УХВАЛА
про залишення позовної заяви без руху
16 грудня 2021 року суддя Сумського районного суду Сумської області Гончаренко Л.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про захист прав споживачів,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», з вимогою визнати недійсним договір позики, що укладений між сторонами.
Крім того, до позовної заяви, позивач додав клопотання про витребування доказів, у якому просив суд витребувати у відповідача екземпляр оспорюваного договору позики.
Суд, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, вивчивши та дослідивши позовну заяву та додані до неї письмові документи, встановив, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175, 177 ЦПК України, з огляду на таке.
Так, всупереч п.5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач не повно виклав обставин у позові, оскільки не можливо встановити коли було укладено договір та на яких умовах, не зазначено суми коштів, які він отримав внаслідок укладення договору позики, не зазначено доказів, що підтверджують вказані обставини.
Також, порушено п. 6, 8, 9 ч. 2 ст. 175 ЦПК України, позовна заява не містить відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; не зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); не зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів; відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Крім цього, позивач вказує у позові, що укладений договір є споживчим кредитом.
Водночас відсутність договору позбавляє суд можливості перевірити чи застосовуються норми Закону України «Про захист прав споживачів» на дані правовідносини.
Відповідно до ч.5, 6 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). До заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребовування.
Згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.
Позивач разом із позовною заявою подав клопотання про витребування договору позики, укладеного між ним та ТОВ «Мілоан», посилаючись на неможливість самостійно подати такі докази.
Разом з тим, додане клопотання не відповідає вимогам ч.2 ст.84 ЦПК України, оскільки із нього не можливо ідентифікувати доказ, який просить суд витребувати позивач (не містить дати укладення та інших необхідних реквізитів); вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Позивач в клопотанні зазначає, що він, як позичальник, неодноразово звертався до відповідача з метою отримання екземпляру договору, проте отримував відмови або ігнорування, проте, доказів таких звернень не надав.
Окрім цього, з клопотання не зрозуміло чи позивач просить витребувати копію договору, чи оригінал.
Крім того, суд зазначає, що договір позики є двостороннім договором, укладеним між позикодавцем та позичальником, отже у позивача, як сторони договору, має бути такий екземпляр договору позики. Сам позивач в позовній заяві зазначає «ознайомившись зі змістом договору, я вважаю, що укладений договір є недійсним».
Зрештою, позивач у позовній заяві зазначив, що він звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», однак, згідно зі ст.11 такого Закону він застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно з п. 11 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Водночас за відсутності оспорюваного договору суд позбавлений можливості встановити належність його до споживчих кредитів, а відтак можливість звільнення позивача від сплати судового збору.
У відповідності до п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908 грн.)
Таким чином, позивачу необхідно додати до позовної заяви документ, що підтверджує сплату судового збору у сумі 908,00 грн сплативши їх за платіжними реквізитами:
отримувач: ГУКСумська обл/Сумська МТГ-Сумський РС/22030101
банк отримувача: Казначейство України ел.адм.подат)
код отримувача (ЄДРПОУ): 37940404
Найменування коду класифікації доходів бюджету:Судовий збір (Державна судова адміністрація, 050)
Також надати суду відповідний документ про сплату.
Крім того, у позові відсутні посилання на докази, якими позивач обґрунтовує порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи інтересів позивача відповідачем ТОВ «Мілоан», а також докази того, що останнє пред`являє претензії до позивача щодо сплати кредитної заборгованості.
Згідно зі ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом 5-ти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати 10-ти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
При цьому слід зауважити, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права позивача на доступ до правосуддя.
Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20.05.2010 у справі Пелевін проти України (п. 27), від 30.05.2013 у справі Наталія Михайленко проти України (п. 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.
Отже, встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання позивачем цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.
Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 175, 177, ч. 1 ст. 185, ст. ст. 258-260 ЦПК України, суддя,
П О С Т А Н О В И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про захист прав споживачів залишити без руху, запропонувавши у десятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вказані недоліки, про що повідомити і пояснити, що в іншому випадку позовна заява буде вважатися неподаною.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М. Гончаренко