Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/541/21
Єдиний унікальний №733/1326/21
Рішення

Іменем України

20 грудня 2021 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі головуючого-судді Овчарика В.М.,

за участю секретаря Кулак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ічня за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

установив:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 втратившими право користування житловим приміщенням у житловому будинку АДРЕСА_1 . В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником зазначеного житлового будинку, в якому також зареєстровані відповідачі, але фактично не проживають в ньому з 2019 року, тому втратили право користування ним. Крім того, останні витрати по утриманню будинку не несуть, не сплачують комунальні послуги, чим чинить позивачу перешкоди у здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

У судове засідання позивач не з`явився, який письмово у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідачі у судове засідання також не з`явилися. Згідно поштового повідомлення за вказаною адресою останні відсутні. Таким чином, вони вважаються такими, що повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Враховуючи, що всі учасники справи у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 25 березня 1998 року (а.с. 5).

Із витягу № 07-2.-10/1/32 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданому Гмирянським старостинським округом Ічнянської міської ради видно, що по АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 6).

Відповідно до акту від 04 листопада 2021 року, складеного комісією за участю діловода Гмирянського старостинського округу Будики Л.О. та сусідами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у будинку АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , але фактично не проживають за вказаною адресою з квітня 2019 року (а.с. 7).

Відповідач ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 27 березня 2017 року (а.с. 8-9), а також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 10).

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Згідно положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналізуючі зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають за місцем своєї реєстрації у будинку АДРЕСА_1 , належного на праві власності позивачу, з квітня 2019 року, які витрати по утриманню будинку не несуть, не сплачують комунальні послуги, чим чинять перешкоди позивачу у здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження своїм майном, тому їх слід визнати такими, що втратили право користування житлом.

Керуючись ст. 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст. 2, 4, 12, 13, 76, 81, 89, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням у житловому будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 20 грудня 2021 року.

Головуючий суддя В.М.Овчарик