Єдиний унікальний номер 448/1319/21
Провадження № 2/448/633/21
У Х В А Л А

про забезпечення позову

15.12.2021 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Білоус Ю.Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Мостиський Відділ державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області, про: визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

В провадженні Мостиського районного суду Львівської області знаходиться вищевказана цивільна справа.

14.12.2021 року, від заявниці ОСОБА_1 , на адресу суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення, яке проводиться державним виконавцем Мостиського ВДВС у Яворівському районі Львівської області Полянською О.М. на підставі виконавчого напису №9585, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 31.10.2016 року у виконавчому провадженні №59563062, відкритого 17.07.2019 року.

В обґрунтування необхідності вжиття таких заходів забезпечення посилається на те, що вказаний виконавчий напис нотаріуса вчинено на підставі документів, наданих відповідачем, що не підтверджують безспірність заборгованості перед відповідачем. Заявниця вважає, що існує необхідність у забезпеченні позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується в судовому порядку, оскільки в подальшому виникне ускладнення поновлення порушених прав позивачки з повернення стягнутих коштів.

Ухвалою суду від 23.11.2021 року відкрито провадження по вищевказаній справі.

Згідно з частиною 1 статті 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заяву про забезпечення позову приходить до наступного висновку.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до частини 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Учасники справи в цивільному процесі, при використанні механізму забезпечення позову повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Так, заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що предметом позову є оскарження виконавчого напису від 31.10.2016 року за реєстровим №9585, а примусове стягнення за спірним виконавчим написом може призвести до незаконного стягнення з позивачки грошових коштів.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову.

Спосіб забезпечення позову, який обрано позивачем, передбачено п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України.

Згідно з п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду в аналогічних справах, зокрема, у постановах від 06 квітня 2020 року у справі № 203/1491/19 та від 29 квітня 2020 року у справі № 285/2445/18.

Нормою ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий напис нотаріуса є видом виконавчого документу і, як передбачено ст.90 Закону України «Про нотаріат», стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Як вбачається зі змісту позовної заяви у даній справі, ОСОБА_1 заявила вимоги про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., щодо стягнення з такої на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №LVH9AK12960164 в сумі 728530,93 грн.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 , посилалася на те, що виконавчий напис №9585 від 31.10.2016 року, вчинений без дотримання вимог чинного законодавства, зокрема ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Нотаріус при вчиненні спірного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса.

Заява про забезпечення позову в достатній мірі обґрунтована необхідністю забезпечення позову, заявницею ОСОБА_1 викладено свої доводи щодо можливості настання несприятливих наслідків у разі невжиття таких заходів, а зазначені заявницею підстави та вид забезпечення позову є співмірними з пред`явленими вимогами.

Виходячи зі специфіки вказаного виду забезпечення позову підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого напису нотаріуса.

Законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом, як вид забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі №910/1040/18 колегія суддів дійшла висновку, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, є адекватним та ефективним способом забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, враховуючи наявність спору між сторонами, обсяг позовних вимог, враховуючи також вимоги співмірності виду забезпечення позову із заявленими вимогами, приймаючи до уваги предмет позову, суд вважає обґрунтованими вимоги про забезпечення позову, так як за викладених заявницею обставин, невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, та у випадку задоволення позовних вимог повернення належних позивачці коштів, на які буде звернено стягнення за оспорюваним виконавчим написом нотаріуса, буде утруднене та вимагатиме значних зусиль позивачки, а тому заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 9585 від 31.10.2016р., що видав приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №LVH9AK12960164 в сумі 728530,93 грн. підлягає до задоволення.

Вжиття заходів забезпечення позову, за переконанням суду, буде достатнім для досягнення мети зазначеного заходу до вирішення справи по суті.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

За змістом ст.ст.153, 154 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно з ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Перелік випадків у яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення визначений ч.3 ст.154 ЦПК України та є вичерпним.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом (ч.4 ст.154 ЦПК України).

Щодо зустрічного забезпечення у поданій заявником заяві про забезпечення позову, то суд зазначає, що частиною 1 статті 154 ЦПК України передбачено право суду, а не обов`язок вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Відтак розгляд заяви про забезпечення позову, яка не містить пропозиції щодо зустрічного позову, як вважає суд, не є порушенням наведених норм законодавства.

Враховуючи те, що обраний заявницею спосіб забезпечення позову не спричинить невідновлюваної шкоди відповідачу чи третім особам, а також відсутність обставин, визначених ч.3 ст.154 ЦПК України, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення.

Згідно ч.7 ст.153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Заходи забезпечення позову, згідно ст.158 ЦПК України, суд може скасувати з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись статтями 149-154, 158 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Мостиський Відділ державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області, про: визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Забезпечити позов, шляхом зупинення стягнення, що проводиться на підставі виконавчого документа - напису, вчиненого 31 жовтня 2016 року, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, юридична адреса: 49000, вул. Центральна, буд.6/9, м.Дніпро, Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за №9585, за яким стягується заборгованість із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, 6, в розмірі 728 530,93 грн., до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №448/1319/21.

Міри по застосуванню зустрічного забезпечення позову судом не приймалися.

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом і підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення виконавчого документу до виконання три роки.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали невідкладно направити державному виконавцю Мостиського Відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Полянській Олені Михайлівні для виконання.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотання учасника справи у порядку вимог ст.158 ЦПК України.

На підставі статті 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Боржниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешканка АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

Стягувач: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, 6.

Суддя Юрій БІЛОУС