П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 759/8498/18

Номер провадження 22-ц/824/1597/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В. В., Шахової О. В.,

за участю секретаря судового засідання - Яворської А. А.,

вивчивши апеляційну скаргу Ларичева Валерія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 січня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Ул`яновської О. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кийтранс-2005» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП,

в с т а н о в и в :

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кийтранс-2005», Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство «Домінанта», з урахуванням подальших уточнень, про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кийтранс-2005» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у сумі 421 109 грн. 82 коп. та судовий збір у розмірі 4 211 грн. 10 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23 жовтня 2017 року ОСОБА_2 , перебуваючи у трудових відносинах з ТОВ «Кийтранс-2005» керуючи автомобілем марки «Богдан» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Кільцева дорога у місті Києві, при перестроюванні допустив зіткнення з автомобілем «Камаз» державний номер НОМЕР_2 внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 21 грудня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до звіту від 31 січня 2018 року вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача становить 42 1109 грн. 82 коп.

Так, на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ТДВ «СТ «Домінанта».

Відповідно до полісу № АМ/0681000, страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 100 000 грн.

Позивач повідомила страхову компанію про дану подію, проте страхова виплата не була здійснена.

Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що його позовні вимоги підлягають задоволенню.

Протокольною ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 21 травня 2019 року виключено з кола відповідачів Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство «Домінанта».

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 17 січня 2020 року (а.с. 153-154) у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кийтранс-2005» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 17 лютого 2020 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норми матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 січня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги, задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 23 жовтня 2017 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю мікроавтобуса «БОГДАН» з державним номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «КАМАЗ» з державним номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , винним у вчиненні якої, постановою Святошинського районного суду міста Києва від 21 грудня 2017 року визнано ОСОБА_2 .

Скаржник зазначає, що на момент вчинення вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 працював в ТОВ «Кийтранс-2005» та виконував свої трудові обов`язки, а відтак, відшкодовувати шкоду завдану ОСОБА_2 повинно вищевказане товариство.

Так, згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку № 3001 від 31 січня 2018 року щодо автомобіля «КАМАЗ», вартість матеріального збитку завданого вищевказаному автомобілю становить 421 109 грн. 82 коп.

Скаржник зазначає про те, що 17 січня 2020 року в судовому засіданні відповідачем було заявлено клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи, разом з тим, судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання. Так, відмова у задоволенні клопотання про призначення експертизи, на думку скаржника, свідчить про те, що висновок експерта наявний в матеріалах справи не викликає у суду сумнівів, щодо його правильності. Разом з тим, в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначає про те, що наявний в матеріалах справи звіт не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правовиих актів щодо оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у звіті, після виправлення зазначених у рецензії недоліків.

Враховуючи вищенаведене, скаржник вважає, що заявлені ним позовні вимоги, підлягають задоволенню.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 березня 2020 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 березня 2020 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

16 квітня 2020 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу з відповідними підтвердженнями про направлення її позивачу.

З вказаного відзиву вбачається, що відповідач не погоджується з доводами апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів повідомлення його про проведення огляду пошкодженого транспортного засобу, що позбавляє його права подавати зауваження, задавати питання та забезпечити об`єктивність оцінки вартості пошкодженого транспортного засобу. Крім того, звіт за результатами огляду транспортного засобу, на думку відповідача, містить помилки і неточності.

Сторони до суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом направлення судових повісток-повідомлень на їх електронні адреси у зв`язку з чим, колегія суддів вважала за можливе розпочати та завершити розгляд справи за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що наданий позивачем звіт не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, проти задоволення клопотання про призначення відповідної експертизи представник позивача просив відмовити, що позбавляє суд дійти висновку про реальний розмір завданого збитку.

Колегія суддів з урахуванням досліджених матеріалів справи та висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи № 19283/20-54 від 22 грудня 2020 року, приходить до висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Судом встановлено, що постановою Святошинського районного суду міста Києва від 21 грудня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди яка відбулася 23 жовтня 2017 року за участю транспортних засобів «Богдан», під керуванням ОСОБА_2 та «Камаз», під керуванням ОСОБА_4 (т. І а.с. 07).

Транспортний засіб «Камаз» державний номерний знак НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_1 (т. І а.с. 102).

На момент скоєння ДТП автомобіль «Камаз» перебував у тимчасовому володінні ФОП ОСОБА_5 на підставі договору №01/17 оренди вантажного автомобіля (а.с. 50).

29 листопада 2017 року ОСОБА_5 звернувся до ТДВ «СТ «Домінанта» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулася 23 жовтня 2017 року за участю автомобіля «Камаз» державний номерний знак НОМЕР_2 (т. І а.с. 48).

14 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до ТДВ «СТ «Домінанта» із заявою про виплату страхового відшкодування (т. І а.с. 49).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 липня 2020 року призначено у даній справі судову автотоварознавчу експертизу (т. І а.с. 202-204).

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи № 19283/20-54 від 22 грудня 2020 року, вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу «Камаз 6520», державний номерний знак НОМЕР_2 в результаті його пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді, яка відбулася 23 жовтня 2017 року складає 302 917 грн. 93 коп. з ПДВ (т. ІІ а.с. 02-08).

Так, відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частин першої та другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» встановлено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Частиною першою статті 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу «Камаз 6520» в результаті його пошкодження у ДТП, що відбулося 23 жовтня 2017 року складає 302 917 грн. 93 коп. з ПДВ.

На час вчинення вищевказаного ДТП, цивільно-правова відповідальність ТОВ «Кийтранс-2005» була застрахована у ТДВ «СТ «Домінанта» згідно полісу № АМ/0681000 яким встановлена страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну у розмірі 100 000 грн.

Так, у разі настання страхового випадку на страховика покладається обов`язок по відшкодуванню страхової суми, яка визначена страховим полісом.

Разом з тим, заявою про зміну (уточнення) позовних вимог (т. І а.с. 106-110) позивач виключив із кола відповідачів ТДВ «СТ «Домінанта» та заявив позовні вимоги виключно до ТОВ «Кийтранс-2005».

Отже, враховуючи що цивільно-правова відповідальність ТОВ «Кийтранс-2005» була застрахована у ТДВ «СТ «Домінанта», проте страхової суми не вистачає для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди, а заявою про зміну (уточнення) позовних вимог останню було виключено із кола відповідачів, ТОВ «Кийтранс-2005» зобов`язаний відшкодувати потерпілому не всю вартість матеріального збитку завданого транспортному засобу, а різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у сумі 202 917 грн. 93 коп. (302 917 грн. 93 коп. - 100 000 грн.).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 січня 2020 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кийтранс-2005» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кийтранс-2005» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) матеріальну шкоду у сумі 202 917 грн. 93 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кийтранс-2005» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) судовий збір у сумі 5 072 грн. 95 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 19 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В. В. Саліхов

О. В. Шахова