Провадження № 2/522/3785/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Чернявської Л.М.

за участі секретаря судового засідання - Тофан Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «СК-СЕРВІС» про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2020 року представник ОСОБА_1 адвокат Волканов Є.В. звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовними вимогами до Дочірнього підприємства «СК-СЕРВІС» про відшкодування майнової шкоди та моральної шкоди. Позивач просить стягнути з відповідача майнову шкоду у сумі 191 910,12 грн. та моральну шкоду у розмірі 1000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 03.08.2019 року під час зливи стався наскрізний розрив маркізи, яка була встановлена на балконі трирівневих квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , що перебувають у його власності. В результаті йому було завдано майнову шкоду у сумі 191 910,12 грн., яка включає в себе вартість придбання двох пергол вартістю 89 123,98 грн. та 90 958,14 грн., а також матеріалів для кріплення та установки пергол на загальну суму 11 828,00 грн. На думку позивача причиною завдання шкоди була несправна система відведення дощової води з даху будинку.

Крім того, позивач вказує, що між ним та відповідачем укладено договір від 01.04.2013 року про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій. ДП «СК-Сервіс» надає послугу з управління будинком, тому його обов`язком є технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньо будинкових систем та зливової каналізації, який відповідач, на думку позивача, не виконує. 05.08.2019 року позивачем на адресу відповідача був надісланий лист з пропозицією взяти участь у фіксації наслідків аварії, проте представник відповідача не з`явився. Фіксацію аварії та її причин було здійснено 08.08.2019 року в акті-претензії позивачем та власниками квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 і квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_3 . Також, 08.08.2019 року був складений акт про наслідки пошкодження житлового приміщення, згідно з яким маркіза не підлягала відновлювальному ремонту, тому позивач демонтував її та встановив інші. Позивач вважає, що своєю бездіяльністю відповідачем завдано також і моральну шкоду, яку він оцінює у 1 000,00 грн. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду у розмірі 191 910,12 грн. та моральну шкоду у розмірі 1 000,00 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2020 року відкрито провадження у справі, встановлено загальний порядок розгляду справи та призначено проведення підготовчого судового засідання.

19 лютого 2021 року представник відповідача надала суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволені позову вказуючи, що позивач не довів наявність його порушеного права оскільки адресою реєстрації позивача являється АДРЕСА_5 , тобто, у квартирах АДРЕСА_1 , АДРЕСА_6 , позивач не мешкає, докази наявності там його майна не надані. Позивачем не доведено факт встановлення маркізи до її пошкодження. У всіх документах, копії яких додано до позову, де міститься підпис від імені позивача ОСОБА_1 (заява від 05.08.2019 року, Акт-претензія від 08.08.2019 ркоу, Акт про наслідки пошкодження житлового приміщення від 08.08.2019 року, Договір купівлі-продажу від 14.08.2019 року, Додаток № 1 до Договору від 14.08.2019 року, видаткова накладна від 02.09.2019 року) цей підпис дуже різниться за своїм графічним виконанням, що викликає сумнів у виконанні підписів саме позивачем. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не являються споживачами послуг сусідніх квартир, тому у складенні актів приймати участь не мали права. Вина відповідача у пошкодженні маркізи відсутня. Маркіза могла бути встановлена тільки всередині квартири позивача, а обов`язок здійснювати обслуговування обладнання квартири покладено на її власника позивача. Система зливової каналізації влаштована на рівні нижчому, ніж може бути розміщена маркіза, та виходить у внутрішні мережі будинку, а не зовні. Позивачем не доведено факт, що пошкоджена маркіза не підлягала ремонту, оскільки не надано висновок спеціаліста (експерта). Доказів встановлення придбаних нових пергол саме у квартирі позивача не надано.

16.03.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив відповідно до якої представник позивача вказує, що згідно наданих з позовною заявою доказів позивач є єдиним власником зазначених квартир, що підтверджується договорами купівлі-продажу. Реєстрація місця проживання особи у відмінному житловому об`єкті не свідчить про обмеження будь-яких прав власника на володіння, користування чи розпорядження таким помешканням на власний розсуд. ОСОБА_1 вчасно та регулярно сплачуються вартість комунальних послуг та послуг з утримання будинку, він, члени його родини або інші особи, які допускаються до власності можуть перебувати в квартирах АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 та користуватись ними. Реєстрація місця проживання є лише фактом, підтверджуючим місцезнаходження особи і ніяким чином не може вплинути на володіння власною нерухомістю, право на яке документально підтверджено в установленому законодавством порядку, у зв`язку з чим твердження відповідача, що майно не належить ОСОБА_1 є безпідставним та недоведеним.

Крім того зазначає, що відповідно до технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 , який наявний у матеріалах справи до загальної площі квартири відноситься площа тераси (в графі для заповнення «балкон (лоджія)» закреслено) розміром 17.3 м2. Таким чином, у позові була допущена неточність щодо класифікації виду відкритого об`єкта, який є одним із елементів приміщення, що входять до квартири АДРЕСА_1 . Таким чином, маркіза була встановлена на терасі, а не на балконі квартири АДРЕСА_1 .

Також вказує, що безпідставним є твердження відповідача про те, що за відсутності доступу до квартир ОСОБА_1 унеможливлюється обслуговування ДП «СК-СЕРВІС» системи зливової каналізації, оскільки така знаходиться в межах квартири позивача. Посилання на такі обставини є хибним, так як зливова система знаходиться безпосередньо на даху, а не на рівні квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , у зв`язку з цим несправність зливової системи була наявна безпосередньо над квартирами, а не в них, а тому обслуговування систем водовідведення у місці вказаної несправності безпосередньо відноситься до зобов`язань відповідача.

Щодо графічного виконання підписів ОСОБА_1 представник позивача зазначає, що оскільки висновку щодо підписів ОСОБА_1 відповідачем долучено не було, а тому твердження про сумнівність підписів є лише припущеннями, які не можуть братись судом до уваги та відзначив, що підпис на усіх доданих до матеріалів справи документах вчинений ОСОБА_1 .

Щодо оформлення та засвідчення актів вказує, що дійсно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є співвласниками квартир у будинку, про що ОСОБА_1 на момент складення актів відомо не було, а як з`ясувалось пізніше, ОСОБА_3 є орендарем кв. АДРЕСА_4 , а ОСОБА_2 донька власника квартири АДРЕСА_3 , а тому зазначені особи є мешканцями будинку АДРЕСА_7 , а не співвласниками. Таким чином, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 постійно проживають у будинку АДРЕСА_7 , то у розумінні Порядку № 1145 є споживачами послуг, які надаються відповідачем, та уповноважені на засвідчення актів своїм підписом. Щодо неотримання ДП «СК-СЕРВІС» документів та неможливість прибуття комісії на місце зазначає, що згідно відомостей з ЄДР ДП «СК-СЕРВІС» здійснює свою діяльність за адресою АДРЕСА_8 , проте фактично відповідач знаходиться за адресою АДРЕСА_7 . Зважаючи на це є підстави вважати, що ДП «СК-СЕРВІС» може не отримувати кореспонденцію, яка надсилалась за юридичною, а не фактичною адресою у зв`язку з некоректними відомостями щодо місцезнаходження суб`єкта у відкритих джерелах. Також стосовно відсутності у ДП «СК-СЕРВІС» реальної можливості прибути для складення акту в дату, що була запропонована позивачем, зазначає, що в тексті заяви від 05.08.2019 року було зазначено про наявність у відповідача права скорегувати дату та час фіксування наслідків аварії. Таким чином, відповідач міг навіть у разі отриманні листа після 08.08.2019 року звернутись до ОСОБА_1 з метою за можливості проведення огляду та складення актів повторно. Однак як вказує представник позивача, ні 08.08.2019 року, ні в інший день зі сторони відповідача проведення будь-яких дій щодо встановлення чи фіксування обставин аварії ініційовано не було. Отже, оформлення документів у поточному вигляді було єдиним способом для позивача відобразити наслідки інциденту, а посилання на штучність доказової бази спростовується наявними у матеріалах справи доказами.

24.03.2021 року до суду надійшли заперечення представника відповідача відповідно до яких вказує, що проти задоволення позову заперечує, оскільки позов є безпідставним та необґрунтованим.

24.03.2021 року протокольною ухвалою закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача позов не визнав та просив відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 28.03.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шклярук З.М. та зареєстрованого в реєстрі за №2489.

Кріт того, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 29.03.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шклярук З.М. та зареєстрованого в реєстрі за №2495.

01.04.2013 року між ДП «СК-Сервіс» та ОСОБА_1 було укладено договір № К/160а про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій.

Поточний ремонт конструктивних елементів, внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання та зливної каналізації і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження, розташованих на закріпленій в установленому порядку прибудинкової території входить в перелік обов`язкових послуг, які надаються за договором, що є додатком № 1 до договору.

В матеріалах справи є Договір купівлі-продажу № 24/11 від 24.11.2014 року укладений між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_1 ..

Згідно з п.1.1, 1.2 договору купівлі-продажу № 24/11 від 24.11.2014 року, укладеного між ФОП ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), продавець зобов`язується передати Покупцю у власність товар та виконати монтажні роботи, а Покупець зобов`язується прийняти товар, роботи, й оплатити загальну суму договору. Асортимент, кількість товару, ціна за одиницю, загальна сума зазначається в специфікації.

Відповідно до п.2.1 договору, загальна сума договору становить 150720,20 грн.

Пунктом 3.9 договору передбачено, що після закінчення монтажних робіт та виконання послуг покупець та продавець підписують акт виконаних робіт.

Додатком № 1 до договору є специфікація, в якій погоджено асортимент, загальну кількість товару, що передаються та виконуються за договором, а саме: 2 перголи, матеріали для встановлення перголи.

Як вбачається в матеріалах справи накладна на отримання товару за договором та акт виконаних робіт у справі відсутні, тому суд критично оцінює вищеназваний договір та не приймає його в якості доказу належного встановлення маркізи-перголи в квартирах позивача АДРЕСА_1 , АДРЕСА_6 до 03.08.2019 року.

05.08.2019 року ОСОБА_1 направив ДП «СК-СЕРВІС» заяву із повідомленням відповідачу про наскрізний розрив маркізи, яка була встановлена на балконі квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 потоком води, яка накопичилась протягом часу несправності системи зливової каналізації та проханням прибути для фіксування наслідків події та складення акту.

Однак, як вбачається з матеріалів справи докази отримання відповідачем вказаної заяви ОСОБА_1 від 05.08.2021 року в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до акту-претензії від 08.08.2019 року, підписаного ОСОБА_1 , кв. АДРЕСА_9 , ОСОБА_2 , кв.185, ОСОБА_3 , кв.145, споживач ОСОБА_1 висловлює претензії до ДП «СК-Сервіс» як виконавця договору послуг з утримання будинку щодо якості та кількості надання послуг з утримання будинку, зокрема стосовно невиконання зобов`язань проведення поточного ремонту системи водовідведення, а саме частини зливової каналізації для відведення дощової і талої води під дахом у будинку. За результатами перевірки встановлено, що у зв`язку з наданням житлової послуги з управління будинком неналежної якості система зливової каналізації для відведення дощової і талої води під дахом зі сторони квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 протягом тривалого часу не виконує своїх функцій. Через надання житлової послуги неналежної якості виконавцем ДП «СК-Сервіс» 03.08.2019 року виникла аварійна ситуація, у результаті якої було пошкоджено майно ОСОБА_1 . На виклик ОСОБА_1 для складання акту-претензії представник ДП «СК-Сервіс» протягом установленого законом часу не з`явився.

Згідно з Акту № 1 про наслідки пошкодження житлового приміщення від 08.08.2019 року, комісією у складі: ОСОБА_2 , кв.185, ОСОБА_3 , кв.145, ОСОБА_6 , кв.160, ОСОБА_7 , кв. АДРЕСА_1 , під час аварії в квартирах АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 постраждала маркіза-пергола, що встановлена на балконі квартир. Причини пошкоджень: у будинку зі сторони квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 безпосередньо над встановленою маркізою у системі відведення дощової і талої води виникла несправність, яка вивела систему водовідведення води з ладу. Через непрохідність води у зв`язку із забиттям останньої виник водний потік, який потрапив на маркізу та пошкодив її, призвівши до наскрізного розриву. Причиною завданих пошкоджень стала несправність системи водовідведення дощової і талої води. Пошкодження призвели до знищення маркізи, проведення ремонтних робіт недоцільно.

В наданих відповідачем з відзивом на позовну заяву своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначила, що ОСОБА_1 вона не знає та вона не підписувала Акт-претензію про неналежне обслуговування системи відведення дождьової води під стріхою від 08.08.2019 року та Акт № 1 про наслідки пошкодження житлового приміщення від 08.08.2019 року.

Згідно договорів про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій, договорів про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, споживачем послуг, які надаються квартирі АДРЕСА_4 , є ОСОБА_8 , споживачем послуг, які надаються квартирі АДРЕСА_3 , є ОСОБА_9 , споживачем послуг, що надаються квартирам АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 є позивач. У розумінні Порядку проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг № 1145, затвердженого ПКМ України від 27.12.2018 року, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не являються особами, які мають права підписувати акти.

Отже, судом критично оцінюються та не приймаються в якості належних доказів у справі вищеназвані акти.

Крім того, суд вважає, що для встановлення наведених в актах фактів необхідні спеціальні знання, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач не надав до суду висновку експерта (спеціаліста) про встановлення або підтвердження обставин, викладених в актах.

Отже, суд вважає недоведеним факт пошкодження майна позивача з вини відповідача та причинний зв`язок пошкодження майна позивача та протиправних дій (бездіяльності) відповідача.

Щодо Договору купівлі-продажу № 14/19 від 14 серпня 2019 року укладеного між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , то слід зазначити наступне.

Згідно з п.1.1, 1.2 договору купівлі-продажу № 14/19 від 14.08.2019 року, укладеного між ФОП ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), продавець зобов`язується передати Покупцю у власність товар та виконати монтажні роботи, а Покупець зобов`язується прийняти товар, роботи, й оплатити загальну суму договору. Асортимент, кількість товару, ціна за одиницю, загальна сума зазначається в специфікації.

Відповідно до п.2.1 договору, загальна сума договору становить 191910,12 грн.

Пунктом 3.9 договору передбачено, що після закінчення монтажних робіт та виконання послуг покупець та продавець підписують акт виконаних робіт. Додатком № 1 до договору є специфікація, в якій погоджено асортимент, загальну кількість товару, що передаються та виконуються за договором, а саме: 2 перголи, матеріали для встановлення перголи.

Згідно з видатковою накладною № 02/09 згідно договору купівлі-продажу №14/19 від 02.09.2019р., ОСОБА_1 отримав 2 перголи, матеріали для встановлення перголи на суму 191910,12 грн.

Однак, позивачем не надано суду акт вищевказаних виконаних робіт.

Виду діяльності, який надає право продавцю перголи ФОП ОСОБА_5 виконувати роботи з монтажу обладнання, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, ФОП ОСОБА_10 не має, що підтверджується детальною інформацією про фізичну особу-підприємця з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до затверджених директором ДП «СК-Сервіс» актів про виконання технічного огляду систем водостоків в будинку від 21.11.2018 року, 09.04.2019 року, 12.11.2019 року, 03.04.2020 року, 10.11.2020 року система водовідведення справна та знаходиться в робочому стані.

Відповідно до плану покрівлі, зливова система будинку по АДРЕСА_7 змонтована таким чином, що проходить під терасою на другому рівні квартири позивача, та в подальшому надходить до внутрішньо будинкових мереж.

Таким чином, несправність зливової системи не могла бути причиною пошкодження (наскрізного розриву) перголи, яка за переконанням позивача була встановлена на відкритій терасі другого рівня квартири відповідача.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У відповідності до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, під шкодою розуміється зменшення абро втрата певного особистого майнового блага.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що включає в себе певні елементи, а саме: протиправність поведінки (дії чи бездіяльність) особи; шкідливий результат такої поведінки (шкоди); причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою.

Наявність цих елементів правопорушення є необхідною умовою для притягнення до відповідальності і відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої ст. 1187 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 1192 ЦК України винна особа має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

З огляду на викладене суд вважає позов ОСОБА_1 щодо стягнення матеріальної шкоди не доведеним та таким, що не підлягає задоволенню.

З приводу іншої вимоги про стягнення моральної шкоди слід зазначити, що дана вимога є похідною від позовної вимоги про стягнення майнової шкоди.

Зокрема, ч. 1 ст. 188 ЦПК України закріплено, що похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Оскільки судом відмовлено у задоволенні вимоги про стягнення майнової шкоди, а тому вимога про стягнення моральної шкоди також не підлягає задоволенню.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 81, 89, 95, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «СК-СЕРВІС» про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 17 грудня 2021 року

Суддя Л.М. Чернявська