Справа №557/221/21
Провадження № 2/557/211/2021
У Х В А Л А

іменем України

19 лютого 2021 року смт Гоща

Суддя Гощанського районного суду Рівненської області Тишкун П.В. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення майна з під арешту

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою про звільнення майна з під арешту, накладеного постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Корецького районного управління юстиції Позняка В.О., якого визначив, як відповідача.

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що постановою від 05.10.2012, виданою в ході виконавчого провадження АСВП № 34577121 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-775/11, виданого Гощанським районним судом Рівненської області, накладено арешт на все майно позивача із забороною на його відчуження для забезпечення виконання рішення Гощанського районного суду Рівненської області про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ «Альфа-Банк».

ОСОБА_3 зазначає, що ним щомісячно погашається заборгованість, однак арешт з майна не знято, що порушує його законні права та інтереси щодо розпорядження майном, власником якого він є.

Суд, дослідивши вказану позовну заяву, приходить до висновку про відмову у відкритті провадження по справі з наступних підстав.

Згідно з п. 1 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Пункт 2 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначає, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічне положення міститься у ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07.02.2014 року, боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2014, у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням ст. ст. 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження».

Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту.

У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Так, зі змісту позову вбачається, що рішення Гощанського районного суду Рівненської області було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 700002556 від 12.12.2007 в сумі 295597,11 грн. та судові витрати по справі. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Корецького районного управління юстиції Позняка В.О., від 05.10.2012 року ВП № 34577121 було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3 .

Як зазначено в п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», боржник не може пред`являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання. У разі пред`явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження.

Таким чином, враховуючи, що виконавче провадження відкрите за рішенням суду, ОСОБА_3 є відповідачем у справі і у виконавчому провадженні є боржником, а арешт на майно накладено постановою приватного виконавця в межах виконавчого провадження, тому ОСОБА_3 не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, а може звернутись зі скаргою на дії приватного виконавця в порядку передбаченому розділом VII ЦПК України.

Таким чином, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суд відмовляє у відкритті провадження.

Керуючись ст. ст. 186, 260, 261 ЦПК України суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про звільнення майна з під арешту.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду із заявленими вимогами в порядку ст. ст. 447-449 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд Рівненської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя П.В.Тишкун