Провадження № 2/369/1578/21
РІШЕННЯ

Іменем України

02 лютого 2021 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Усатова Д.Д.,

за участю секретаря - Житар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, в якому просить: змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на підставі судового наказу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.04.2020 на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 30.01.2015 року ОСОБА_1 одружився з ОСОБА_2 .Шлюб було зареєстровано виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що зроблено актовий запис № 22. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.06.2018 у справі 369/3575/18 шлюб між позивачем тавідповідачем було розірвано. Від шлюбу позивач та відповідач мають малолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Народження доньки зареєстроване виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що 21.04.2015 зроблено відповідний запис № 221. Вказане підтверджується свідоцтвом про народження від 21.04.2015 серії НОМЕР_1 . Позивач та відповідач проживають окремо, дитина проживає з матір`ю.

Позивач зазначає, що приймає участь в утриманні дитини, регулярно перераховує відповідачу грошові кошти на утримання їх дочки в розмірі 1000 грн. щомісяця, що підтверджується чеками про перекази коштів. Незважаючи на вказане, відповідач звернулась до Києво-Святошинського районного районного суду Київської області із заявою про видачу судового наказу, за результатами розгляду якої Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано судовий наказ від30.04. 2020 у справі № 369/4618/20. Цим судовим наказом було встановлено стягнути з позивача на користь відповідача аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від йогозаробітку (доходу) на дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму длядитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Після подачі відповідачем судового наказу до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження № 62889648.

Позивач вказує, що при визначенні судом розміру аліментів, які будуть стягуватись з позивача, не було враховано істотні обставини, які обов`язково мають бути враховані. Позивач не має постійного місця роботи та постійного сталого доходу. Вказане підтверджується відповіддю на запит від 28.09.2020 № 87125804. Таким чином, покладення на позивача обов`язку сплачувати аліменти у частині його заробітку за його відсутності є неможливим.

28.11.2018 року позивач одружився з ОСОБА_4 . Шлюб було зареєстровано виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що зроблено актовий запис № 776. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб від 28.11.2018 серії НОМЕР_2 .

Від цього шлюбу позивач має малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Народження сина зареєстроване Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управляння юстиції у місті Києві, про що 07.03.2019 зроблено відповідний запис № 1121. Вказане підтверджується свідоцтвом про народження від 07.03.2019 серії НОМЕР_3 .Таким чином, на утриманні позивача перебуває одночасно двоє малолітніх дітей.

Дружина позивача - ОСОБА_4 з 08.05.2019 перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Вказане підтверджується довідкою від 29.09.2020 № 237/125/47-2020; батько позивача - ОСОБА_6 , який проживає разом з позивачем, є пенсіонером за віком та отримує пенсію в розмірі 1 712 грн. на місяць. Також внаслідок отриманої у травні 2020 року травми та перенесеної операції він не може повноцінно пересуватись та обслуговувати себе. Вказане підтверджується пенсійним посвідченням від 01.03.2017 № , довідкою про доходи від 01.10.2020 № -28 1203, випискою з медичної карти стаціонарного хворого від 29.05.2020 № 2547/222/3258 та довідкою від 29.05.2020 № 627. Також у позивача є фінансове зобов`язання по компенсації шкоди, заподіяної 17. 02.2018 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за яким він має сплачувати щомісяця до 25.08.2023 по 2 035 грн., а всього 73 269,94 грн., а також до 25.08.2021 по 1 350 грн., а всього 16 206,04 грн. Вказане підтверджується договорами від 27.08.2020 №48265,48452,48450/1469 та № 48453/1464.

Позивача наголошує, що не має нерухомого та рухомого майна, а також рахунки у банках, вказане підтверджується відповідями на запит від 28.09.2020 №: 87125817 та № 87125813.

Позивач вважає, що є всі наявні підстави для зменшення розміру аліментів визначених рішенням суду від 25.02.2013 р. та визначити аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 20.10.2020 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, в повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Мукомел В.Р. на адресу суду надіслав відзив на позовну заяву, де зазначила, що із вимогами позивача відповідач не погоджується повністю у зв`язку із тим, що жодних домовленостей у відповідача з позивачем щодо способів виконання обов`язків по утриманню їхньої малолітньої дитини не було.

Зазначає,що позивач байдуже відноситься до спільної з відповідачем дитини, не приймає участь у її вихованні, не турбується та не спілкується з дитиною.

Просить суд прийняти до уваги, що чеки, які додано до позовної заяви, містять відправників, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 . Хто їх уповноважував на переказ коштів відповідачу невідомо. Домовленості по узгодженій сумі, яка є необхідною на утримання дитини у відповідача з позивачем не було.

В судовому засіданні представник відповідача щодо вимог позову заперечувала з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, дослідивши пояснення представника позивача та представника відповідача, врахувавши їх доводи та вивчивши надані письмові докази у сукупності, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 є батьком малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження видане виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 21 квітня 2015 року, актовий запис № 221.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.06.2018 р., шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвано.

30.04.2020 року Києво-Святошинським районним судом Київської області видано наказ за заявою ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, яким стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_5 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі ј частини від його заробітку (доходу) на дитину, алене менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.ч. 7, 10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у справі № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)».

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Так в судовому засіданні встановлено, що позивач має батька ОСОБА_6 , який є пенсіонером за віком та отримує пенсію в розмірі 1 712 гри. на місяць.

З пояснень представника позивача наданих в судовому засіданні, внаслідок отриманої у травні 2020 року травми та перенесеної операції батько позивача не може повноцінно пересуватись та обслуговувати себе.

Посилання позивача на необхідність зменшення розміру аліментів у зв`язку із тяжким матеріальним становищем, а саме утриманні одночасно двох малолітніх дітей та батька, який є пенсіонером за віком, суд оцінює критично.

Таким чином, оскільки судом не встановлено обставин, які б унеможливлювали позивача сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), підстави для зменшення розміру аліментів відсутні, в зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 7, 141, 180-184, 192 СК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 19.02.2021 року.

Суддя Д.Д.Усатов