Справа № 426/1193/21
Провадження № 22-ц/810/959/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кострицького В.В.,

суддів: Коновалової В.А., Назарової М.В.,

за участю секретаря

судового засідання Сінько А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Головне управління пенсійного фонду України в Луганській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 23 вересня 2021року, ухвалене у складі судді Бабічевої Л.П. в м. Сватове Луганської області,

за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні, заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

Заявник ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Пономаренко Н.М., звернулася до суду з заявою про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні.

В обґрунтування вимог заявник послалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_2 помер. За життя чоловік заявниці перебував на обліку у Білокуракинському об`єднаному управлінні ПФУ Луганської області, де отримував пенсію. Розмір доходу чоловіка значно перевищував розмір її щомісячного доходу. Після смерті чоловіка заявниця звернулася до Білокуракинського об`єднаного управління ПФУ Луганської області з питання оформлення пенсії по втраті годувальника. Марківським об`єднаним управлінням ПФУ Луганської області заявниці ОСОБА_1 було відмовлено у переході на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, оскільки нею не підтверджений факт постійного проживання з померлим чоловіком.Без встановлення факту того, що заявник постійно проживала з чоловіком та перебувала на його утриманні, заявник не може реалізувати своє право на призначення пенсії, а тому просить встановити факт постійного проживання разом з чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , та перебування на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 по день його смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 23 вересня 2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що дійсно заявниця ОСОБА_1 спільно проживала разом із чоловіком ОСОБА_2 , по день його смерті, т.б. по ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , та заявниця ОСОБА_1 перебувала на утриманні у свого чоловіка ОСОБА_2 , оскільки допомога, яка надавалася померлим чоловіком заявниці, була для неї постійним та основним джерелом засобів до існування, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню..

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з таким рішенням ГУПФУ в Луганській області звернулось з апеляційною скаргою до Луганського апеляційного суду, відповідно до якої просить скасувати рішення суду першої та винести рішення яким в задоволенні позовних вимог заявниці вімовити за необгрунтованістю, недоведеністю,безпідставністю та у зв`язку з виникнення спору про право.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник виходив з того, що висновки суду при винесенні рішення не відповідають обставинам справи. Встановлення вказаного факту необхідно ОСОБА_1 для оформлення пенсії у зв`язку втратою годувальника. Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника визначені ч. 1 ст. 36 Закону № 1058-IV. Так, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21.11.2013 по 21.02.2014 за євроінтеграцію та проти режиму ОСОБА_3 , - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Відповідно до приписів абз. 2 ч. 1 ст. 36 Закону № 1058-IV батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону № 1058-IV, непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягай пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-ІV. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в ч. 3 ст. 36 Закону № 1058-IV, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Пунктом 2.3 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), встановлено, що до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, а також документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. Згідно з п. 2.11 Порядку № 22-1, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), видані згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Згідно з положеннями ч. 4 ст. 75 Сімейного кодексу України один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Статтею 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» визначено, що прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» для осіб, які втратили працездатність, установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 1638 гривень, з 1 липня 2020 року - 1712 гривень. Пенсія, яку отримує ОСОБА_1 є такою, що відповідає вимогам, встановленим державою для непрацездатних громадян до прожиткового мінімуму, та дозволяє забезпечувати її особисті потреби. ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Сватово Луганської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 12.02.2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Сватівському району та місту Голубівка Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону № 1058-IV обов`язковою умовою призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника є знаходження непрацездатного члена сім`ї померлого годувальника на його утриманні. Окрім цього, після смерті чоловіка заявник не втратив основне джерело для існування, оскільки заявник отримує пенсію в розмірі прожиткового мінімуму, установленого законом для осіб, які втратили працездатність. За таких обставин, вважаємо, що заявник не відноситься до кола осіб, які за законом мають право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника, оскільки вона на цей отримує встановлену їй пенсію, що не заперечується заявницею в позовній заяві. У зв`язку з викладеним, вважаємо, що сам по собі факт отримання заявницею доходу (пенсії) у розмірі, меншому від розміру пенсії померлого чоловіка, не може бути підставою для задоволення цих вимог Судом, оскільки вказані обставини не дають підстав для того, щоб вважати її такою, що перебувала на утриманні померлого чоловіка. Вважаємо, що жодних доказів потреби матеріальної допомоги від чоловіка, а також доказів фактичного розподілу у зв`язку з цим коштів подружжя за час шлюбу заявник Суду не надала. Такими доказами зокрема можуть бути, але не виключно: документи, акти, листи ділового і особистого характеру, які містять відомості про перебування заявника на утриманні, докази, які встановлюють, що надані заявнику матеріальні засоби є основним і постійним джерелом його існування (корінці поштових переказів, листи та інші документи, які свідчать про одержання заявником грошей або іншої допомоги від годувальника). Із врахуванням положень ч. 2 ст. 61 Сімейного кодексу України, відповідно до яких об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя, вважаємо, що за відсутності доказів розподілу коштів між подружжям слід вважати, що пенсія та заробітна плата обох із подружжя заявника була об`єктом права їхньої спільної сумісної власності, а тому заявник утримання не потребувала. Вважаємо, що судом може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Однак, на думку заінтересованої особи, заявниця не довела обставини, які б свідчили про те, що вона перебувала на утриманні чоловіка. Заявницею не наведено доказів, що вона потребувала постійного стороннього догляду, опіки, турботи, матеріального забезпечення і що померлий чоловік був спроможний її надати. Також заявницею не надано доказів про те, що чоловік дійсно надавав допомогу заявниці і така допомога була постійним та основним джерелом засобів для існування останньої. Нормами процесуального права про особливості розгляду справ окремого провадження, визначеними в ст.294 ЦПК України, передбачено наступне. Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи (ч. 1). Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (ч. 3). Позиція управління щодо незгоди із задоволенням цієї заяви узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною в ухвалах від 04.10.2017 по справі № 344/6479/15-ц та від 15.03.2017 по справі №668/11395/15-ц. Так, з ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.10.2017 по справі № 344/6479/15-ц вбачається, що відмовляючи у заяві про встановлення факту перебування на утриманні, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що пенсія, яку отримує заявник, є вищою від прожиткового мінімуму, встановленого державою для непрацездатних осіб; заявником не надано доказів її перебування на утриманні чоловіка. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим,, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Встановивши зазначені обставини справи та здійснивши аналіз правових норм, що регулюють дані правовідносини, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для встановлення факту перебування заявника на утриманні померлого. Так само з ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.03.2017 по справі № 668/11395/15-ц вбачається, що сам по собі факт отримання заявницею доходу у меншому розмірі, ніж у померлого годувальника, на що вона посилається в обґрунтування своїх вимог, не є підставою для задоволення цих вимог. Також, судом першої інстанції не враховано, що в даному випадку мова йде про спір про право заявника на призначення пенсії, тому розгляд справи повинен відбуватися за нормами адміністративного , а не цивільного судочинства.

Позиція інших учасників справи

08 грудня 2021 року на адресу Луганського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 ..

Мотивуючи який, позивач зазначив, що апеляційна скарга не містить обґрунтування, яке б відрізнялось від доводів та посилань, викладеним у відзиві на заяву, поданому до суду першої інстанції, тому заперечую проти її змісту та вимог.Обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги. Аргументи апеляційної скарги зведені до порядку призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, що не було предметом розгляду справи. Органом пенсійного фонду було відмовлено заявниці у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника у зв`язку з тим, що нею не поданий документ належною за формою, передбаченого Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1);Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі-Порядок №22-1). Відповідно до підпунктів 8, 9 пункту 23 вказаного порядку №22-1 заявниця має подати : документи про місце проживання (реєстрації); документ про . перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. Органом пенсійного фонду у відповіді на заяву ОСОБА_1 було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту перебування на утриманні померлого годувальника. На підстави того, що заявниця з чоловіком були зареєстровані та мешкали на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, вона не може з незалежних від неї обставин отримати передбачені Порядком№22-1 документи. Тобто в інший спосіб, аніж судовий, вона не може відновити своє право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Непрацездатний член сім`ї померлого годувальника, який був на його утриманні. Згідно статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058- IV) непрацездатні громадяни - це особи, які досягли встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону Заявниця ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , є пенсіонеркою, що підтверджується Посвідченням № НОМЕР_2 ,що видане Пенсійним фондом України від 03.04.2013 року з терміном дії довічно, копією довідки про доходи №501479,яка містить інформацію про перебування заявниці на обліку та отримання пенсії за віком. Тобто ці документи підтверджують той факт, що заявниця досягла пенсійного віку і підпадає під визначення «непрацездатні особи». Нормативного визначення терміну «Непрацездатний член сім`ї померлого годувальника, який був на його утриманні» чинне законодавство не містить, тому твердження органу Пенсійного фону є безпідставним. Головним управління Пенсійного фонду України в Луганській області, як стороною у справі і під час розгляду справи і при зверненні з апеляційною скаргою заперечується проти задоволення заяви ОСОБА_1 . Але окрім тезів з чинного законодавства про право та порядок призначення(переведення)на пенсію, жодних доказів або аргументів, -що підтверджували протилежне вимогам заявниці надано не було. Тобто належними та допустимими доказами орган Пенсійного фонду не спростував те, що заявниця була дружиною померлого ОСОБА_2 , постійно проживала з ним та перебувала на його утриманні. Статтею 10 Закону № 1058-ІV передбачено право вибору пенсійних виплат - особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Статтею 36 цього Закону встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Заявниця звернулася до суду за захистом свого права на соціальний захист, від встановлення факту проживання та перебування на утримання залежить виникнення та зміна її права на пенсійне забезпечення, його розмір. Як роз`яснено в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Розмір пенсії чоловіка заявниці у 8 разів перевищував розмір пенсії ОСОБА_1 , тому є цілком обґрунтованим і логічним висновок суду про доведеність знаходження заявниці на утриманні у померлого чоловіка. Таким чином судом було встановлено наступні обставини: заявниця досягла пенсійного віку, є непрацездатною особою, на момент смерті чоловіка дохід померлого був для неї основним і постійним джерелом існування, постійне спільне проживання заявниці з чоловіком встановлено за конкретною адресою. На підставі викладеного, вважала ,що у суду було достатньо підстав для винесення законного і обґрунтованого рішення. Ухвала Луганського апеляційного суду від 15 листопада 2021 року отримана представником заявниці 23 листопада 2021 року,що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту Укрпошти трекінгу поштового відправлення. Відзив на апеляційну скаргу подається 03.12.2021 року, що не перевищує встановлений судом 10 денний термін для надання відзиву.

Явка сторін

Сторони належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явились.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судовою колегією встановлено, що з 10 червня 1978 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 10 червня 1978 року (а.с. 11). ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік заявниці - ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 12 лютого 2021 року (а.с.12). На момент смерті чоловіка заявниці було 62 роки. Після смерті чоловіка, заявниця ОСОБА_1 звернулася із заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (а.с. 23). Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області відмовило заявнику у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника, оскільки заявником не подані відповідні документи на підтвердження факту перебування на утриманні померлого та рекомендовано встановити такий факт у судовому порядку (а.с. 24).

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні.

У п. 1 ч. 2 ст. 36 вищезазначеного Закону зазначено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 36 цього Закону до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони, одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

На підставі ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

З копії домової книги вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19). З акту про фактичне проживання з померлою особою на день її смерті від 19 березня 2021 року, виданого органом, що знаходиться на території м. Ровеньки Луганської області, вбачається, що з померлим ОСОБА_2 на день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , проживала ОСОБА_1 (а.с. 17). Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Таким чином, акт про фактичне проживання з померлою особою на день її смерті № 13 від 19 березня 2021 року, виданий органом, що знаходиться на території м. Ровеньки Луганської області, не створює правових наслідків, але в той же час він містить фактичні дані відповідно до ст. 76 ЦПК України, які підтверджують вимоги заявника.

Чоловік заявниці отримував пенсію за віком у розмірі 13181,70 грн. на місяць, а загальна сума пенсії за період з лютого 2016 року по лютий 2021 року склала 553407,70 грн., що підтверджується довідкою Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 19.04.2021 року (а.с. 40-42).

Розмір пенсії заявниці ОСОБА_1 з січня 2020 року по квітень 2020 року склав по 2154,60 грн. щомісяця, з травня 2020 року по червень 2020 року - 2380,79 грн., з липня 2020 року по листопад 2020 року - 2385,23 грн., за грудень 2020 року - 2388,65 грн., а всього сума пенсії за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 склала 27694,78 грн., що підтверджується довідкою Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 31.03.2021 року (а.с. 15).

Інші доходи у заявниці відсутні, що підтверджено відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків (а.с. 16).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона є свахою заявниці ОСОБА_1 та підтвердила те, що заявниця проживала з померлим чоловіком однією сім`єю протягом 21 року в АДРЕСА_2 , вони вели спільне господарство. За життя померлий отримував більшу за розміром пенсію, ніж заявниця. Чоловік заявниці помер взимку 2021 року в м. Сватове, його поховали в м. Ровеньки

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що заявниця є його тещею, а його тесть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Сватове. З 2000 року, після одруження з донькою заявниці, він знає подружжя ОСОБА_6 . Тесть працював на шахті, а теща кондитером, вони проживали разом в м. Ровеньки. У ОСОБА_2 була шахтарська пенсія, більша ніж у дружини, він утримував дружину.

З урахуванням викладеного у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Судом встановлено, що доходи померлого чоловіка заявника значно перевершували по сумі доходи заявниці і остання одержувала від нього допомогу, що була для неї постійним і основним джерелом засобів для існування.

Постанова Верховного суду від 22.05.2019 року по справі № 520/6518/17 містить правову позицію, згідно якої, якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з богу померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Судова коллегія вважає встановленим, що заявниця ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_2 перебували у шлюбі, на час смерті останнього спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, тобто проживали однією сім`єю та допомога, яка надавалася померлим чоловіком заявниці, була для неї хоч і не єдиним, проте постійним та основним джерелом засобів до існування, а тому судова колегія погоджується з висновком суду про те, що заявниця дійсно перебувала на утриманні у померлого чоловіка.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Тому, з огляду на викладене, суд вважає, що встановлення факту спільного проживання з померлим чоловіком однією сім`єю та перебування на його утриманні має для заявника юридичне значення, оскільки від даного факту залежить реалізація права заявниці на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, дослідивши в судовому засіданні зібрані у справі докази, допитавши свідків, проаналізувавши встановлені обставини, суд дійшов висновку, що дійсно заявниця ОСОБА_1 спільно проживала разом із чоловіком ОСОБА_2 , по день його смерті, т.б. по ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , та заявниця ОСОБА_1 перебувала на утриманні у свого чоловіка ОСОБА_2 , оскільки допомога, яка надавалася померлим чоловіком заявниці, була для неї постійним та основним джерелом засобів до існування, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Судова колегія дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила, що вони зведені до порядку призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, що не було предметом розгляду справи.

Головним управління Пенсійного фонду України в Луганській області, як стороною у справі і під час розгляду справи і при зверненні з апеляційною скаргою заперечується задоволення заяви ОСОБА_1 . Але окрім тез з чинного законодавства про право та порядок призначення(переведення)на пенсію, жодних доказів або аргументів, що підтверджували протилежне вимогам заявниці надано не було. Тобто належними та допустимими доказами орган Пенсійного фонду не спростував те, що заявниця була дружиною померлого ОСОБА_2 , постійно проживала з ним та перебувала на його утриманні. Заявниця звернулася до суду за захистом свого права на соціальний захист, від встановлення факту проживання та перебування на утримання залежить виникнення та зміна її права на пенсійне забезпечення, його розмір. Як роз`яснено в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Розмір пенсії чоловіка заявниці у 8 разів перевищував розмір пенсії ОСОБА_1 , тому є цілком обґрунтованим і логічним висновок суду про доведеність знаходження заявниці на утриманні у померлого чоловіка.

Доводи апелянта стосовно необхідності застосування положеннь ч. 4 ст. 75 Сімейного кодексу України( один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.) не є слушними так як не витримуують правила конкуренції правових норм та співвідносяться як норми загального сімейного права та спеціальні норми загальнообов`язкового державного пенсійного страхування .

Таким чином на думку колегії суддів судом першої інстанціїбуло вірно встановлено наступні обставини: заявниця досягла пенсійного віку, є непрацездатною особою, на момент смерті чоловіка дохід померлого був для неї основним і постійним джерелом існування, постійне спільне проживання заявниці з чоловіком встановлено за конкретною адресою.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, фактично стосуються викладення заперечень проти позову та переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.259,367,374,375,382,384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області залишити без задоволення.

Рішення Сватівського районного суду Луганської області від 23 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови - 16 грудня 2021 р.

Головуючий:

Судді :