Справа № 754/2562/21
У Х В А Л А

Іменем України

22 лютого 2021 року суддя Деснянського районного суду міста Києва Гринчак О.І., розглянувши заяву Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» про забезпечення позову у справі за позовною заявою Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 78499,12 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22 лютого 2021 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Також позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить накласти арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , зокрема на однокімнатну квартиру, загальною площею 55,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 14759119, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

Вивчивши зміст заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку про те, що вказана заява не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.10.2019 у справі № 752/20385/18 (провадження № 61-5600св19) викладено правову позицію, відповідно до якої, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги обґрунтовані тим, що між АТ «БМ Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір від 02.08.2013, предметом якого є надання Банком позичальнику грошових коштів на таких умовах: сума кредиту -131 120,00 грн., дата остаточного повернення кредиту - 31.07.2020, процента ставка - 16,99 відсотків річних.

Згодом, 23.05.2018 між АТ «БМ Банк» та позивачем було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 230518а.

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що відповідач навмисно не здійснює виконання зобов`язань за кредитним договором щодо погашення суми боргу, процентів за його користування; є недобросовісним боржником, оскільки у будь-який спосіб ухиляється від виконання обов`язків, покладених на нього кредитним договором, не реагує у встановлений чинним законодавством та умовами вищезазначеного кредитного договору термін на телефонні дзвінки банку; навмисно не здійснює виконання зобов`язань за кредитним договором щодо погашення суми боргу та процентів за його користування; має намір здійснити відчуження належного йому майна з метою уникнення виконання своїх зобов`язань перед позивачем. За твердженням позивача, вказана поведінка відповідача свідчить про намагання уникнути виконання зобов`язань перед позивачем, та, як наслідок, зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому позивачем не доведено, а судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову. Також з матеріалів справи не вбачається, що такий захід як арешт належної відповідачеві ОСОБА_1 однокімнатної квартири, загальною площею 55,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 14759119, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, є співмірним з предметом даного позову про стягнення коштів на суму 78499,12 грн.

Заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Таким чином, правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову на підставі поданої заяви про забезпечення позову відсутні, а тому у задоволенні заяви Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» про забезпечення позову про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» про забезпечення позову у справі за позовною заявою Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.І. Гринчак