Постанова

Іменем України

17 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 363/3249/19-ц

провадження № 61-14165св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Костенко Марина Ігорівна,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Укргідроенерго»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Костенко Марини Ігорівни, на постанову Київського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року у складі колегії суддів: Кашперської Т. Ц., Фінагеєва В. О., Яворського М. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Укргідроенерго» (далі - ПрАТ «Укргідроенерго») про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до наказу ПрАТ «Укргідроенерго» від 19 листопада 2012 року № 255-5 він був переведений на посаду заступника директора філії «Кременчуцька ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго».

Відповідно до наказу філії «Кременчуцька ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» від 24 квітня 2019 року № 120 «Про зміни штатного розпису» виведено зі штатного розпису керівництва управління посаду заступника директора та направлено йому попередження про скорочення посади від 26 квітня 2019 року № 1-5/901, у подальшому направлено повідомлення про 11 вакантних посад, які є в наявності в управлінні та філіях ПрАТ «Укргідроенерго».

Наказом філії «Кременчуцька ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» від 02 липня 2019 року № 215-к його звільнено з посади заступника директора з 02 липня 2019 року у зв`язку зі скороченням штату працівників.

Вважав наказ про його звільнення незаконним і таким, що підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлена відсутність змін в організації виробництва і праці підприємства. Також посилався на відсутність попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої він є, на розірвання з ним трудового договору.

Зазначав, що працює на підприємстві відповідача з 03 серпня 1982 року, за час роботи неодноразово отримував подяки, винагороди за плідну діяльність в галузі енергетики та електротехніки, належним чином сумлінно та успішно виконував свою трудову функцію, тому відсутні підстави для скорочення його посади.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 , збільшивши в лютому 2019 року позовні вимоги, просив суд: визнати незаконним та скасувати наказ філії «Кременчуцька ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» від 02 липня 2019 року № 215-к «Про припинення трудового договору»; поновити його на посаді заступника директора філії «Кременчуцька ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» з 02 липня 2019 року; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 451 531,74 грн та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 10 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ філії «Кременчуцька ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» від 02 липня 2019 року № 215-к «Про припинення трудового договору».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора філії «Кременчуцька ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго».

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді.

Стягнуто з ПрАТ «Укргідроенерго» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03 липня 2019 року по 10 березня 2020 року в розмірі 451 531,74 грн, а також витрат на правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн, а всього 476 531,74 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що зміни в організації виробництва і праці філії «Кременчуцька ГЕС» ПрАТ «Украгідроенерго», зокрема, скорочення штату працівників відповідно до штатного розпису з 01 липня 2019 року відбулося з порушенням порядку, встановленого для цього статутом ПрАТ «Украгідроенерго» і Положенням про філію «Кременчуцька ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» та за відсутності дійсних змін в організації виробництва і праці.

ОСОБА_1 звільнено з порушенням вимог трудового законодавства, а саме пункту 1 частини першої статті 40, статті 49-2 КЗпП України.

Визначивши відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середньоденну заробітну плату, суд стягнув середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Встановивши, що розмір судових витрат, які складаються з витрат на правничу допомогу, заявлений позивачем у розмірі 47 700 грн, не є співмірним складності справи, виконаній адвокатом роботі, часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціні позову та значення справи для сторони в розумінні вимог статті 137 ЦПК України, тому за клопотанням відповідача підлягають стягненню з відповідача частково від заявленої суми у розмірі 25 000 грн.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року апеляційну скаргу ПрАТ «Укргідроенерго» задоволено.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 березня 2020 року скасовано та прийнято нову постанову.

Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Укргідроенерго» судові витрати в розмірі 6 772,98 грн.

Судові витрати в розмірі 2 305,20 грн, понесені ПрАТ«Укргідроенерго» за подання апеляційної скарги, вирішено компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що у ПрАТ «Укргідроенерго» відбулося скорочення штату працівників і товариством дотримано порядок вивільнення ОСОБА_1 у зв`язку зі скороченням чисельності працівників та відмовою останнього від переведення на іншу роботу згідно з пунктом 1 частиною першою статті 40 КЗпП України, оскільки позивача було попереджено за два місяці про можливе звільнення з роботи і запропоновано посади, від переведення на які він відмовився.

З урахуванням норми статті 43-1 КЗпП України, ураховуючи те, що ОСОБА_1 займав посаду заступника директора філії, то згода профспілкового комітету на його звільнення в цьому випадку не є обов`язковою.

Позовні вимоги про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними, тому також не підлягають задоволенню.

Апеляційний суд врахував висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 141 ЦПК України апеляційний суд здійснив перерозподіл судових витрат і стягнув з позивача на користь відповідача судові витрати за подання апеляційної скарги (в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, від сплати яких він не звільняється відповідно до Закону України «Про судовий збір») у розмірі 6 772,98 грн.

Судові витрати за подання апеляційної скарги на рішення суду в частині інших позовних вимог в розмірі 2 305,20 грн підлягають компенсації відповідачу за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У вересні 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Костенко М. І., подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржене судове рішення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Підставами касаційного оскарження судового рішення заявник зазначає те, що:

- суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права

у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду:

від 14 березня 2018 року у справі № 357/727/16-ц, від 03 квітня 2019 року

у справі № 638/16244/16-ц, від 26 грудня 2019 року у справі № 333/1987/18, від 21 травня 2020 року у справі № 263/15680/17, від 03 липня 2020 року,

від 24 липня 2020 року у справі № 816/654/17 у справі № 813/1520/16 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України);

- судом апеляційної інстанції застосовано висновки Верховного Суду, викладені у постановах: від 16 січня 2018 року у справі № 761/3694/15,

від 27 березня 2019 року у справі № 756/5243/17, від 23 грудня 2019 року

у справі № 761/7096/16-ц, від 01 липня 2020 року у справі № 385/118/18,

від 09 липня 2020 року у справі № 653/3066/17, які суперечать вказаним вище висновкам Верховного Суду, а тому існує необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України);

- суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 жовтня 2020 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Костенко М. І., на постанову Київського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року залишено без руху та надано строк для виконання вимог цієї ухвали.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 363/3249/19-ц з Вишгородського районного суду Київської області.

Надіслано учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснено їм право подати відзив на касаційну скаргу.

У листопаді 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 лютого 2021 року справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Укргідроенерго» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Костенко М. І., мотивована тим, що апеляційний суд застосував пункт 1 частини першої статті 40 КЗпП України без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду: від 03 квітня 2019 року у справі № 638/16244/16-ц (провадження № 61-30473св18); від 26 грудня 2019 року у справі № 333/1987/18 (провадження № 61-3987св19); від 14 березня 2018 року у справі № 357/727/16-ц (провадження № 61-3535св18); від 21 травня 2020 року у справі № 263/15680/17 (провадження № 61-6979св19); від 24 липня 2020 року у справі № 816/654/17 (адміністративне провадження № К/9901/33808/18); від 03 липня 2020 року у справі № 813/1520/16 (адміністративне провадження № К/9901/7561/18).

Апеляційний суд не взяв до уваги, що всупереч вимог пункту 8.11.11.17 Статуту товариства та пункту 3.6. Положення про філію «Кременчуцька ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» Генеральним директором не було затверджено організаційну структуру та граничну чисельність працівників філії, на підставі яких директор філії затвердив штатний розпис.

Звільнення ОСОБА_1 у зв`язку із скороченням штату працівників філії «Кременчуцька ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» відбулосябез дійсних змін в організації виробництва і праці, оскільки скорочено тільки посаду позивача - заступника директора філії, а перед цим введено посаду заступника директора з реконструкції,яку позивач за спеціальністю й кваліфікацією також міг би обіймати, водночас посаду за спеціальністю, кваліфікацією і досвідом позивача йому не запропоновано.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження фактичного проведення реорганізації та змін в організаційній структурі філії,що вірно встановив суд першої інстанції. При цьому позивач не погоджується з твердженням апеляційного суду про втручання суду першої інстанції в господарську діяльність товариства, оскільки суд першої інстанції в межах наданих повноважень лише з`ясував, що у ПрАТ «Укргідроенерго» фактично не відбулися зміни в організації виробництва і праці, що суд і повинен був встановити при вирішенні спору щодо звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Апеляційний суд не врахував, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника.

Згідно з наданими відповідачем суду штатними розписами працівників філії «Кременчуцька ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» з 01 квітня 2019 року штат філії складав 306,4 штатних одиниць з місячним окладом 2 882 060 грн і з 01 липня 2019 рокуштат філії так само складав 306,4 штатних одиниць з місячним окладом 3 308 651 грн.

Зазначене свідчить про формальний підхід при вирішенні питання про внесення змін до штатного розпису філії «Кременчуцька ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго», що на оптимізацію роботи товариства не спрямована та не може свідчити про реальні зміни в організації виробництва і праці.Суть вказаних змін зводилася лише до скорочення посади позивача та його звільнення.

У ході судового розгляду суди першої і апеляційної інстанцій неодноразово просили представника відповідача надати докази, що підтверджують проведення реорганізації виробництва і праці, такі докази надані не були.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У листопаді 2020 року ПрАТ «Укргідроенерго» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому зазначено, що оскаржуване судове рішення є законним і обґрунтованим, апеляційний суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права відповідно до встановлених фактичних обставин справи, дав належну правову оцінку доказам, наданим сторонами.

Також зазначило, що на підтвердження наявності змін в організації виробництва і праці, які полягали в скороченні чисельності або штату працівників, товариством до матеріалів справи надавались відповідні докази: лист філії «Кременчуцька ГЕС» від 16 квітня 2019 року № 1-1/816; зміни в штатний розпис філії «Кременчуцька ГЕС»; наказ філії «Кременчуцька ГЕС» «Про зміни штатного розпису» від 24 квітня 2019 року № 120; новий штатний розпис працівників філії «Кременчуцька ГЕС» з 01 липня 2019 року; організаційна структура філії «Кременчуцька ГЕС» з 01 липня 2019 року, які належним чином були досліджені Київським апеляційним судом.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Укргідроенерго» з 1982 року (а. с. 14, т. 1).

На підставі наказу ПрАТ «Укргідроенерго» від 19 листопада 2012 року № 265-к ОСОБА_1 з 21 листопада 2012 року переведений на посаду заступника директора філії «Кременчуцька ГЕС» (а. с. 13, т. 1).

Згідно з Положенням про філію «Кременчуцька ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго», затвердженим наказом ПрАТ «Укргідроенерго» від 09 червня 2017 року № 147-н, філія є відокремленим підрозділом ПрАТ «Укргідроенерго», створена з метою одержання товариством прибутку від здійснення господарської діяльності, яка направлена на виробництво електроенергії.

Організаційна структура та зміни до неї, гранична чисельність працівників затверджуються генеральним директором товариства. Штатний розпис та зміни до нього затверджуються директором філії на підставі затвердженої генеральним директором організаційної структури та граничної чисельності працівників філії за погодженням з заступником генерального директора з адміністративного управління, забезпечення та управління персоналом (або іншою особою згідно з наказом генерального директора) (пункт 3.6 Положення).

У пункті 6.7.9 Положення передбачено, що директор філії має право за погодженням з генеральним директором товариства або уповноваженою ним особою здійснювати розподіл повноважень між заступниками директора філії.

Згідно з пунктом 7.4 Положення заступники директора філії призначаються та звільняються з посад директором філії за погодженням генерального директора товариства, якщо інше не передбачено внутрішніми нормативними документами товариства (а. с. 74-79, 243-250, т. 1, 1-7, т. 2).

Наказом ПрАТ «Укргідроенерго» від 05 серпня 2018 року № 208-Н з метою впорядкування організаційної структури, дотримання вимог законодавства та оптимізації роботи підрозділів філій ПрАТ «Укргідроенерго» в сфері охорони праці, цивільного і пожежного захисту, забезпечення ефективної діяльності ПрАТ «Укргідроенерго», підвищення якості та фаховості виконання завдань, поставлених перед підрозділами філії товариства відповідно до статуту ПрАТ «Укргідроенерго», наказано провести аналіз ефективності використання наявної чисельності з урахуванням наявних вакантних посад, надати до департаменту з управління персоналом та соціальними питаннями пропозицію щодо зміни, скорочення чисельності або штату працівників (а. с. 108, т. 1).

Згідно з пунктами 8.11.1, 8.11.15 статуту ПрАТ «Укргідроенерго», затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 11 грудня 2018 року № 625, управління поточною діяльністю товариства здійснює одноосібний виконавчий орган - генеральний директор товариства. За рішенням генерального директора товариства виконання окремих повноважень генерального директора товариства може покладатися на окремих працівників товариства на підставі відповідного наказу чи довіреності.

До компетенції генерального директора товариства належить затвердження на підставі затвердженої організаційної структури штатного розпису апарату управління товариства та відокремлених підрозділів товариства, внесення змін до них (пункт 8.11.11.17 статуту) (а. с. 80-87, 204-242, т. 1).

Листом від 29 березня 2019 року № 3-1/667 філія «Кременчуцька ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» повідомила генерального директора ПрАТ «Укргідроенерго», що директором філії прийнято рішення ввести посаду заступника директора з реконструкції та просила затвердити зміни у штатному розписі філії в межах штатної чисельності (а. с. 109, т. 1).

Згідно з штатним розписом, погодженим заступником директора з адміністративного управління, забезпечення та управління персоналом ПрАТ «Укргідроенерго» ОСОБА_2 , який доданий до листа, з 01 квітня 2019 року передбачалося введення посади заступника директора з реконструкції без виключення посади заступника директора (а. с. 110, т. 1).

Наказом філії «Кременчуцька ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» від 16 квітня 2019 року № 121-к призначено ОСОБА_3 заступником директора з реконструкції з 16 квітня 2019 року та встановлено йому посадовий оклад відповідно до штатного розпису (а. с. 9, т. 2).

Наказом філії «Кременчуцька ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» від 16 квітня 2019 року № 110 на виконання наказу генерального директора ПрАТ «Укргідроенерго» від 09 червня 2017 року № 143-Н розподілено посадові обов`язки керівних посад, встановлено перелік посадових обов`язків заступника директора та заступника директора з реконструкції (а. с. 112-124, т. 1).

Аналогічні посадові обов`язки заступника директора затверджені наказами філії «Кременчуцька ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» від 08 січня 2013 року № 5-к, від 07 липня 2017 року № 202 (а. с. 19-24, 25-35, т. 2).

Листом від 16 квітня 2019 року № 1-1/816 філія «Кременчуцька ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» направила запит на ім`я генерального директора ПрАТ «Укргідроенерго» про погодження скорочення посади заступника директора відповідно до пункту 7.4 Положення про філію «Кременчуцька ГЕС», до листа додано зміни у штатному розписі з 01 липня 2019 року, погоджені заступником генерального директора з адміністративного управління, забезпечення та управління персоналом ПрАТ «Укргідроенерго» ОСОБА_2 (а. с. 71 - 72 т. 1).

Наказом філії «Кременчуцька ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» від 24 квітня 2019 року № 120 з метою оптимізації виробничого процесу, для ефективної реалізації проекту «Реконструкція ІІ черга» та великим обсягом підготовчої роботи та проведенням реконструкції гідроагрегатів та обладнання по філії «Кременчуцька ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго», проведенням реорганізації та зміни в організаційній структурі філії внесено з 01 липня 2019 року до штатного розпису підприємства такі зміни: виведено зі штатного розпису керівництва управління посаду заступника директора (код ДК 1210.1) з посадовим окладом 27 340 грн (а. с. 22, 165, т. 1).

26 квітня 2019 року ОСОБА_1 направлено попередження про скорочення посади № 1-5/901, повідомлено, що на підставі наказу філії «Кременчуцька ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» від 24 квітня 2019 року № 120 його посада підлягає скороченню відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України і протягом двох місяців з моменту попередження йому будуть запропоновані вакантні посади, які є в наявності в управлінні та на філіях ПрАТ «Укргідроенерго» (а. с. 23, 166, т. 1).

14 червня 2019 року філією «Кременчуцька ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» на ім`я голови профспілкового комітету Кременчуцької ГЕС направлено подання № 1-5/1217 про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України (а. с. 39, 182, т. 1).

Відповідно до копії штатного розпису працівників філії «Кременчуцька ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» з 01 липня 2019 року затверджено штат у кількості 306,4 одиниць, 25 червня 2019 року штатний розпис погоджено заступником генерального директора з адміністративного управління, забезпечення та управління персоналом ПрАТ «Укргідроенерго» ОСОБА_2 . Згідно з штатним розписом до штату керівництва управління входить лише одна посада заступника директора з реконструкції (а. с. 73, т. 1).

Листом від 02 липня 2019 року № 10/2896 генеральний директор ПрАТ «Укргідроенерго» у відповідь на лист від 01 липня 2019 року № 1-5/1290 повідомив філію «Кременчуцька ГЕС» про надання дозволу на звільнення ОСОБА_1 , заступника директора філії, у зв`язку із скороченням штату працівників відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України (а. с. 88, т. 1).

Наказом від 02 липня 2019 року № 215-к ОСОБА_1 звільнено з посади заступника директора у зв`язку із скороченням штату працівників відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Підставою для звільнення зазначено наказ про зміни штатного розпису від 24 квітня 2019 року № 120, попередження про скорочення посади від 26 квітня 2019 року № 1-5/901, пропозиції вакантних посад від 08 травня 2019 року № 1-5/954, від 28 травня 2019 року № 1-5/1073, від 28 травня 2019 року № 1-5/1074, від 28 травня 2019 року № 1-5/1075, від 29 травня 2019 року № 1-5/1083, від 31 травня 2019 року № 1-5/1112, від 06 червня 2019 року № 1-5/1161, від 06 червня 2019 року № 1-5/1162, від 06 червня 2019 року № 1-5/1166, від 14 червня 2019 року № 1-5/1213, від 14 червня 2019 року № 1-5/1214, подання на ППО Кременчуцької ГЕС для отримання згоди на звільнення члена профспілки ОСОБА_1 від 14 червня 2019 року № 1-5/1217, лист-погодження ПРаТ «Укргідроенерго» від 02 травня 2019 року № 10/2596 (а. с. 38, 181, т. 1).

Згідно з листом філії «Кременчуцька ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» від 08 січня 2020 року № 1-6/37 посадові інструкції заступника директора на філії відсутні, оскільки після їх погодження та затвердження належним чином вони надавалися для ознайомлення заступнику директора ОСОБА_1 , але не були повернуті для зберігання в виробничо-технічний сектор (а. с. 8, т. 2).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Костенко М. І., задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша статті 1 ЦК України).

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Положеннями частини другої статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до частин першої, третьої статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди мають з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

Разом з тим, суди не наділені повноваженнями обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників.

Апеляційний суд встановив, що у відповідача дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці філії «Кременчуцька ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго», зокрема, скорочення штату працівників, надавши належну правову оцінку наданим доказам (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Так, зі штатного розпису, зміни до якого набули чинності 01 липня 2019 року, була виведена посада заступника директора і введена посада заступника директора з реконструкції, при цьому посадові обов`язки виведеної та введеної посад, розподілені наказом філії «Кременчуцька ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» від 16 квітня 2019 року № 110, істотно відрізняються (а. с. 117-121, т. 1 ).

Крім того, роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України в постанові від 09 серпня 2017 року у справі № 6-1264цс17.

Суди встановили, що позивач був попереджений за два місяці про наступне вивільнення і йому були запропоновані посади для подальшого працевлаштування, які він міг виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації та досвіду, проте останній від запропонованих посад відмовився.

Відповідно до частини другої статті 42 КЗпП України при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації.

Апеляційний суд врахував, що дослідження наявності у працівника переважного права на залишення на роботі здійснюється лише серед працівників, що обіймають одинакові посади, а не серед усіх працівників роботодавця.

Оскільки посада заступника директора обіймалася лише однією особою і вважалася виведеною з штатного розпису з 01 липня 2019 року, то у відповідача не було підстав встановлювати переважність права ОСОБА_1 на залишення на роботі серед інших працівників.

Відповідно до частини першої статті 43-1 КЗпП Українизвільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України «Про державну службу», керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об`єднаннями громадян, допускається без згодивиборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

У зв`язку з цим такі доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу.

З урахуванням приписів статті 43-1 КЗпП України й того, що позивач займав посаду заступника директора філії, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що згода профспілкового комітету на його звільнення в цьому випадку не є обов`язковою.

Таким чином, встановивши, що у філії «Кременчуцька ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» мало місце скорочення чисельності працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, внаслідок чого було скорочено посаду, яку обіймав ОСОБА_1 , дотримання роботодавцем порядку попередження позивача про наступне вивільнення та обов`язку працевлаштування, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що звільнення позивача з роботи відбулося з дотриманням вимог трудового законодавства, у зв`язку з чим передбачені законом підстави для визнання незаконним та скасування наказу про звільнення відсутні.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до частини першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

У силу статей 12, 81 ЦПК України відповідач довів, що звільнення ОСОБА_1 відбулось з дотриманням вимог трудового законодавства.

Вирішуючи спір, апеляційний суд з дотриманням вимог статей 89, 263-264, 382 ЦПК України повно та всебічно з`ясував обставини справи, надав належну правову оцінку доводам сторін, наданим ними доказам та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з такими висновками суду попередньої інстанції.

Висновки апеляційного суду відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Посилання касаційної скарги на те, що всупереч вимог пункту 8.11.11.17 Статуту товариства та пункту 3.6. Положення про філію «Кременчуцька ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» Генеральним директором не було затверджено організаційну структуру та граничну чисельність працівників філії, на підставі яких директор філії затвердив штатний розпис, не заслуговують на увагу, оскільки судом не встановлено наявності спірних правовідносин між філією «Кременчуцька ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» та ПрАТ «Укргідроенерго» щодо перевищення повноважень директора філії при затвердженні нових штатних розписів.

Доводи касаційної скарги про те, що згідно з штатними розписами працівників філії «Кременчуцька ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» з 01 квітня 2019 року штат філії складав 306,4 штатних одиниць і з 01 липня 2019 року штат філії так само складав 306,4 штатних одиниць не заслуговують на увагу, оскільки в зазначений період відбулись певні зміни, а саме з 01 квітня 2019 року передбачалося введення посади заступника директора з реконструкції без виключення посади заступника директора і 16 квітня 2019 року на цю посаду призначено ОСОБА_3 , а з 01 липня 2019 року виведено зі штатного розпису керівництва управління посаду заступника директора.

Крім того, у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз'яснено, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника.

Отже, такі дії є правом, а не обов`язком роботодавця.

При цьому, якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування), тому посилання касаційної скарги на переважне право позивача на залишення на роботі є безпідставними.

Щодо непогодження позивача з твердженням апеляційного суду про втручання суду першої інстанції в господарську діяльність товариства, то питання щодо визначення структури підприємства чи установи, про зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, належать до виключної компетенції власника такого підприємства чи установи або уповноваженого ними органу, тому втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що суди не врахували висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду, оскільки в оскаржуваному судовому рішенні та у постановах суду касаційної інстанції, на які містяться посилання у касаційній скарзі, однаково застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, проте встановлено різні фактичні обставини справи й доведення позовних вимог.

Згідно з частиною другою статті 410 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції стосовно установлення обставин справи, до переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді попередньої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно з статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Костенко Марини Ігорівни, залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 26 серпня 2020 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець