1Справа № 335/7607/20 2/335/382/2021
04 січня 2021 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Єфремової О.В., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, -
Позивач Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в обґрунтування позову вказавши наступне.
Позивач у період 01.11.2016 року по 30.06.2019 року надав відповідачу ОСОБА_1 послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у житлове приміщення, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , який у свою чергу неналежним чином здійснював оплату за отримані послуги, у зв`язку з чим, виникла заборгованість по наданим послугам на загальну суму 15 292,34 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також просить стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 гривні.
Ухвалою суду від 22.09.2020 року позовну заяву Концерну «МТМ» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи.
12.10.2020 року відповідачем подано відзив на позов, відповідно до якого останній заперечує проти позову та у його задоволенні просить відмовити, посилаючись на те, що він є власником квартири з 22 грудня 2017 року, а фактично проживає у квартирі з 10.07.2018 року, отже заявлена сума заборгованості за період, коли він не користувався послугами позивача, є необґрунтована. Крім того, зазначає, що від позивача він не отримував будь-яких рахунків на оплату зазначених у позові послуг, тому вважає доводи позивача щодо ухилення його від виконання обов`язку по оплаті комунальних послуг безпідставними. Разом з тим, відповідач не погоджується з нарахованою сумою заборгованості, оскільки ним було здійснено оплату у розмірі 3 251,73 гривень, на підтвердження чого ним надано квитанцію від 02.03.2018 року.
05.11.2020 року представником позивача подано відповідь на відзив, згідно з яким позивач погоджується з доводами відповідача в частині періоду, за який нараховано заборгованість, та подав уточнений розрахунок з часу набуття права власності відповідача на квартиру, тобто за період з 22.12.2017 року по 30.06.2019 року у розмірі 13 891,03 гривень, яку просить суд стягнути з відповідача.
04.12.2020 року відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідач наполягає на необґрунтованості розрахунку позивача по заявленій заборгованості, у якому не враховано суми, які ним були внесені в рахунок оплати наданих послуг, а також того факту, що він користується послугами позивача фактично з 10.07.2018 року, тому у задоволенні позову просить відмовити.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, просив стягнути з відповідача суму заборгованості за уточненим розрахунком.
Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав, викладених у відзиві та письмових запереченнях, вважає безпідставним стягнення з нього заявленої заборгованості, оскільки від позивача йому не надходило будь-яких рахунків на оплату послуг, тому у задоволенні позову просив відмовити.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 169914792 від 10.06.2019 року відповідач ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з 22.12.2017 року (а.с.9).
На ім`я відповідача відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 по отриманню комунальних послуг, які надаються позивачем, за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 8)
Згідно з уточненим розрахунком Концерну «Міські теплові мережі» за період з 22.12.2017 року по 30.06.2019 року відповідачу по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води позивачем нараховано заборгованість загальним розміром 13 891,03 гривень (а.с. 72-73).
Надані позивачем докази щодо розміру нарахованої суми заборгованості суд вважає належними та допустимими.
Зазначений розрахунок відповідачем в ході розгляду справи не спростовано. Відповідачем не надано суду належних доказів того, що з часу набуття права власності на квартиру та до часу реєстрації місця його проживання у вказаній квартирі, тому суд вважає доводи відповідача в цій частині необгрунтованими. Крім того, суд вважає необгрунтованими доводи відповідача про відсутність підстав для стягнення заборгованості, у зв`язку з тим, що від позивача не надходили відповідні рахунки.
Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 встановлюють, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.
Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України, власник квартири приватного житлового фонду зобов`язаний оплачувати комунальні послуги.
Правовідносини між позивачем та відповідачем з приводу надання-отримання послуг з централізованого опалення регулюються Законом України „Про житлово-комунальні послуги.
Відповідно до ст. 9 Закону України „Про житлово-комунальні послуги, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Статтею 12 Закону України „Про житлово-комунальні послуги передбачено надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).
Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення заборгованості, суд враховує подані відповідачем докази щодо часткового виконання зобов`язання по оплаті послуг з централізованого опалення постачання гарячої води у розмірі 3 251,73 гривень, що підтверджується квитанцією № 012179.01.089.086 від 02.03.2018 року (а.с. 36), та приходить до висновку, що, оскільки факту виконання відповідачем своїх обов`язків по оплаті за надані послуги у зазначеному розмірі позивачем не спростовано, розмір сплаченого відповідачем платежу за період з 22.12.2017 року по 30.06.2019 року, який включено до розрахунку заборгованості, не підлягає стягненню з відповідача.
Таким чином, за поданим розрахунком за відповідачем залишається заборгованість у розмірі 10 639,30 гривень.
Надані позивачем докази про наявність заборгованості по отриманим послугам у зазначеному розмірі суд вважає належними, допустимими та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи встановлена судом сума заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води відповідачем не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було вжито заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості у розмірі 10 639,30 гривень є законними і обґрунтованими.
У зв`язку з цим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості по наданим послугам у розмірі 10 639,30 гривень. В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору пропорційно від задоволених вимог у розмірі 2 102 гривень.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 141, 223, 247, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» суму заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 10 639,30 гривень та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 гривні, а всього стягнути 12 741 (дванадцять тисяч сімсот сорок одна) гривня 30 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя: В.В.Калюжна