Ухвала

14 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 1324/929/12

провадження № 61-19895ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 22 березня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 19 листопада 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Михайловського Сергія Володимировича, заінтересована особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Михайловського С. В. (далі - приватний виконавець

Михайловський С. В.), в якій просив: визнати неправомірними дії приватного виконавця Михайловського С. В. щодо прийняття 16 лютого 2021 року постанови про відкриття виконавчого провадження

№ 64545480 з примусового виконання виконавчого листа №1324/929/12, виданого 03 грудня 2020 року Трускавецьким міським судом Львівської області; визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця Михайловського С. В. від 16 лютого 2021 року про відкриття виконавчого провадження № 64545480 з примусового виконання виконавчого листа № 1324/929/12, виданого 03 грудня 2020 року Трускавецьким міським судом Львівської області; до завершення розгляду даної скарги (до набрання законної сили ухвалою суду по даній справі) - зупинити стягнення на підставі виконавчого листа

№ 1324/929/12, виданого 03 грудня 2020 року Трускавецьким міським судом Львівської області; до завершення розгляду даної скарги (до набрання законної сили ухвалою суду по даній справі) витребувати

у приватного виконавця Михайловського С. В. матеріали виконавчого провадження № 64545480 з примусового виконання Виконавчого листа № 1324/929/12, виданого 03 грудня 2020 року Трускавецьким міським судом Львівської області.

Скарга обґрунтовувалась тим, що приватний виконавець не мав підстав приймати виконавчий документ до виконання, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження № 64545480 з примусового виконання виконавчого листа № 1324/929/12, виданого 03 грудня

2020 року Трускавецьким міським судом Львівської області суперечить вимогам статей 2, 4, 11-13, 16, 18, 26 Закону України «Про виконавче провадження», статі 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ №512/5 від 02 квітня 2012 року (зі змінами), а відтак - є незаконною та неправомірною, і такою, що грубо порушує його права, інтереси та свободи.

Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області

від 22 березня 2021 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 19 листопада 2021 року, у задоволені скарги ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця Михайловського С. В. відмовлено.

06 грудня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 22 березня

2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 19 листопада 2021 року (надійшла до суду 08 грудня 2021 року), вякій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанції норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про задоволення скарги.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених

у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень, відповідно до статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Закон України «Про виконавче провадження» встановлює саме обов`язок, а не право виконавця, відкрити виконавче провадження та прийняти виконавчий документ до виконання, вживати заходів щодо примусового виконання.

Частина четверта статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» закріплює підстави для повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання, а саме: рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; боржника визнано банкрутом; Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; юридичну особу - боржника припинено; виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконанні у приватного виконавця Михайловського С. В. перебуває виконавче провадження

№ 64545480 з примусового виконання виконавчого листа №1324/929/12, виданого 03 грудня 2020 року Трускавецьким міським судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства

з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») заборгованості за кредитним договором

№ 19/Кр15 від 25 січня 2008 року у розмірі 172 868,46 грн.

ОСОБА_1 у 2019 році звертався до Трускавецького міського суду Львівської області з заявою про визнання виконавчого листа

№ 1324/929/12, виданого 18 вересня 2018 року, про стягнення

з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором № 19/Кр15 від 25 січня 2008 року у розмірі 172 868,46 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Заяву ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що виконавчий лист не підлягає виконанню як такий, що не відповідає вимогам частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в ньому невірно зазначено: номер рішення, згідно з яким видано документ; номер виконавчого листа; іншу резолютивну частину; дату набрання рішенням законної сили, а відтак неправильно зазначено строк пред`явлення рішення до виконання; виконавчий лист виданий органом, який не мав права його видавати та ін.

Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області

від 26 листопада 2019 року заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа № 1324/929/12 таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано виконавчий лист № 1324/929/19, який був виданий 18 вересня 2018 року Трускавецьким міським судом Львівської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором № 19/Кр15 від 25 січня

2008 року у розмірі 172 868,46 таким, що не підлягає виконанню повністю.

Постановою Львівського апеляційного суду від 25 серпня 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено, ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 26 листопада

2019 року скасовано. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа №1324/929/12 таким, що не підлягає виконанню відмовлено. Судом досліджено питання набрання рішенням законної сили та інші питання, зазначені у скарзі ОСОБА_1 , які заявник продублював у даній скарзі на дії приватного виконавця.

Оригінал виконавчого листа № 1324/929/19, який був виданий

18 вересня 2018 року Трускавецьким міським судом Львівської області, що був предметом розгляду у даній справі, залишився в матеріалах справи, тому Трускавецький міський суд, за заявою ТОВ «Кредитні ініціативи», 03 грудня 2020 року видав виконавчий лист № 1324/929/12, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором № 19/Кр15 від 25 січня

2008 року у розмірі 172 868,46 грн, який відповідає вимогам частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Заявник, звертаючись до суду, вказував, що приватний виконавець не мав права відкривати виконавче провадження 16 лютого 2020 року, оскільки ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до приватного виконавця з заявою про відкриття виконавчого провадження, тоді як повинно було звернутися з заявою про примусове виконання судового рішення.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції стосовно того, що назва такої заяви не змінює по суті поданої стягувачем заяви, а вищевказана заява містить усі обов`язкові реквізити, що повинні бути у заяві про примусове виконання рішення суду.

Також, суди першої та апеляційної інстанції вірно встановили, що

у матеріалах скарги відсутні докази про порушення з боку приватного виконавця при відкритті виконавчого провадження.

Суд першої інстанції вірно вказав, що оскільки відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Заява про роз`яснення постанови Львівського апеляційного суду від 25 серпня 2020 року у справі № 1324/929/12,

з якою звернувся заявник до Львівського апеляційного суду 18 березня 2021 року, не є підставою для зупинення провадження у даній справі відповідно до приписів статті 251 ЦПК України.

Отже, суд першої інстанції об`єктивно відмовив ОСОБА_1

у зупиненні провадження у справі.

Верховний Суд не бере до уваги посилання заявника на те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання було пропущено, оскільки судоми попередніх інстанцій було встановлено, що 21 червня 2019 року виконавчий документ було повернуто стягувачу ТОВ «Кредитні ініціативи» приватним виконавцем Маковецьким З. В.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, який регулює порядок вчинення виконавчих дій, при цьому детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року №512/5, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню. Пункти 4 та 5 розділу III цієї Інструкції регламентують дії виконавця, які передують відкриттю виконавчого провадження.

Суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що у приватного виконавця були відсутні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання, тому приватний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої та апеляційної інстанції, не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених

у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити

у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції законодавства України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики,

а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення, то колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга на ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 22 березня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 19 листопада 2021 року

є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 22 березня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 19 листопада 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Михайловського Сергія Володимировича, заінтересована особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Г. В. Коломієць

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник