Справа № 489/4778/21
Номер провадження 2/489/2245/21
РІШЕННЯ

Іменем України

06 грудня 2021 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участю секретаря судового засідання Ревицької Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про встановлення факту належності заповіту і правовстановлюючого документу та визнання права власності на квартиру у порядку спадкування за заповітом

встановив

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про встановлення факту належності заповіту і правовстановлюючого документу та визнання права власності на квартиру у порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане 08.11.2013 відділом ДРАЦС РС Веселинівського РУЮ у Миколаївській області, про що 02.10.2013 складено відповідний актовий запис №25. Померлою ОСОБА_2 20.10.1995 було складено заповіт, зареєстрований у реєстрі за № І-443І, відповідно до якого спадкоємцем всього майна, де б воно не знаходилося і з чого воно б не складалося і взагалі все те, що належить спадкодавцеві на день смерті, в тому числі квартиру АДРЕСА_1 , є її донька - ОСОБА_1 . Однак, при складанні заповіту, державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Яновською С.О. було допущено технічну описку під час перекладу з російської на українську мову в написанні прізвища ОСОБА_2 , а саме, зазначено « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_2 ». У зв`язку з цим приватний нотаріус Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук О.Ф. відмовила позивачу ОСОБА_1 в отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 . Крім того, позивач зверталася з даним питанням до Адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради та Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області, де їй також було відмовлено з посиланням на те, що виправлення таких помилок відбувається в судовому порядку.

Відсутність правовстановлюючого документу на нерухоме майно перешкоджає позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину, в зв`язку з чим ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом за захистом та визнанням своїх законних прав та інтересів і просить: встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 свідоцтва про право особистої власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , заповіту, визнати за позивачем право власності на 3-кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 та витребувати у приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук Ольги Федорівни матеріали спадкової справи, дата заведення - 19.11.2013.

Від представника позивача ОСОБА_5 та від представника відповідача за довіреністю Горобченка О.В. надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача направив заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане 08.11.2013 відділом ДРАЦС РС Веселинівського РУЮ у Миколаївській області, про що 02.10.2013 складено відповідний актовий запис №25.

Після її смерті відкрилася спадщина, у тому числі і на квартиру АДРЕСА_1 . За даними технічного паспорту, складеного 19 червня 1995 року КП ММБТІ, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 54,6 кв. м., має 3 жилі кімнати (жила площа - 40,2 кв. м., підсобна площа - 14,4 кв. м.), сумісний санвузол, кухню, коридор, вбудовану шафу, балкон. Вартість квартири відповідно до висновку про вартість майна станом на 18 грудня 2020 року становить 388913 грн. 00 коп.

Спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 є її донька ОСОБА_1 , що вбачається з матеріалів спадкової справи №114/2013 (СР № 55334183), заведеної 19 листопада 2013 року приватним нотаріусом Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук Ольгою Федорівною.

Постановою Приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук Ольгою Федорівною № 29/02-31 від 17.03.2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ про належність спадкового майна спадкодавцеві та заповіт спадкодавця не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до відповіді Адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради №Б-244 від 01.06.2021, адміністрація не має повноважень вносити зміни до документів, виданих виконавчим комітетом Ленінської районної ради народних депутатів.

Відповідно до відповіді Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області №594/01-16 від 09.06.2021 у разі допущення орфографічної або технічної помилки при складанні документу нотаріус, який вчиняв дану нотаріальну дію, може виправити таку помилку особисто та зробити відповідне застереження про це, засвідчивши виправлення своїм підписом та печаткою. На даний час Яновська С.О. в Третій Миколаївській державній нотаріальній конторі не працює.

Згідно відповіді КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» №1342 від 03.06.2021 станом на 30.12.2012 право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва на право особистої власності на квартиру від 23.06.1995, виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, зареєстровано КП ММБТІ 23.06.1995.

В свідоцтві на право особистої власності на квартиру від 23.06.1995 зазначено, що квартира АДРЕСА_1 дійсно належить « ОСОБА_2 ».

Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим 22.09.1972, 22.09.1972 шлюб, укладений між « ОСОБА_8 » та « ОСОБА_2 » розірвано, після розірвання шлюбу присвоєно прізвище « ОСОБА_2 ».

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 Цивільного процесуального кодексу України залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Згідно п. 23 даної Постанови свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому

цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2019 року в справі № 487/9435/15-ц (провадження № 61-19223св18) зазначено, що для оформлення права на спадщину та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину у вигляді нерухомого майна (квартири) спадкоємець повинен надати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документа, який підтверджує, що на момент смерті спадкодавцю належала ця нерухомість (квартира).

Відповідно до вимог ст.ст. 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

В силу ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Місцем відкриття спадщини, за нормою ст.1221 ЦК України, є останнє місце проживання спадкодавця.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини - ст.1222 ЦК України.

В матеріалах спадкової справи №114/2013 (СР № 55334183), заведеної 19 листопада 2013 року приватним нотаріусом Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук Ольгою Федорівною після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , міститься заповіт від 20.10.1995, який зареєстрований у реєстрі за № І-443І. Згідно вказаного заповіту, « ОСОБА_2 » заповіла все своє майно, в тому числі квартиру АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 .

Позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 подавши нотаріусу відповідну заяву.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після померлої ОСОБА_2 .

Відповідно до висновку Українського бюро Лінгвістичних експертиз Національної академії наук України №056/901-а від 09.07.2021 українські записи прізвища « ОСОБА_2 » (свідоцтво про смерть), « ОСОБА_11 » (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, запис ОСОБА_2 ), « ОСОБА_2 » (заповіт, запис ОСОБА_2 ), а також російський запис « ОСОБА_2 » (свідоцтво про право власності на квартиру, свідоцтво про розірвання шлюбу) у документах наданих для експертизи, є ідентичними. Розбіжності між документальними записами прізвища українською мовою виникли при його міжмовних перетвореннях під впливом російської орфоепії.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач довела факт належності її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право особистої власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , виданого виконкомом Ленінської районної ради народних депутатів 23.06.1995 на ім`я « ОСОБА_2 »; заповіту, складеного від імені « ОСОБА_2 » та посвідченого державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Яновською С.О. 20.10.1995, зареєстрованого у реєстрі за № І-443І.

Враховуючи ті обставини, що позивач надала суду докази, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 , успадкувала після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за заповітом від 20.10.1995, який зареєстрований у реєстрі за № І-443І, квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі вищевказаного та керуючись ст. ст. 16, 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223 ЦК України, ст.ст. 16, 259, 265, 268 ЦПК України, суддя

вирішив

Позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про встановлення факту належності заповіту і правовстановлюючого документу та визнання права власності на квартиру у порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право особистої власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , виданого виконкомом Ленінської районної ради народних депутатів 23.06.1995 на ім`я « ОСОБА_2 ».

Встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 заповіту, складеного від імені « ОСОБА_2 » та посвідченого державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Яновською С.О. 20.10.1995, зареєстрованого у реєстрі за № І-443І.

Визнати за ОСОБА_12 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом від 20.10.1995, який зареєстрований у реєстрі за № І-443І, після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Миколаївська міська рада, , адреса: вул. Адміральська, буд. 20, м. Миколаїв, 54001.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення (підписання) або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 17.12.2021.

Суддя В. В. Кокорєв