"16" грудня 2021 р. Справа № 363/5409/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Свєтушкіної Д.А. за участі секретаря Тищенко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгород заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2021 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить забезпечити позов шляхом накладання арешту на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та заборони відповідачам переоформлювати право власності на нього; накладання арешту на земельну ділянку 0,2500 га, на якій розташовано житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та заборони відповідачам переоформлювати право власності на неї; призупинити виконавче провадження №677331221, відкрите Вишгородським ВДВС УМЮ МЮ (м.Київ) до моменту прийняття Рішення у справі за моєю позовною заявою про встановлення права власності на частину будинку АДРЕСА_1 .

Враховуючи норму ч.1 ст.153 ЦПК України, суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись з матеріалами заяви про забезпечення позову суд прийшов до наступного.

Відповідно до п.1, 2, 3 ч.1 ст.152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви; одночасно з пред`явленням позову; після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1, п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов окрім іншого забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Як роз`яснено в п.п. 4, 7, 10Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідачів або пов`язаних із ними інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до правового висновку, сформульованого у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц. Верховний Суд зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як вбачається з даної заяви ОСОБА_1 просить забезпечити позов шляхом накладання арешту на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та заборони відповідачам переоформлювати право власності на нього; накладання арешту на земельну ділянку 0,2500 га, на якій розташовано житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та заборони відповідачам переоформлювати право власності на неї; призупинити виконавче провадження №677331221, відкрите Вишгородським ВДВС УМЮ МЮ (м.Київ) до моменту прийняття рішення у справі за його позовною обґрунтовуючи свої вимоги тим, що за його кошти, будинок було реконструйовано, після чого його площа збільшилася із загальної 57.9 до загальної 86 метрів квадратних орієнтовно. Так само збільшилася житлова площа із 26,6 метрів квадратних до 56 метрів квадратних орієнтовно. Було здійснено ремонт, придбано дорогі меблі тощо. Вважає що існує велика ймовірність її перепродажу через аукціон, укладання інших правочинів та вчинення будь-яких можливих юридичний дій з цим майном, а також заборони відповідачу здійснювати будь-які дії з предметом іпотеки, оскільки ті дії відповідача, які вже вчинені свідчать про наміри незаконно отримати право власності, а тому можуть утруднити чи зробити неможливим виконання в майбутньому рішення суду, яке може бути ухвалено на користь позивача.

Твердження заявника, що існує велика ймовірність її перепродажу через аукціон, укладання інших правочинів та вчинення будь-яких можливих юридичний дій із зазначеним майном, є лише його припущення та не підтверджено достатніми доказами. Сама лише інформація про виконавче провадження, яке відкрито на підставі виконавчого листа від 23.04.2021 року №363/3147/15 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 з якої вбачається лише що 14.12.2021 року об 10:00 годині державним виконавцем планується виїзд за адресою: АДРЕСА_1 . для проведення опису майна, що належить останній на праві власності, не може свідчити про наявність фактичних обставин з якими ОСОБА_1 пов`язує застосування зазначених заходів забезпечення позову.

Крім того, матеріали заяви не містять жодного доказу на підтвердження права власності заявника на зазначений будинок або його частину та земельну ділянку, а також знаходження в будинку його майна, тобто обставин, що між сторонами дійсно виник спір з приводу будинку та земельної ділянки.

На підставі вищевикладеного, оскільки заявником не доведено, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза реалізації майна, невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд вважає не обґрунтованими доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 150-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.А. Свєтушкіна