його неподільність.

За таких обставин, враховуючи інтереси обох сторін та наявні у справі докази суд вважає за можливе: здійснити поділ спірного майна шляхом визнання за позивачем права власності на Ѕ частку спірної квартири та припинення права власності відповідача на таку частку; визнати за відповідачем право власності на Ѕ частку спірного автомобіля та напівпричепу та у зв`язку із цим припинити відповідне право позивача на таке майно.

Так як різниця між вартістю Ѕ квартири та напівпричепу з автомобілем становить 252219,00 грн. (360219,00 (67500,00 + 40500,00), відповідно її слід стягнути з позивача на користь відповідача, з якої з депозитного рахунку суду підлягає стягненню 135598,00 грн.

Щодо зменшення грошової компенсації на 5380,29 грн. витрат понесених позивачем на утримання спірної квартири та сплати цільових внесків об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку підстави для цього відсутні, так як позивач не заявляла позовних вимог про стягнення з відповідача витрат, понесених на утримання спірного майна.

Так як при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2489,78 грн., а вартість спірного майна, яке підлягало поділу складає 252219,00 грн., відповідно судовий збір становить 2522,19 грн. За такого, з позивача на користь держави підлягає стягненню 32,41 грн. ( 2522,19 2489,78), а з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1261,10 грн. (2522,19 /2).

Крім того, оскільки відповідачем були понесені витрати на оплату судової експертизи в сумі 3350,30 грн., відповідно з позивача на корить відповідача підлягає стягненню 1765,15 грн. (3350,30 / 2).

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 про припинення права на частку в спільному майні та визнання права власності задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 .

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3 на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частку автомобіля марки Daewoo Lanos, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та на Ѕ частку напівпричепу (тип кузову 5100 Бортовий Е) МАЗ 9386 6, 1993 року випуску.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на Ѕ частку автомобіля марки Daewoo Lanos, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та на Ѕ частку напівпричепу (тип кузову 5100 Бортовий Е) МАЗ 9386 6, 1993 року випуску.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 в розмірі 252219,00 грн. (двісті п`ятдесят дві тисячі двісті дев`ятнадцять гривень 00 коп.), з яких шляхом стягнення на користь ОСОБА_3 з депозитного рахунку Територіального управління ДСА України в Миколаївській області в сумі 135598,00 грн. (сто тридцять п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто вісім гривень 00 коп.), зарахованих квитанцією № 62164635 від 14.09.2020.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 32,41 грн. (тридцять дві гривні 41 коп.)

Стягнути з ОСОБА_3 на ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1261,10 грн. (одна тисяча двісті шістдесят одна гривня 10 коп.)

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на проведення судової експертизи в сумі 1765,15 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят п`ять гривень 15 коп.).

У іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса листування: АДРЕСА_3 ;

відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 17.12.2021.

Суддя І.В.Коваленко