П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 лютого 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кондора Р.Ю., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судового засідання Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 грудня 2020 року про відмову у відкритті провадження, постановлену головуючою суддею Дергачовою Н.В., за позовом ОСОБА_1 до депутата Ужгородської міської ради Риби Андрія Юлійовича, третьої особи Ужгородської міської ради Закарпатської області про зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до депутата Ужгородської міської ради Риби А.Ю., третьої особи Ужгородської міської ради Закарпатської області, в якому просив зобов`язати депутата Ужгородської міської ради Рибу А.Ю. розглянути його звернення за №01-16/917 від 02.11.2020 та надати йому письмову відповідь.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 грудня 2020 року відмовлено у відкритті провадження у вказаній справі на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування скарги посилається на неправильне застосування судом вимог ст. 186 ЦПК України. Зазначає, що депутат місцевої ради не є ні посадовою, ні службовою особою органу державної влади чи органу місцевого самоврядування та не відноситься до суб`єктів владних повноважень і не наділений владними управлінськими функціями.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів, вважає що така підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив із того, що у позивача виник спір з суб`єктом владних повноважень, а тому такий позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки його належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, виходячи з таких підстав.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачено в статті 19 ЦПК України: суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Із змісту позову слідує, що ОСОБА_1 просить суд, зокрема, зобов`язати депутата Ужгородської міської ради Закарпатської області Рибу А.Ю. розглянути його звернення, зареєстроване за вхідним № 01-16/917 від 02.11.2020 року та надати на нього письмову відповідь, яке стосується виконання обіцяного депутатом Ужгородської міської ради ОСОБА_2 щодо вирішення ремонту дороги від вул. Богомольця до вул. Легоцького в м. Ужгород.

Обсяг повноважень та правовий статус депутата визначається Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Конституцією України, Законом України «Про статус депутата місцевих рад», іншими законами.

Так, депутат місцевої ради - представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України.

Згідно з ч. 1 ст. 12 вказаного Закону депутат місцевої ради розглядає пропозиції, заяви і скарги громадян, які надійшли до нього, вживає заходів до їх своєчасного, обґрунтованого вирішення; вивчає причини, які породжують скарги громадян, і вносить свої пропозиції щодо їх усунення до органів місцевого самоврядування, до місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ і організацій, об`єднань громадян; систематично веде прийом громадян.

За приписами статей 15, 18 і 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Тобто, депутат місцевої ради не є ані посадовою, ані службовою особою органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, а є представником інтересів територіальної громади міста, не відноситься до суб`єктів владних повноважень і не наділений владними управлінськими функціями, а тому не може бути відповідачем, як суб`єкт владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі N826/8777/18 (провадження N 11-1420апп18),

Таким чином, суд першої інстанції належним чином не визначив характер спору, суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет та підстави заявлених вимог, унаслідок чого дійшов помилкового висновку щодо неналежності спору до юрисдикції загального суду, а тому наведені висновки суду про те, що цей спір має розглядатися саме в порядку адміністративного судочинства є безпідставними.

Відтак, на підставі ст. 379 ч. 1 п. 4 ЦПК України апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження в справі.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 368, 374, 379 381-384, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 грудня 2020 року, про відмову у відкритті провадження у справі скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 19 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач:

Судді: