Справа № 408/347/21-ц
Провадження № 2/430/303/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року смт. Станиця Луганська

Станично-Луганський районний суд Луганської області у складі головуючого судді Попової О.М., при секретарі судового засідання Романової М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

15.03.2021 року до Біловодського районного суду Луганської області надійшла справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина, в розмірі ј частки, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з усіх видів доходу щомісячно, починаючи із дня пред`явленого позову.

Ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 14.06.2021 року вищевказаний позов у порядку ст. 31 ЦПК України направлено за підсудністю до Станично-Луганського районного суду Луганської області.

20.07.2021 року дана справа надійшла до Станично-Луганського районного суду Луганської області та в цей же день відповідно до автоматизованої системи документообігу зазначену справу було розподілено та передано судді Поповій О.М.

15.09.2021 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що до 1999 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Позивачка з відповідачем є батьками - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який залишився проживати з матір`ю. 01.09.2019 року їх син поступив на навчання до денного відділення Харківського механічного технікуму ім. О.О. Морозова. Відповідач сплачував аліменти, згідно рішення суду, на утримання сина в розмірі ј частини від заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Навчання в технікуму забирає у дитини весь вільний час і він не має можливості працювати та забезпечувати себе матеріально. Позивачка не має можливості забезпечити дитину усім необхідним для життєдіяльності. Навчання дитини спричиняє додаткові витрати. Дитина є інвалідом з дитинства, що потребує постійних витрат на лікування дитини.

Від позивачки надійшла заява, в якій остання просила суд провести судове засідання без її участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, а також надав відзив на позов в якому просив врахувати обставини викладені у відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 та призначити йому аліменти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання у розмірі 1/6 від всіх видів заробітку.

Позивачка до суду надала заяву в якій визнала вимоги відповідача заявлені у відзиві на її позов.

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Станично-Луганського районного управління юстиції Луганської області, Україна, 29.07.1999 року, актовий запис №868.

Від даного шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим Розквітнянською сільською радою Станично-Луганського району Луганській області.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 180 СК України наголошує, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стаття 141 СК України, встановлює рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини та стверджує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Зі статті 181 СК України слідує, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Як роз`яснено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає.

Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - розмiр алiментiв на одну дитину не може бути меншим, нiж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Що ж до максимального розмiру алiментiв, який стягуються з боржника, то вiдповiдно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» - вiн не повинен перевищувати 50 % заробiтної плати цiєї особи, а у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей - 70%.

Зі змісту вищенаведеного та аналізу зазначених статей слідує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. А саме, зокрема, матеріальне становище дитини та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого будуть стягуватися аліменти, свідченням чого є величина витрат на утримання себе та членів своєї родини.

При винесенні рішення суд враховує наступні обставини: син навчається на очному відділенні Харківського механічного технікуму ім. О.О. Морозова, а також наданий відзив на позовну заяву відповідачем та визнання відзиву позивачем, крім того відповідач не є пенсіонером чи інвалідом, є працездатною особою, відомості про наявність інших осіб, які знаходяться на його утриманні, відомості про наявність осіб на яких відповідач сплачує аліменти, не надав.

З урахуванням наведеного, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, суд визначає розмір аліментів у розмірі 1/6 частини але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з усіх видів доходу щомісячно, починаючи із дня пред`явленого позову тобто з 15.03.2021 року і до досягнення дитиною двадцяти трьох річного віку.

Суд вважає за необхідне роз`яснити, сторонам ст. 192 СК України, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню на користь держави з відповідача.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 4, 10-12, 76-80, 200, 206, 211, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання сина, який продовжує навчання - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з усіх видів доходу щомісячно, починаючи з 15.03.2021 року, тобто з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною 23 (двадцяти трьох) річного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в дохід держави в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Лугнського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.М. Попова