Провадження № 2/161/749/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2021 року місто Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :
головуючого - судді Філюк Т.М.
за участю секретаря судового засідання Денисюка І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.
Позов обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області було розірвано. Від спільного подружнього життя в них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2018 року ухвалено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 грн. щомісячно. Відповідач у добровільному порядку не бере участі у додаткових витратах на дитину. Для лікування та підтримання стану здоров`я доньки вона самостійно несе додаткові матеріальні витрати. Відповідач не приймає участі у витратах на лікування, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, що зумовлює необхідність звернення до суду з цим позовом. Вказує, що вона понесла такі додаткові витрати на дитину: витрати на лікування, зокрема, встановлення брекетів, у розмірі 9000 гривень. Вважає, що участь у додаткових витратах на дитину, які викликані особливими обставинами (хворобою) є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати аліментів.
З огляду на наведене позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3 в свою користь понесені додаткові витрати на доньку ОСОБА_3 у розмірі 4500 гривень.
Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав.
Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи, просить позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, зокрема, через розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.
Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, відзиву на позов не подав та враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 21 листопада 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області (а.с. 7).
Також встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю, яка здійснює її виховання, догляд та матеріальне утримання.
Частиною 3 ст. 6 закону України «Про доступ до судових рішень» передбачено, що текст опублікованого у реєстрі судового рішення може використовуватися судом.
Судом встановлено, що Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2018 року ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1500 (одній тисячі п`ятсот) грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набранням рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
З матеріалів справи вбачається, що згідно довідки, виданої на підставі виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного ) хворого №118, від 28 жовтня 2020 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснено постановку брекет - системи на верхню щелепу 07 серпня 2020 року в «Студія стоматології Тані Мушит Studio Dentale» (а.с. 8). Також дана обставина підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією, з якої вбачається, що вартість постановки брекет - системи на верхню щелепу становить 9000 гривень (а.с 9).
Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.
Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства га стягнення аліментів» роз`яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.
Відповідно до частина 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Позивач особисто понесла додаткові витрати у зв`язку з встановленням брекет системи на загальну суму 9000 грн., оскільки відповідач не брав участі у вказаних додаткових витратах на доньку, наведене підтверджено доказами, зокрема копією квитанції та довідкою, виданою «Студія стоматології Тані Мушит Studio Dentale».
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.
На підставі наведеного, враховуючи, що відповідач в судове засідання не з`явився, не спростував розміру додаткових витрат, які понесла позивач в зв`язку з потребою лікування дитини, а також враховуючи пріоритетність інтересів дитини, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача в користь позивача 4500 гривень понесених додаткових витрат на доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 908 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.
Керуючись ст.ст. 12, 13,77,81,89,141, 185, 263,264,265 430 ЦПК України, на підставі ст.ст.180, 184 СК України, суд,-
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 4500 ( чотири тисячі п`ятсот ) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_2 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 ).

Дата складання повного тексту рішення 15 лютого 2021 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Т.М.Філюк