Провадження № 2-з/522/640/21
У Х В А Л А

16 грудня 2021 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Ковтун Ю.І., дослідивши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Черненка Валентина Олексійовича про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду міста Одеси надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Черненка Валентина Олексійовичапро забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить: зупинити стягнення на підставі виконавчих написів № 6020 від 07.09.2021 та № 6021 від 07.09.2021, вчинених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., щодо яких 24.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження ВП 66941190.

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що в межах строків установлених цивільно-процесуальним законодавством, буде подано позовну заяву про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, а тому примусове виконання зазначених виконавчих написів до ухвалення рішення по суті спору порушує права позивача та може призвести до ускладнення або неможливості виконання судового рішення у разі задоволення позову. В той же час, вжиття зазначених заходів забезпечення позову сприятиме ефективному захисту порушених прав позивача.

Розглянувши заяву та додані до неї матеріали, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Вимоги до форми і змісту заяви про забезпечення позову встановлені статтею 151, а порядок її подання статтею 152 ЦПК України.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У заяві про забезпечення позову зазначено відповідача АТ «Альфа-Банк», який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська,100, що територіально не відноситься до Приморського району м. Одеси.

Відповідно до положень ч. 12 ст. 28 ЦПК України, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 3) виконавчих написів нотаріусів.

За змістом ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження», яка має назву «Місце виконання рішення», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення не з місцем знаходження кабінету/офісу приватного виконавця, а з місцем вчинення виконавчих дій.

Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження». За правилами частин першої та другої наведеної статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Верховний Суд у постанові від 29 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19 зауважив, що «Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», що місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходження його майна. Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

За наведених обставин доводи касаційної скарги, що місце проведення виконавчих дій та місце виконання рішення не є тотожними поняттями, тому належною підсудністю позову особи є суд за місцем виконання виконавчого напису у відповідному виконавчому окрузі, у якому відкрито виконавче провадження, Верховний Суд визнає помилковим тлумаченням вимог статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та частини дванадцятої статті 28 ЦПК України.»

Відповідно до матеріалів заяви заявниця просить зупинити стягнення на підставі виконавчих написів № 6020 від 07.09.2021 та № 6021 від 07.09.2021, вчинених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., щодо яких 24.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження ВП 66941190, однак, в матеріалах заяви відсутні будь-які докази вчинення виконавчих дій за оспорюваними виконавчими написами за адресою у Приморському районі м. Одеси.

Як вбачається із поданої заяви, заявниця проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально не відноситься до Приморського району м.Одеси. Вказана адреса також зазначена у постановах приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника та про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження.

Відповідно до частини дев`ятої статті 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Оскільки заява про забезпечення позову подана без додержання вимог статті 151 ЦПК України, а також не підсудна цьому суду, суд дійшов висновку про необхідність повернення вказаної заяви заявникові.

Керуючись ст. ст.151, 153, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Черненка Валентина Олексійовича про забезпечення позову до подання позовної заяви, повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.І.Ковтун