Справа №582/381/21
Провадження №2-з/760/1328/21
У Х В А Л А

про повернення заяви

03 грудня 2021 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду міста Києва Аксьонова Н.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Табінський Олег Володимирович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Зеніт-Брук» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

06 травня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Недригайлівського районного суду Сумської області з позовом до ТОВ «Росвен Інвест Україна», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський О.В., ТОВ «Зеніт-Брук», в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., 03 лютого 2021 року та зареєстрований в реєстрі за №21676, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» грошових коштів у сумі 24500,86 грн.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення вчинення виконавчих дій, а саме: зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №21676 від 03 лютого 2021 року, що видав приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.

Ухвалами Недригайлівського районного суду Сумської області від 11 травня 2021 року вказану справу та заяву про забезпечення позову передано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.

26 листопада 2021 року справа надійшла до Солом`янського районного суду м. Києва та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 листопада 2021 року для розгляду визначено суддю Аксьонову Н.М.

Дослідивши матеріали поданої заяви, суд приходить до наступного висновку.

Згідно вимог ч.6 ст.151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою заяви про забезпечення доказів або позову встановлено ставку судового збору у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01 січня 2021 року становить 454 грн.

Однак, до заяви не додано документа, що підтверджує сплату судового збору у сумі 454 грн або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

Як на підставу для звільнення від сплати судового збору позивач в позовній заяві покликається на Закон України «Про захист прав споживачів». Однак, вказаний закон до спірних правовідносин не застосовується, оскільки зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом даного позову є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом від 12 травня 1991 року №1023-XII «Про захист прав споживачів». Цим Законом встановлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно ст.1 ч.1 п.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Ураховуючи зазначене, судовий захист прав споживачів здійснюється загальними судами за правилами цивільного судочинства в порядку позовного провадження за позовами фізичних осіб - споживачів товарів, робіт і послуг.

Відтак, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду для дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено (ст. 21 Закону України "Про захист прав споживачів"), тим самим навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

У зв`язку цим, застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до правовідносин можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови, процедури виконання договору, тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають інші правовідносини.

Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

Сформульована правова позиція узгоджується і з практикою Верховного Суду України в питаннях сплати судового збору в справах про захист прав споживачів (ухвала від 01.03.2016 року, справа №6-484ц16).

Однак позивачем не підтверджено, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Натомість з позовної заяви вбачається, що позивач оспорює вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису.

Відповідно до ч.10 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність повернення заяви про забезпечення позову заявнику, оскільки її подано без додержання вимог ст.151 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.151, 153, 260, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Солом`янський районний суд міста Києва.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Солом`янського районного

суду міста Києва Н.М. Аксьонова