Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1558/21

08 грудня 2021 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

з участю: представника позивача, адвоката - Брайляк Е.Я.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з домоволодіння без надання іншого жилого приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

14.07.2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про виселення з домоволодіння без надання іншого жилого приміщення.

Просила суд ухвалити рішення, яким виселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із належного їй на праві свідоцтва про право на спадщину за заповітом домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого житла, та зняти його з реєстрації місця проживання у цьому домоволодінні. Також просила стягнути з відповідача в її користь судові витрати, пов`язані із оплатою судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала з підстав, наведених в позовній заяві та просила їх задоволити в повному обсязі. Не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи.

Відповідач по справі ОСОБА_2 в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які знаходяться в матеріалах справи.

Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало.

Враховуючи наведене, зі згоди сторони позивача, згідно ухвали від 08.12.2021 року про розгляд вказаної справи в порядку заочного розгляду, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України.

Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являється власницею домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.02.2010 року. Дане домоволодіння перейшло їй у спадок від її бабусі (а.с.28-30).

Окрім позивача, в даному домоволодінні зареєстровані її діти: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та відповідач (колишній чоловік позивача) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою про склад сім"ї та зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб та землекористування, копія якої знаходиться в матеріалах справи (а.с.35).

До матеріалів справи долучена копія акту обстеження матеріально-побутових умов сім"ї, з якої вбачається, що позивач ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 . Зі слів ОСОБА_1 , в якої четверо неповнолітніх дітей, вона самостійно їх виховує та потребує соціальної допомоги (а.с.36).

З відповідачем по справі позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.02.2021 року було розірвано. Копія даного рішення долучена до матеріалів справи (а.с.18-19).

Як перевірено в ході розгляду справи, проживання разом з відповідачем ОСОБА_2 в одному будинку для позивача стало зовсім нестерпним. Відповідач вже протягом п"яти років веде антигромадський спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, приходить додому у нетверезому стані, часто влаштовує сварки та бійки, псує майно, сімейні гроші витрачає на придбання алкогольних напоїв та програє їх в азартні ігри, чим принижує позивача та їхніх дітей перед сусідами та родичами. Через це позивач змушена була звертатись в поліцію, що підтверджується копією листа Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 30.04.2021 року № 3768/108/50/03, який долучений до матеріалів справи.

Згідно вироку Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16.04.2021 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі п"ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп.

Як з`ясовано в ході судового розгляду, після розірвання шлюбу, незважаючи на неодноразові прохання позивача переїхати з будинку відповідач ніяк не реагував, домоволодіння так і не покинув, хоча і обіцяв це зробити. Кожного разу, коли відповідач приходить до даного домоволодіння, починає сварки, принижує позивача та їхніх дітей перед сусідами, родичами та позивачу, як власнику, створює перешкоди в користуванні її майном, чим завдає їй матеріальних збитків.

Час від часу відповідач ОСОБА_7 зникає невідомо куди, місце проживання та знаходження позивачу не відомо, однак через певний період часу він з"являється та без дозволу позивача проживає в її домоволодінні.

Також судом з`ясовано, що на адресу позивача приходять листи щодо кредитів, які бере відповідач (а.с. 24-27).

Таким чином, судом достовірно перевірено, що жодного відношення до домоволодіння позивача відповідач немає, він його не будував, в утриманні будинку, проведенні ремонту, оплаті комунальних послуг, веденні підсобного господарства він не приймає, чим завдає позивачу значних матеріальних збитків. Також, той факт, що відповідач не є членом сім"ї позивача, а досі проживає в її домоволодінні, завдає позивачу і моральної шкоди, зокрема завдає стрес і шкоду здоров"ю.

На неодноразові звернення ОСОБА_1 залишити належне їй домоволодіння, ОСОБА_2 не реагує і продовжує проживати в ньому.

У зв`язку з наведеними обставинами, ОСОБА_1 з метою захисту своїх прав на належне йому домоволодіння змушена була звернутися з даним позовом в суд про примусове виселення ОСОБА_2 без надання іншого жилого приміщення та зняття його з реєстрації місця проживання в цьому домоволодінні.

Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, а ст.150 ЖК України визначено, що власник має право використовувати своє житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Аналогічні вимоги закріплені і в ст.383 ЦК України.

У відповідності до ст. 156 ЖК України визначено, що члени сім"ї власника будинку (квартири) зобов"язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім"ї власника зобов"язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.

Згідно з вимогами статей 16, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду із вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Вказані норми матеріального права визначають право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Зазначена правова позиція закріплена у Постанові Верховного Суду України №6-709цс16 від 16 листопада 2016 року, також у Постанові Верховного Суду України №2931 від 15 травня 2017 року.

Судом достовірно встановлено, що домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить позивачу ОСОБА_1 на праві свідоцтва про право на спадщину за заповітом і проживання в ньому відповідача створює їй перешкоди у користуванні своєю власністю.

Згідно ст. 157 ЖК України, членів сім"ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст.116 цього кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

У відповідності до ч.1 ст.116 ЖК України, наймач, члени його сім"ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Таким чином, фактичне проживання відповідача в домоволодінні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , порушує конституційне право позивача як власника даного домоволодіння на володіння, користування та розпорядження своєю власністю.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, а саме вищевказаним домоволодінням, шляхом виселення з нього відповідача, без надання іншого житла, а також зняттям його з реєстрації місця проживання в цьому домоволодінні.

Що стосується вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд приходить до наступного висновку.

Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно наданих стороною позивача розрахунку суми судових витрат на правничу допомогу від 06.07.2021 року, квитанції серії АЕ № 143 від 06.07.2021 року, акту приймання-передачі наданих послуг від 08.12.2021 року, витрати на професійну правничу допомогу склали 5000 грн. 00 коп. (а.с.5-6).

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 , з відповідача в користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 00 коп. згідно квитанції серії АЕ № 143 від 06.07.2021 року.

Крім того, з відповідача в користь позивача слід стягнути також 908 грн. 00 коп. сплаченого судового збору за пред`явлення позову до суду, а всього судових витрат 5908 грн. 00 коп.

На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст.11, 16, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст.116, 150, 156, 157 ЖК України, керуючись ст.ст.141, 258, 259, 263, 265, 268, 280-282, 289 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з домоволодіння без надання іншого жилого приміщення задоволити.

Виселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із належного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на праві свідоцтва про право на спадщину за заповітом домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого житла, та зняти його з реєстрації місця проживання у цьому домоволодінні.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_1 908 грн. 00 коп. сплаченого судового збору та 5000 грн. витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, а всього 5908 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення

виготовлено 17.12.2021 року.

у.