Справа № 585/2108/21
Номер провадження 2/585/857/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Ковган О.В.,

розглянув у залі судових засідань у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні справу № 585/2108/21, провадження № 2/585/857/21.

Позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

предмет спору: відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я власником джерела підвищеної небезпеки.

Представник позивача - Осіпов Юрій Валентинович, який діє на підставі Договору про надання правової допомоги від 05.03.2021 року, Ордеру серії СМ № 10/2021 від 05.03.2021 року та Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії СМ № 000437.

Представник відповідача: Глущенко Віталій Віталійович, який діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги серії ВМ №1013270 та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №400

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_3 звернулась до суду через свого представника адвоката Осіпова Ю.В., з позовом про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої ушкодженням здоров`ю власника джерела підвищеної небезпеки.

Позов мотивує тим, що 24.02.2021 о 19 год. 30 хв. собака відповідача покусала ОСОБА_3 . Постановою судді Роменського міськрайонного суду від 30.03.2021 відповідач визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП (адміністративна справа №585/643/21). Постановою Сумського апеляційного суду від 06.05.2021 постанову суду першої інстанції залишено без змін. Внаслідок адміністративного правопорушення, вчиненого відповідачем, позивачу завдано матеріальної шкоди на суму 25863, 63 грн. і моральну, яку ОСОБА_3 оцінює в 70000 грн. Позивач вважає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. При нанесенні укусів собаки речі, в які була одягнута потерпіла, стали непридатними для подальшого використання. Вартість куртки оцінює - 1000 грн., штанів - 500 грн., кофти 300 грн., всього майна пошкоджено на 1800 грн. Крім того, позивач при амбулаторному лікуванні витратила 550 грн. на ліки. При подальшому обстеженні у неї виявили «розрив передньої хрящоподібної зв`язки і медіального меніску лівого колінного суглобу» і їй потрібна була операція вартістю 20000 грн. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що місця від укусів собаки тривалий час боліли, травма лівого колінного суглоба не пройшла, позивачка позбавлена можливості вільно рухатись, пересувається з палицею, потребує додаткової дорогої операції, на яку не має коштів. Укуси на руці і нозі зажили, однак лівий колінний суглоб внаслідок нападу собаки, болить, що завдає їй фізичного болю і моральних страждань. Відповідач спочатку обіцяв їй допомагати, а потім відмовився і став себе зухвало поводити, не визнавав своєї провини. Тому моральну шкоду оцінила у 70000 грн. Крім того просить стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, що становлять 7000 грн.

У відзиві на позов представник відповідача - адвокат Глущенко В.В. проти позову заперечує. Вказує на те, що позивач заявляє до стягнення 25863,63 грн. при цьому не надає належних та допустимих доказів в підтвердження їх понесення. Фіскальні чеки додані до позову, щодо придбання позивачем ліків, проте ОСОБА_1 не додає призначень лікаря або рецептів на ці ліки, отже надані чеки не можуть бути належними доказами матеріальних збитків. Щодо заявлення 20000 грн. на придбання набору інтерферентних гвинтів, то позивачем не зазначено, який причинно-наслідковий зв`язок між укусом собаки і травмою колінного суглобу, яким доказом підтверджується, що ця травма виникла саме внаслідок укусу собаки. Щодо відшкодування витрат за весь період непрацездатності, то на підтвердження перебування на лікарняному позивач доказів не надала. Моральна шкода у розмірі 70000 грн. є завищеною.

У відповіді на відзив представник позивача ОСОБА_4 зазначає, що викладені у відзиві заперечення на позов спростовуються всіма належними, допустимим і законними доказами, які додані до позову. Позивачкою долучена до матеріалів справи копія медичної картки, у якій є і призначення лікаря.

Травма коліна була завдана позивачці 24 лютого 2021 року собакою відповідача, яка покусала її за ногу, руку, звалила на землю, пошкодила одяг. Від поштовху собаки вона впала і отримала травму коліна. В лікарні дружина відповідача давала позивачці 500 грн. на проведення рентгену колінного суглобу. Докази про це маються в адміністративній справі №585/643/21. Рентген установив тільки відсутність перелому. Після проведення МРТ встановлено указаний у позові діагноз і необхідність лікування з відновленням передньої хрестоподібної зв`язки. Таке лікування потребує хірургічної операції, вартістю 20000 грн. Копія накладної про вартість спеціальних для цього засобів додана до позову. Заперечення відповідача про відсутність доказів щодо відшкодування з 25.02.2021 по 05.03.2021 1963 грн. не відповідають вимогам закону. Позивачка перебувала на амбулаторному лікуванні після отриманих тілесних ушкоджень з 25.02.2021 по 05.03.2021 - 9 днів, з них 7 робочих, що підтверджується виписками з медичних карт, то розмір не отриманих нею доходів становить саме таку суму ( розрахунок наведений). Також зазначає і про те, що заперечення відповідача про завищений розмір моральної шкоди, надумані.

Крім того, у відповіді на відзив представник позивача просить додатково стягнути з відповідача 1500 грн. витрат на правничу допомогу, які включають в себе вивчення відзиву та підготовку відповіді на нього (а.с.85-87).

15 вересня 2021 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, де адвокат Глущенко В.В. зазначає про те, що укус собаки відбувався 24.02.2021, а фіксування травми коліна, на яку посилається позивач 19.05.2021, тобто зі спливом тривалого часу, при наявності наданих позивачем доказів встановити прямий наслідково-причиннний зв`язок між укусом собаки та травмою колінного суглобу неможливо. Тому просить позовні вимоги в частині стягнення матеріальних збитків задовольнити частково. Стягнути реально понесені матеріальні збитки підтверджені належними та допустимими доказами. В частині стягнення моральної шкоди позов задоволити частково, враховуючи принципи розумності, справедливості та співмірності (а.с.103-105).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позов підтримав, посилаючи на викладені у ньому обставини.

Позивач суду пояснила, що 24 лютого 2021 року її вкксив собака відповідача. Наступного дня - 25 лютого 2021 року вона звернулась до лікарів травматолога ОСОБА_5 з приводу травми коліна, яку отримала внаслідок падіння, коли на неї напав собака. Та до хірурга через укус. Травматолог призначив рентген, який пошкодження коліна не показав, і лікар сказав, що у неї розтягнення зв`язок і призначив лікування мазями, уколи, проте через місяць болі не минули і тільки тоді ОСОБА_5 напраив на МРТ, бо лікар не направляв.

Вважає, що травма отримана саме внаслідок дій собаки, який напав на неї, її різко «крутонуло» і від цього порвались зв`язки. Визнає, що якби лікар направив своєчасно на МРТ, наслідки для здоров`я були б меншими.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача адвокат Глущенко В.В. пояснив, що його довірителем - відповідачем по справі визнається матеріальна шкода, спричинена псуванням одягу внаслідок укусу собаки у розмірі 5863,63 грн., та частково моральна шкода - у розмірі 5 тис грн., при визначенні якої покладаються на розсуд суду, але вважають, що заявлена позивачем сума моральної шкоди значно завищена. Також заперечують проти виплати 20 тис грн. за медичні гвинти, оскільки травма зв`язок відбулася не внаслідок укусу безпосередньо, а внаслідок падіння, при цьому позивач не надала доказів існування причинно-наслідкового зв`язку, а саме, що ОСОБА_6 впала саме у момент укусу собаки або від дій останньої. У медичній документації та Постанові суду у справі про адміністративне правопорушення зафіксований лише факт укусу. Позивач не довела причинно-наслідковий, бо не зафіксовано у меддокументації і у Постанові КУпАП і спростовується висновком МРТ (..05.2021).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він працює лікарем-травматологом Роменської ЦРЛ. ОСОБА_6 звернулась спочатку у приймальне відділення і була оглянута хірургом і у той же день - 24.02.2021 року зроблений рентген та призначено лікування, яке позивач проходила у хірурга, щоб не інфікувалась рана від укусу собаки. Одночасно пацієнтці надавалось лікування травми зв`язок - знерухомлена нога у колінному суглобі (щоб не турбувати зв`язки) і призначені знеболюючі препарати. Клінічний діагноз був поставлений «роз тяжіння», бо було видно нестабільність суглоба, проте визначити точно: розрив чи роз тяжіння не можливо, оскільки в Роменській ЦРЛ немає для цього обладнання. При цьому пояснив постраждалій, що можливо буде подальше обстеження, оскільки після закінчення орієнтовного терміну лікування зв`язкового апарата та зняття імобілізації, у випадку залишення симптомів виникає необхідність дообстеження.

14.05.2021 року на повторному прийомі у ОСОБА_6 виявив нестабільність колінного суглоба, був симптом передньо-заднього руху, який вже не повинен був виникати і больові симптоми. При цьому визначена група зв`язок зрослася. Рекомендовано МРТ. Якщо МРТ призначити відразу після травмування - це може спричинити неточну діагностику, бо за кров`ю не видно, і все одно б чекали цей визначений час 2 місяці.

Позивачці рекомендовано артроскопічне втручання - малоінвазивний метод втручання, тобто операція з мінімальним втручанням для якої потрібні анкерні гвинти. Операція відноситься до планових.

Крім того пояснив, що лікарі мають спеціальність ортопеда і травматолога, так записано в дипломі, тому і уточнив зверху у карточці «ортопед».

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що є рідною сестрою позивачки. На початку весни 2021 року подзвонила сестра і повідомила, що її покусав собака. Підійшла до лікарні і побачила, що сестра розмовляла з дружиною ОСОБА_2 , яка ходила з ними і на рентген. Після 24.02.2021 року сестра більше ніде не травмувалась, коліно пошкодилось як її собака звалив. ОСОБА_9 спочатку шкандибала, а тепер ногу тягає. Збиралась навесні у Польщу на заробітки і через травму не поїхала.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

29 липня 2021 року справу прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 13 серпня 2021 року на 09 год. 15 хв. (а.с.55).

06 вересня 2021 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (а.с.91).

Представник відповідача у відзиві на позов просить розглядати справу у його відсутності та без участі відповідача (а.с.75).

Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області у справі № 585/643/21 від 30.03.2021 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 154 ч.2 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі трьох неоподаткованих мінімумів доходів громадян (51 грн. штрафу) з конфіскацією тварини. При розгляд справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 в судовому засіданні провину в скоєному правопорушенні не визнавав. Суду пояснював, що його собака була увесь час у вольєрі, на прогулянку з собакою він ходить лише з повідком. Такі пояснення ОСОБА_2 суд оцінив критично, оскільки вони спростовувались письмовими доказами по справі та показами потерпілої і свідків. Таким чином, указаним судовим рішенням було установлено, що 24.02.2021 о 19 год. 30 хв. по вул. Коваленко в м. Ромни собака породи «Сенбернар» ОСОБА_2 , перебуваючи в громадському місці на вулиці, без повідка та намордника, вкусив ОСОБА_1 за ногу, руку, заподіявши шкоду її здоров`ю. Своїми діями ОСОБА_10 порушив п.п.10.2.3 Порядку утримання тварин у м. Ромни, затверджених рішенням Роменської міської ради від 24.02.2012 (а.с.40).

Постановою Сумського апеляційного суду від 06.05.2021 постанова суду першої інстанції відносно ОСОБА_2 залишена без змін (а.с.40-42).

На підтвердження отриманих матеріальних збитків у зв`язку з подією, що мала місце 24.02.2021 о 19 год. 30 хв. позивачем надано фотокартки одягу, який було пошкоджено собакою та зроблені нею скриншоти з Інтернет магазинів, які пропонують до продажу подібний одяг.

Так, на фотокарках на а.с. 14 та 15 знято штани з явними слідами пошкоджень ( двох дірок) в районі лівої сідниці .

Вартість таких штанів в Інтернет магазині становить 749 грн. (а.с.16).

Також позивачем сфотографовано кофтину з пошкодженнями в районі рукава (а.с.17), вартість якої згідно скриншоту Інтернет магазину - 1100 грн. (а.с.20).

Позивачем додана фотографія на підтвердження пошкодження куртки, вартістю 1000 грн.(а.с.22). В Інтернет магазині вартість такої куртки (нової) становить 2700 грн. (а.с.23).

При цьому позивачем заявлені позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди, якої вона зазнала у зв`язку з пошкодженням одягу собакою відповідача, з урахуванням зносу. Вартість куртки вона оцінила у 1000 грн., штанів - 500 грн., кофти - 300 грн. Всього на 1800 грн.

На підтвердження наявності тілесних ушкоджень , як наслідків події, що відбулась 24.02.2021 о 19 год. 30 хв. позивачем додані знімки тілесних ушкоджень - синців на різних частинах тіла (а.с. 24, 25, 26 27, 28, 29, 30).

В судовому засіданні оглянуто та досліджено копію і оригінал медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_1 , з якої вбачається, що остання 24.02.2021 від укусів собаки отримала тілесні ушкодження (наявні рани на руці і сідниці), була оглянута лікарями. На рентгенологічному висновку від 24.02.2021 лівого колінного суглобу кістково-травматичних пошкоджень не виявлено. (а.с.33-37).

З доданих квитанцій вбачається, що ОСОБА_1 придбавала ліки 25.02.2021 на суму 320 грн., та 19.03.2021 на суми 173 грн. та 58,50 грн., всього на суму 551,50 грн. (а.с.38).

19 травня 2021 року ОСОБА_1 було проведено Магнітно-резонансну томографію і надано висновок про наявність у неї МР-ознак розриву ПХЗ, горизонтального розриву медіального меніска та рекомендовано консультацію ортопеда. (а.с.31).

Після проведеного МРТ позивач отримала висновок спеціаліста-травматолога з підтвердженням діагнозу, встановленого при проведенні томографії. Рекомендація лікаря - потреба в артроскопічному лікуванні з відновленням передньої хрестоподібної зв`язки (а.с.32).

Згідно відповіді на запит адвоката за №543 від 08.10.2021 адміністративція КНП СОР «СОКЛ» повідомила, що гр. ОСОБА_1 була консультована лікарем-ортопедом травматологом 19.05.2021 та встановлено діагноз: Розрив передньої хрестоподібної зв`язки, медіального меніску лівого колінного суглобу, рекомендовано проведення артроскопічного лікування з відновлення передньої хрестоподібної ьзв`язки лівого колінного суглобу з використанням інтерферентних біонертних гвинтів Doratek, виготовлених із біосовмсного поліефірефіркетона та призначені для артроскопічної реконструкції передньої або задньої хрестоподібної зв`язки, мають ряд властивостей, які дозволяють фіксувати аутотрарсплантант в ході виконання операції. Консультативний висновок спеціаліста є формою первинної облікової медичної документації, тому являється підтвердженням проведення консультації та видається після її проведення. ОСОБА_11 є завідуючою та штатним лікарем ортопедом ортопедично- травматологічного відділення КНП СОР «СОКЛ» (а.с.129).

На підтвердження необхідності проведення операції щодо відновлення лівого колінного суглобу позивач надає сертифікат відповідності порядку проведення процедури забезпечення функціонування комплексної системи управління якістю, який не містить суми (20000), яку позивач, як вона вказує, понесе у зв`язку з операцією на коліні (а.с. 39).

Таким чином між сторонами виник спір з приводу відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, який підлягає вирішенню на підставі норм ЦК України, Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження».

Норми права, застосовані судом.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 180 Цивільного кодексу України тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Правила поводження з тваринами встановлюються законом.

Статтею 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» встановлено, що Особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана: забезпечити домашній тварині необхідні умови, що відповідають її біологічним, видовим та індивідуальним особливостям, відповідно до вимог цього Закону; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм експлуатації жилого приміщення, де утримується домашня тварина (місце постійного утримання), та норм співжиття. Правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування. Особи, які утримують домашніх тварин, мають право з`являтися з ними поза місцями їх постійного утримання (супроводжувати їх). Супроводжувати домашню тварину може особа, яка досягла 14-річного віку. Особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити: безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; безпеку супроводжуваної домашньої тварини; безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою; наявність повідка для здійснення вигулу собак та інших домашніх тварин, які можуть становити небезпеку для життя чи здоров`я людини, поза місцем постійного утримання таких тварин, а також намордника на собаках порід, що включені до Переліку небезпечних порід собак, що затверджується Кабінетом Міністрів України; наявність на домашній тварині нашийника з ідентифікуючими позначками.

Відповідно до ч. 4 ст.12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» шкода, заподіяна особі твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною 5 ст. 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму ВСУ від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами), згідно якого шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до п. 4 вказаної Постанови джерелом підвищеної небезпеки, належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Як встановлено нормою ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Так, відповідно до п. 3 Постанови, під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Так, відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Мотиви суду щодо позовних вимог.

Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для часткового задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володільця небезпечного об`єкта буде зобов`язано відшкодувати шкоду незалежно від вини цієї особи. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Суд зазначає, що утримуючи собаку, її господар має знати і розуміти не тільки свої права, але й обов`язки, і усвідомлювати необхідність їх узгодження з правами і свободами інших людей. Не дотримуючись цих принципових положень, порушуючи відповідні правила поводження з собаками, ставлячи життя і здоров`я інших людей в небезпеку, господар собаки порушує свій конституційний обов`язок, закріплений у ст. 68 Конституції України, де зазначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. А згідно зі ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний відшкодовувати завдані ним збитки.

З огляду на вищезазначені положення законодавства, а також факт спричинення твариною відповідача шкоди майну та моральному здоров`ю позивача, через відсутність належного контролю з боку відповідача, як особи, яка зобов`язана здійснювати такий контроль, а також враховуючи загальні підстави деліктної відповідальності, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на відшкодування шкоди заподіяної твариною, власником якої є відповідач. При цьому відповідач проти свого обов`язку відшкодувати завдану шкоду не заперечує.

Щодо розміру матеріальної шкоди, то в цій частині суд приходить наступного.

Відповідачем визнаний розмір матеріальної шкоди в частині вартості пошкодженого одягу в сумі 1800 грн. та фактичних витрат, понесених на лікування в сумі 550 грн., отже немає необхідності в детальній мотивації задоволення позову в цій частині.

Щодо визначення суми матеріальних збитків у розмірі 20000 грн., які позивачка, як вона прогнозує, понесе у зв`язку з рекомендованою їй операцією.

Позов в цій частині ґрунтується на припущеннях, матеріали справи не містять конкретного призначення саме таких моделей гвинтів, про вартість яких зазначає позивач, а Сертифікат відповідності стерильних та нестерильних ортопедичних продуктів, який долучено до позову, також конкретно такої їх вартості не містить. Дані міркування жодними належними доказами не підтверджено, а визначення стороною позивача таких витрат на майбутнє судом не приймаються.

Щодо заявлених вимог у відшкодування суми не отриманих позивачем доходів у зв`язку з дією джерела підвищеної небезпеки, то в цій частині позов також задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У судовому засіданні позивачем не доведено, що вона отримала таке ушкодження здоров`я, внаслідок якого зменшилась її загальна працездатність. При цьому втрата професійної працездатності у даному випадку також відсутня, оскільки ОСОБА_6 на час отримання нею травми не працювала. Також позивачка не надала належних та допустимих доказів з яких з достатньою ймовірністю можливо було б встановити реальний намір та можливість ОСОБА_6 працевлаштуватись за кордоном.

Крім того, судом відзначається, що в порушення вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України, будь-яких належних доказів , на підставі яких суд міг би встановити необхідність продовження лікування чи понесення додаткових витрат (необхідність посиленого харчування, санаторно-курортне лікування, придбання ліків), позивачем суду не надано, та судом їх наявності не встановлено.

Поряд з цим, відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Свобода в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, відноситься до основної засади судочинства відповідно (п. 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Що стосується відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Суд вважає, що позивачу заподіяна моральна шкода, оскільки внаслідок завдання тілесних ушкоджень собакою відповідача, у ОСОБА_6 змінився життєвий уклад: вона змушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя, звертатись до медичної установи. Фактична відмова від відшкодування шкоди у добровільному порядку також завдає позивачу страждань та емоційний дискомфорт.

Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд керується вимогами добросовісності та розумності, з тим, щоб розмір відшкодування задовольнив потреби особи та не привів до її безпідставного отримання матеріальних благ. Враховуючи обставини справи, тривалість та глибину моральних страждань, ступінь вини особи, яка завдала шкоди, суд вважає можливим оцінити заподіяну моральну шкоду у 35000 грн. Саме така сума є обґрунтованою і справедливою.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2350 (дві тисячі триста п`ятдесят) грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 35000 (тридцять п`ять тисяч) грн. у відшкодування моральної шкоди.

Мотиви суду щодо розподілу судових витрат .

Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження таких витрат до матеріалів справи долучені попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, до складу якого входить консультація клієнта, представництво в суді під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 154 КУпАП та в Сумському апеляційному суді під час розгляду апеляційної скарги (а.с.46), які не є витратами по справі, що розглядається на даний час.

При цьому розмір гонорару адвоката в укладеному сторонами договорі про надання правової допомоги особі від 05.03.2021 не встановлений у фіксованому розмірі, а тому залежить від обсягу наданих послуг, отже не є визначальним.

Ураховуючи вищевикладене, та у зв`язку з частковим задоволенням позову, на користь позивача слід стягнути документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн., сума яких підтверджена розрахунком і відповідає обсягу роботи на підготування письмових матеріалів та часу, витраченого адвокатом у судових засіданнях.

Оскільки судом задоволено позов частково, а саме на суму 37350 грн. (35000+2350) грн. матеріальної та моральної шкоди, то, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути пропорційно судовий збір в сумі 363,20 грн.

Іншу суму судового збору у розмірі 544, 80 грн. (908-363,20) компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13, 19, 76-81, 255, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

Суд вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача - ОСОБА_4 , до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я власником джерела підвищеної небезпеки, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2350 (дві тисячі триста п`ятдесят) грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 35000 (тридцять п`ять тисяч) грн. у відшкодування моральної шкоди, 363 (триста шістдесят три) грн. 20 коп. у відшкодування сплаченого судового збору та 3000 (три тисячі) грн. витрат на правничу допомогу, загалом 40713 (сорок тисяч сімсот тринадцять) грн. 20 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складання повного судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 .

Представник позивача: ОСОБА_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Представник відповідача ОСОБА_12 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повне рішення складене 17 грудня 2021 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова