РІШЕННЯ

іменем України

15 лютого 2021 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Шахової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Девятерикової А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

Департамент служб у справах дітейХарківської міської ради звернувся з позовом до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , в якому просить відібрати малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батька ОСОБА_1 без позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначив, що малолітня ОСОБА_3 знаходиться на обліку в Службі у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах.Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 04.02.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову № 3 Харківського міського управління юстиції, в актовому запису № 590 про народження ОСОБА_3 її батьками записані, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . З 03.11.2017 ОСОБА_5 перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 11.11.2010.Мати дитини, ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про смерть видане Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 10.10.2017. Батько дитини ОСОБА_1 проживає в с. Бірки, Зміївського району, Харківської області. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.06.2018 ОСОБА_1 позбавлений батьківських прав, над ОСОБА_3 встановлено опіку, опікуном дитини призначено ОСОБА_2 , а також стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 у розмірі 50 % відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 03.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Постановою Харківського апеляційного суду від 02.07.2019 справа рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.06.2018 залишено без змін.Постановою Верховного Суду від 11.03.2020 скасовано рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.06.2018 та постанову Харківського апеляційного суду м. Харкова від 02.07.2019 в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 ..Малолітня ОСОБА_6 втратила статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Опіка над дитиною не скасована і малолітня ОСОБА_6 залишилась проживати з опікуном, ОСОБА_2 у м. Харків.На Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради відповідно до постанови Верховного Суду покладений контроль за виконанням ОСОБА_1 батьківських обов`язків.Однак, по теперішній час відповідач ніяких дій щодо налагодження стосунків з донькою не вживав, не цікавився життям, вихованням, розвитком, навчанням та станом здоров`ям дитини. МалолітняОСОБА_4 перебуває перед опікою в сім`ї рідної тітки - ОСОБА_2 , якою дитині створені всі належні умови проживання, навчання та розвитку племінниці.Малолітня ОСОБА_6 перебувала під медичним спостереженням в комунальному некомерційному підприємстві «Міська дитяча поліклініка № 14» Харківської міської ради з народження. Як констатує адміністрація медичного закладу, ОСОБА_1 за медичною допомогою або консультацією з питань стану здоров`я своєї доньки до дитячих лікарів- спеціалістів поліклініки не звертався. Під час медичних оглядів дитини фахівцями поліклініки ОСОБА_1 не супроводжував свою доньку. Медичних рекомендацій наданих фахівцями поліклініки щодо стану здоров`я ОСОБА_8 під час її хвороби батько не виконував. Малолітня ОСОБА_6 перебуває на диспансерному обліку у невролога, офтальмолога, кардіолога, ортопеда, алерголога, отоларинголога. Контроль за лікуванням ОСОБА_9 здійснює та виконує усі рекомендації дитячих лікарів її опікун, ОСОБА_2 .. ОСОБА_6 є ученицею Харківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 150. Дитина навчається у даній школі з 1 класу. За інформацією адміністрації школи, ОСОБА_2 , займається вихованням підопічної племінниці, цікавиться її досягненнями, дотримується рекомендацій вчителів. Саме опікун відвідує батьківські збори, проводить та забирає дитину із школи.Батько, ОСОБА_1 не підтримував зв`язок зі школою. Також ОСОБА_1 нерегулярно сплачує аліменти, про що свідчить розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно якого заборгованість по аліментам на 31.12.2018 складала 12300 грн., заборгованість станом на 30.03.2020 становить 2591 грн. Тому, на думку позивача, відібрання дитини від відповідача без позбавлення його батьківських прав за таких умов є мірою, яка відповідає найкращим інтересам дитини.

21 вересня 2020 року матеріали цивільної справи передано за підсудністю з Дзержинського районного суду м. Харкова до Зміївського районного суду Харківської області.

11 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у порядку загального позовного провадження.

20 листопада 2020 року відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, відповідно якого він просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що відповідно до постанови Верховного Суду рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.06.2018 та постанову Харківського апеляційного суду м. Харкова від 02.07.2019 в частині позбавлення його батьківських прав скасовано. Вважає, що вимога про відібрання дитини від нього є безглуздою, оскільки дитина проживає не з ним, а з ОСОБА_2 , яка перешкоджає йому бачитись з дитиною. Зазначив, що він бажає спілкуватись з дитиною, приймати участь у її житті та вихованні та проживати разом із нею.

26 листопада 2020 року клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

30 листопада 2020 року третя особа ОСОБА_2 подала до суду письмові пояснення по справі, в яких зазначила, що позов вона підтримує та просить його задовольнити та прийняти рішення виключно в інтересах дитини.

04 грудня 2020 року підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача подала до суду заяву з проханням проводити судове засідання без її участі, при винесенні рішення просила врахувати права та інтереси малолітньої дитини, позов задовольнити на підставі обставин зазначених у позові та пояснень раніше наданих у судовому засіданні.

Відповідач ОСОБА_1 подав заяву до суду з проханням проводити судове засідання за його відсутності, у задоволенні позову просив відмовити на підставі обставин зазначених у відзиві. Раніше у судовому засіданні пояснював, що має бажання спілкуватись з дитиною, приймати участь у її житті та вихованні та проживати разом із нею.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, була повідомлена належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Раніше у судовому засіданні просила позов задовольнити та пояснила, що дитина проживає разом із нею і саме вона дбає про її стан здоров`я, духовний розвиток, навчання тощо. ОСОБА_1 участі у вихованні та розвитку дитини не приймає, дитина його не знає та не сприймає як батька.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 04.02.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову № 3 Харківського міського управління юстиції, в актовому запису № 590 про народження ОСОБА_9 її батьками записані, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Мати дитини, ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про смерть видане Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 10.10.2017.

Малолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться на обліку в Службі у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах, відповідно наказу №30 від 22.04.2020 року.

01.06.2018 року рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про стягнення аліментів на утримання дитини, позбавлення батьківських прав, встановлення опіки, призначення опікуна задоволено.

Відповідно постанови Харківського апеляційного суду від 02.07.2019 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова залишено без змін.

11 березня 2020 року постановою Верховного Суду рішення Дзержинського районного суду м.Харкова та постановуХарківського апеляційного суду скасовано в частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав та ухвалено у цій частині нове рішення. У задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав відмовлено та ОСОБА_10 про необхідність зміни ставлення до виховання малолітньої ОСОБА_9 та покладено на Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради контроль за виконанням ним батьківських обов`язків по відношенню до дитини.

Як вбачається з довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію, ОСОБА_3 зарестрована за адресою АДРЕСА_1 разом зі своєю бабусею ОСОБА_11 , відповідно до акту обстеження умов проживання від 21.05.2019 року, за адресоюм. АДРЕСА_1 було встановлено, що дитина зареєстрована за вказаною адресою, але проживає за адресоюм. АДРЕСА_2 .

З листа КНП «Міська дитяча поліклініка№14» Харківської міської ради вбачається, що малолітня ОСОБА_6 перебувала під медичним спостереженням в комунальному некомерційному підприємстві «Міська дитяча поліклініка № 14» Харківської міської ради з народження. ОСОБА_1 за медичною допомогою або консультацією з питань стану здоров`я своєї доньки до дитячих лікарів- спеціалістів поліклініки не звертався. Під час медичних оглядів дитини фахівцями поліклініки ОСОБА_1 не супроводжував свою доньку. Медичних рекомендацій наданих фахівцями поліклініки щодо стану здоров`я ОСОБА_8 під час її хвороби батько ОСОБА_1 не виконував.

ОСОБА_6 є ученицею Харківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 150. Дитина навчається у даній школі з 1 класу. За інформацією адміністрації школи, ОСОБА_2 , займається вихованням підопічної племінниці, цікавиться її досягненнями, дотримується рекомендацій вчителів. Саме опікун відвідує батьківські збори, проводить та забирає дитину із школи.Батько, ОСОБА_1 , не підтримував зв`язок зі школою. Він не звертався до адміністрації ніколи з питань навчання та виховання доньки, не приймав участі у батьківських зборах та інших заходах, які проводились для дітей та батьків. ОСОБА_1 не здійснював спроб налагодити співпрацю з класним керівником, практичним психологом та адміністрацією школи щодо врегулювання взаємовідносин між ним та донькою, навчанням доньки не цікавився.

Відповідно доповідної записки завідувача сектору ССД по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, з ОСОБА_1 було проведено бесіду під час якої він повідомив, що планує поступово налагоджувати стосунки з донькою. У майбутньому, зважаючи на бажання дитини, хоче забрати її на виховання та спільне проживання у свою родину.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 станом на 30.11.2020 року мав заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 11713 грн.

У судовому засіданні було допитано малолітню ОСОБА_3 , яка пояснила, що вона проживає разом із сім`єю своєї тітки ОСОБА_2 . Батька вона не пам`ятає та не знає, він для неї чужа людина, тому вона бажає залишитись проживати разом із ОСОБА_2 .

Відповідачем до відзиву на підтвердження своїх доводів було подано акт про обстеження матеріально-побутових умов від 13.06.2019 року з якого вбачається, що за АДРЕСА_3 зареєстровані 4 особи, фактично проживає три. У будинку є окрема кімната для дитини, наявний комп`ютер, є місце для занять.

З наданих заяв ОСОБА_1 на адресу Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради вбачається, що він неодноразово звертався до служби з проханням вжити заходів до ОСОБА_2 та посприяти йому в побаченнях з дитиною.

Також відповідачем надано до суду світлини на яких він разом із донькою знаходиться на дитячому майданчику.

Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН про права дитини держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Щодо батьків, які не виконують свої батьківські обов`язки належним чином, законодавством України, крім позбавлення батьківських прав, передбачено застосування такого заходу, як відібрання дитини у батьків (або одного з них) без позбавлення їх батьківських прав.

Відповідно до вимог ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" батько, мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно ч.1 ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Відповідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд зазначає, серед підстав для застосування відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, можуть бути: ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; хронічний алкоголізм або наркоманія батьків; застосування будь-яких видів експлуатації дитини, примушення її до жебракування та бродяжництва; шкідливий вплив, що здійснюється на дитину аморальною антигромадською поведінкою батьків. Необхідною умовою, що для застосування цих підстав, є створення небезпечної для дитини обстановки, яка становить загрозу для її життя, здоров`я і морального виховання.

Проте, позивачем по справі не надано жодного доказу, якій би підтверджував, що залишення дитини з батьком є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

З постанови Верховного Суду від 10.03.2020 року по справі №638/16622/17 та матеріалів цивільної справи що розглядається вбачається ідентичність фактичних обставин справи та підстав як для позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 так і для відібрання дитини без позбавлення батьківських прав.

Так, з урахуванням цих фактичних обставин Верховний Суд дійшов висновку про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження винної поведінки ОСОБА_1 та ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Оскільки, по-перше, позивачем не надано нових доказів на підтвердження позовних вимог по справі що розглядається, по -друге дитина на момент подачі позову не проживала і не проживає з відповідачем по справі, то ці обставини не дають підстав зробити висновок про доведеність та обґрунтованість вимог про відібрання дитини від ОСОБА_1 без позбавлення його батьківських прав, а відтак в їх задоволенні слід відмовити.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 76-81, 89 , 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовну заяву Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав залишити без задоволення.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано 22 лютого 2021 року.

Позивач: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області (, адреса місцезнаходження: 61002, м.Харків, вул. Чернишевська, 55).

Відповідач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 )

Третя особа: ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 )

Головуючий: В.В. Шахова