Справа № 317/1664/20
Провадження № 2/314/311/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2021 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Свідунович Н.М.,

секретар судового засідання Печонкіна В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 317/1664/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 25.04.2005 ОСОБА_2 було видано довіреність на ім`я її батька ОСОБА_3 , якою відповідач уповноважив ОСОБА_3 розпорядитися від його імені садовим будинком та земельною ділянкою, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема зареєструвати право власності на майно на ім`я ОСОБА_2 , отримати державний акт про право власності на земельну ділянку, та продати, обміняти або подарувати зазначене вище нерухоме майно ОСОБА_4 . Позивачкою 11.08.2012 було укладено шлюб з ОСОБА_5 та змінено прізвище зі « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ». З моменту видачу довіреності позивачки користується нерухомими майном, сплачує платежі за користування земельною ділянкою та будинком, однак з незалежних від ОСОБА_3 обставин він не змін оформити нотаріально нерухоме майно на ім`я позивачки. Термін дії довіреності сплинув, ОСОБА_3 необхідних дій для оформлення нерухомого майна за позивачкою не вчинено, позивачка просить визнати право власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,0517 га, кадастровий номер :05:001:0083, які розташовані в дачному кооперативі «Супутник» за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 10.09.2020 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У судове засідання позивачка не з`явилася, подала клопотання в якому просить розглянути справу без її участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надав, у зв`язку з чим, причина неявки відповідача визнана судом неповажною.

Третя особа у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв не подавав.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності учасників справи та ухвали рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

18.12.1999 ОСОБА_2 за договорами купівлі-продажу, посвідченими приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Сіротенком Г.О., зареєстрованими в реєстрі за № 1573, № 1574, придбав садовий будинок з відповідними надвірними господарчими та побутовими будівлями та спорудженнями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці Михайлівської сільської ради народних депутатів Вільнянського району Запорізької області, площею 520 кв.м., та земельну ділянку площею 0,052 кв.м., розташовану на території Михайлівської сільської ради народних депутатів Вільнянського району Запорізької області за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач 25.04.2005 видав довіреність, зареєстровану в реєстрі за № КД 3048, якою довірив ОСОБА_3 розпоряджатися належним йому на праві власності садовим будинком та земельною ділянкою, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме зареєструвати право власності на це майно на ім`я відповідача, отримати Державний акт на право власності на земельну ділянку, та продати, обміняти або подарувати зазначене вище нерухоме майно позивачці, а також укладати договори на технічне обслуговування, надання комунальних та інших послуг, які необхідні для експлуатації зазначеного садового будинку та земельної ділянки, бути представником ОСОБА_2 в усіх компетентних органах з приводу оформлення (узаконення) самовільних будівель та перебудов у зазначеному будинку та одержувати правовстановлюючі документи.

З матеріалів справи вбачається, що право власності на земельну ділянку за відповідачем, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 17.08.2005 серії ЗП № 213185, :05:001:0083, з цільовим призначенням для ведення садівництва.

З копії свідоцтва про шлюб від 11.08.2012 серії НОМЕР_1 , виданого Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області встановлюється, що позивачкою було зареєстровано шлюб та змінено прізвище зі « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».

Відповідно довідки Садівничого товариства «Супутник» від 15.06.2020 № 1, позивачка ОСОБА_1 з 2005 року користується земельною ділянкою площею 0,0517 га, яка розташована в СТ «Супутник» за адресою: АДРЕСА_1 , та садовим будинком на цій ділянці загальною площею 71,7 кв.м.

Термін дії довіреності на ім`я ОСОБА_3 сплинув у 2008 році. Позивачкою 31.01.2020 відповідачу направлявся лист-прохання з`явитися до нотаріуса для видачі нової довіреності, однак відповідачем дій щодо видачі нової довіреності чи перереєстрації права власності на позивачку не вчинено.

За положеннями ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Згідно з ч. ч. 1,4 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Пунктом 9 зазначеної постанови Пленуму ВССУ визначено, що відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке. Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Отже, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи.

Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Відповідна правова позиція також викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 у справі № 910/17274/17.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до беззаперечного висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою м. Запоріжжя, паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 26.09.2012 Шевченківським РВ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області, РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , право власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,0517 га, кадастровий номер :05:001:0083, з цільовим призначенням для ведення садівництва, які розташовані в Садівничому товаристві «Супутник» за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Наталія Миколаївна Свідунович

09.02.2021