Справа № 191/4223/21
Провадження № 2/191/1314/21
У Х В А Л А

іменем України

17 грудня 2021 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Костеленко Я.Ю., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором оренди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором оренди.

У поданій позовній заяві позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилаються на те, що 23.02.2021 між ними та ОСОБА_3 укладено Договір оренди нерухомого майна нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . В порушення умов Договору ОСОБА_3 не сплачувалась орендна плата за користування майном, внаслідок чого виникла заборгованість. У зв`язку з чим просять стягнути з ОСОБА_3 на їх користь заборгованість по орендній платі в розмірі - 192 000,00 грн., за спожиту електроенергією в розмірі - 375618,17 грн., за технічну перевірку лічильника в розмірі -1723,91 грн., повторне підключення в розмірі -1565,38 грн., а всього - 570907,46 грн.,

Ознайомившись з позовною заявою та доданих до неї документах, суддя приходить до висновку, що вказана позовна заява подано з порушенням правил підсудності з огляду на наступне.

Параграфом 3 глави 2 ЦПК України врегульовані питання територіальної юрисдикції (підсудності) позовів, що пред`являються в порядку цивільного судочинства.

Частиною першою статті 30 ЦПК України визначено, що позови, які виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини (виключна підсудність).

Таким чином, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Верховний Суд в постанові від 10.10.2019 в справі №61-14226св19 вказав на те, що у разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватись правила виключної підсудності.

У своїй постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27- 29 ЦПК України.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що між позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 виник спір стосовно виконання умов Договору оренди нерухомого майна, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням наведеного, позовні вимоги безпосередньо стосуються нерухомого майна, а тому повинні розглядатися за правилами виключної підсудності.

Висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 10 квітня 2019 року у справі №638/1988/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18.

З огляду на викладене, підсудність позовної заяви з урахуванням правил виключної підсудності відноситься до територіальної юрисдикції Солонянського районного суду Дніпропетровської області.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124).

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ст. 378 ч.1 ЦПК України).

Таким чином, позовна заява не підсудне Синельниківському міськрайонному суду Дніпропетровської області та з урахуванням положень п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України підлягає передачі на розгляд до суду за місцем знаходження нерухомого майна, тобто до Солонянського районного суду Дніпропетровської області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27,31, 187, 261, 354 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором оренди передати за підсудністю на розгляд до Солонянського районного суду Дніпропетровської області (52400, Дніпропетровська область, смт Солоне, вул. Строменко, 1-А).

Роз`яснити учасникам справи, що передача справи, з підстав зазначених вище в ухвалі, здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Я. Ю. Костеленко