Справа № 314/3457/20
Провадження № 2/314/309/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2021 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Свідунович Н.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

секретар судового засідання Печонкіна В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 314/3457/20 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 20)" про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася з позовом до Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 20)" про визнання права власності. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з липня 2003 року зі згоди відповідача вселилася та зареєструвалася у квартирі АДРЕСА_1 . За час проживання нею проводилися капітальні ремонти, сплачуються комунальні платежі, однак відповідачем відмовлено їй в оформленні права власності. Позивачка просить визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Ухвалою суду від 21.09.2020 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні позивачка на позовних вимогах наполягала, просила позов задовольнити на тих підставах, що в ньому зазначені.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала. Повідомила суду, що житловий будинок, в якому розташована спірна квартира перебуває на балансі відповідача, власником квартири є держава в особі Міністерства юстиції України. Будинок, в якому знаходиться спірна квартира, визнано аварійним, відповідно до Закону України "Про приватизацію державного фонду" квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей), квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації. Квартира не виключена зі списку службових, відповідно приватизації не підлягає. Крім того, позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власник. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи встановлено, що згідно оціночного акту від 15.04.1982, будинок АДРЕСА_2 , перебуває на балансі ЯЯ № 310/20, перейменоване в подальшому на Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 20)".

З п. п. 1.1 статуту відповідача встановлюється, що ДП "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 20)" засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства юстиції України. З п. п. 4.1 статуту вбачається, що майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання. Відповідно, житловий будинок у якому розташована спірна квартира, перебуває на балансі відповідача, власником квартири є держава в особі Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", не підлягають приватизації квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно рішення Вільнянської районної Ради народних депутатів від 11.07.1985 № 238, будинок АДРЕСА_3 визнано аварійним.

Листом виконавчого комітету Вільнянської міської ради від 08.08.2016 № 02-02-08/824, житловий будинок АДРЕСА_3 визнано ветхим житлом, прийняття нерухомості у комунальну власність міською радою визнано недоцільним.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2019 у справі № 910/17274/17 вказала, що правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивачка як володілець майна повинна бути впевненою у тому, що на це майно не претендують інші особи і вона отримала це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Про добросовісність володіння може свідчити те, що це нерухоме майно особа отримала безпосередньо від його фактичного власника, при цьому жодні договірні правовідносини між ними не склалися.

Враховуючи обставини, за яких позивачка вселилася і користується житловим будинком по даний час, не є достатніми підставами для подальшого отримання права власності на це майно.

Наявними у справі письмовими доказами не підтверджено відповідність фактичних обставин справи усім вищенаведеним критеріям, оскільки позивачкою не був доведений факт, що вона, при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність в неї підстав для набуття права власності, як це передбачено ст. 344 ЦК України, оскільки останній було відомо, що вказана квартира є службовою, знаходиться в аварійному стані, перебуває на балансі відповідача .

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (п. 23 рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України").

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до беззаперечного висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 15.03.2001 Хортицьким РВ УМВС України в Запорізькій області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) до Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 20)" (, адреса місцезнаходження: 70002, Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Каштанова, 1) про визнання права власності відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 22.02.2021.

Суддя Наталія Миколаївна Свідунович

22.02.2021