ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року

м. Харків

справа № 643/14611/17

провадження № 22-ц/818/131/21

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання - Супрун Я.С.,

сторони справи:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія,

третя особа ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Коваленка Андрія Олександровича, який діє в інтересах Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», на рішення Київського районного суду міста Харкова області від 26 березня 2019 року в складі судді Попрас В.О.

УСТАНОВИВ:

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «МСК» (надалі ТДВ, МСК) на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 61215,00 грн., на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 48791,98 грн. Також просили стягнути з відповідача на користь кожного з позивачів судові витрати.

Позов обґрунтований тим, що 08.04.2016 о 17 годин 15 хвилин сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки CHEVROLET LACETTI, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та мотоциклу HONDA СВ 900F, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Згідно ухвали Московського районного суду м. Харкова від 15.03.2017 по кримінальному провадженню № 643/45/17, винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_3 . На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Шевроле, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 була застрахована в ТДВ «МСК». Згідно звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 73/05/16 вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу склала 78225,18 грн., однак відповідно до полісу № АІ/6976887 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхова сума (лімітів відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 50000, 00 грн. (п`ятдесят тисяч). Пошкоджений в результаті ДТП мотоцикл належить на праві власності ОСОБА_2 20.04.2016 та 10.04.2017 позивачами були подані заяви до МСК про сплату страхового відшкодування, проте виплати страхова компанія не здійснила. Тому ОСОБА_2 просила стягнути з відповідач на її користь 50000, 00 грн. на відшкодування шкоди завданої майну, а також пеню у розмірі 11 215,00 грн. В результаті ДТП ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження та був доставлений до Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О. І. Мещанінова. Сума збитків, які поніс позивач, у зв`язку з перебуванням у лікарні, які не відшкодовані ТДВ становлять 14 035 грн. 97 коп. та пеня у розмірі 3 148,27 грн. В результаті ДТП позивач ОСОБА_1 визнаний інвалідом 2 групи. На дату настання страхового випадку, а саме 08.04.2016 розмір мінімальної заробітної плати складав 1378,00 грн. Тобто відповідач повинен сплатити позивачу ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 24804,00 грн, пеню у розмірі 5563,53 грн. та моральну шкоду, що відшкодовується позивачу, за шкоду завдану її здоров`ю та дорівнює 1240,20 грн (виходячи із суми, яка підлягала до сплати 24 804,00 грн. х 5%). Тому загальна сума збитків, яка не відшкодована позивачці ОСОБА_2 становить 61215,00 грн., позивачу ОСОБА_1 - 48791,98 грн. Також позивачі понесли витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн., які просили стягнути з відповідача.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 26 березня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, стягнуто з ТДВ на її користь 61215.00 грн. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ТДВ на його користь 47551.80 грн У задоволенні позову ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди відмовлено. З відповідача на користь відповідачів стягнуто витрати на правничу допомогу у розмірі по 2500 грн на кожного.

Судове рішення мотивоване тим, що розмір заподіяних збитків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 доведений належними доказами по справі, а тому ТДВ «МСК», як страховик винної у ДТП особи, має відшкодувати шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП здоров`ю та майну постраждалих осіб. Зважаючи на те, що розмір відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу перевищує ліміт відповідальності на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню матеріальна шкода у межах встановленого законом ліміту - 50 000,00 грн. В судовому засіданні доведено, що в результаті ДТП ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я та мало наслідком встановлення ОСОБА_1 другої групи інвалідності. Суд вважав доведеним розмір страхового відшкодування витрат ОСОБА_1 на лікування у сумі 14 035,97 грн та розмір страхового відшкодування шкоди пов`язаної зі стійкою втратою працездатності у сумі 24 804,00 грн. Оскільки з вини ТДВ «МСК» допущено прострочення з виплати страхового відшкодування на користь позивачів, суд задовольнив вимоги останніх про стягнення пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня за кожен день такого прострочення окремо за кожний вид заподіяних втрат та стягнув з ТДВ на користь позивачів пеню. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, оскільки судом встановлено, що позивач отримав відшкодування моральної шкоди вид винної особи ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі Коваленко Андрій Олександрович, який діє в інтересах ТДВ, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати , ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги частково: на користь ОСОБА_2 стягнути 32 593, 82 грн. страхового відшкодування, витрати на правову допомогу у розмірі 2500 грн.,в задоволенні інших вимог відмовити; на користь ОСОБА_1 стягнути 7017,98 грн. страхового відшкодування, пов`язаного з лікуванням, 12 402,00 грн. страхового відшкодування, пов`язаного зі стійкою втратою працездатності та 2500 грн витрат на правову допомогу, в задоволенні інших вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом при визначенні розміру шкоду не було взято до уваги висновки комплексної судової автотехнічної експертизи відео-, звукозапису та фототехнічної експертизи №4664/4665/4666 від 29.11.2016 року, відповідно до яких водій мотоциклу HONDA CB 900F, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 мав технічну можливість уникнути зіткнення з CHEVROLET LACETTI, державний номерний знак НОМЕР_1 шляхом виконання вимог п. 12.3. ПДР України, тому його дії також знаходяться, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. Керуючись п. 36.3. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового відшкодування за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Крім цього суд не врахував, що вартість відновлювального ремонту мотоциклу визначена з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових з вирахуванням ПДВ відповідно до вимог п.36.2 ст. 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( надалі Закон ) дорівнює 65187.65 грн. Тому з ТДВ на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню половина зазначеної суми у розмірі 32593.82 грн. Також враховуючи відповідальність ОСОБА_1 у вчиненні ДТП на користь останнього підлягає стягненню лише половина витрат на лікування та шкоди пов`язаної зі стійкою втратою працездатності у розмірі 7017 .98 грн та 12402 грн відповідно. Судом також не взято до уваги п. 36.3. ст. 36 Закону прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування призупиняється на час розгляду в цивільній, господарській чи кримінальній справі. Тому нарахування пені за дійсним позовом є безпідставним. Суд також не обґрунтував підстави стягнення на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 3148, 30 грн., адже сума витрат на лікування у розмірі 14 035, 97 грн., витрат за шкоду, пов`язану зі стійкою втратою працездатності - 24 804, 00 грн та пеня у розмірі 5 563, 53 грн., що загалом складає 44 403, 5 грн., втім, у резолютивній частині рішення суду першої інстанції стягнуто з ТДВ МСК суму у розмірі 47 551, 80 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачі просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін. Посилається на те, що рішення суду є законним та обґрунтованим, вина ОСОБА_3 у вчиненні ДТП встановлена за результатами розгляду кримінальної справи і тому не може обговорюватися під час розгляду дійсного позову до страховика винної особи. Доводи апелянта щодо пропуску встановленого законом строку звернення до ТДВ з заявою про виплату страхового відшкодування є необґрунтованими. ОСОБА_2 у день ДТП повідомила ТДВ про ДТП і подала заяву про виплату страхового відшкодування. Повторно заяви про виплату страхового відшкодування були подані позивачами 10.04.2017, оскільки вони намагалися виконати незаконну вказівку страховика про надання рішення суду про винуватість ОСОБА_3 . Тому суд дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування. При цьому суд правильно стягнув пеню у розмірі 11215,00 грн на користь ОСОБА_2 та у розмірі 3148,27 грн за не своєчасну виплату та 5 563,53 грн. на користь ОСОБА_1 . Зазначена апелянтом сума у розмірі 3246,30 грн, як безпідставно стягнута є пенею нарахованою за несвоєчасну виплату страховиком витратна лікування, що розрахована судом з арифметичною помилкою, а саме замість належної суми у розмірі 3148,27 грн стягнуто помилково 3246,30 грн.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд керується ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін у справі та третьої особи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву не неї,колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, 08 квітня 2016 року приблизно о 17 год. 15 хв. ОСОБА_3 , керуючи власним технічно справним автомобілем CHEVROLET LACETTI, р.н. НОМЕР_3 , рухався в м. Харкові по пр. Ювілейному зі сторони вул. Гвардійців Широнінців в напрямку пр. Льва Ландау. На шляху свого руху ОСОБА_3 зупинив керований ним автомобіль на парковці, яка розташована поблизу будинку № 45-А по пр. Ювілейному. Через деякий час ОСОБА_3 , не переконавшись в безпеці, поновив рух та став виконувати маневр розвороту, при цьому, не надав дороги мотоциклу HONDA СВ 900F р.н. НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався по пр. Ювілейному зі сторони вул. Гвардійців Широнінців в напрямку пр. Льва Ландау, чим грубо порушив вимоги п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, якими передбачено, що водій, виконуючий поворот наліво або розворот не на перехресті з крайнього відповідного положення на проїжджій частині даного напрямку, повинен уступити дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконання цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїжджій частині і попутним транспортним засобам». В результаті чого відбулося зіткнення автомобіля CHEVROLET LACETTI, р.н. НОМЕР_3 , з мотоциклом HONDA СВ 900F ,р.н. НОМЕР_5 . Водій мотоцикла ОСОБА_1 внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому діафізу обох кісток лівої гомілки в середньої третині зі зміщенням, що належить до категорії середнього ступню тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15.03.2017 ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням винної особи з потерпілим. Провадження по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.1 ст. 286 КК України закрито (а.с. 63-64).

Статтею 1187 ЦК України передбачені підстави і порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, частиною першої цієї статті встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другої статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні ДТП доведена у кримінальній справі №643/45/17 не позбавляє ТДВ права доводити протиправність дій інших учасників ДТП та причинний зв`язок цієї протиправності із завданою шкодою в цивільному процесі при вирішенні спору про відшкодування завданої в результаті ДТП шкоди.

Верховний Суд у постанові від 16.04.2019 у справі № 927/623/18 зазначив про те, що відповідно до ст.1188 Цивільного кодексу України, необхідно встановити ступінь вини кожного із володільців джерела підвищеної небезпеки перед іншим із них, та, виходячи з встановленого, застосувати правила відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Крім того, не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо.

Згідно даних висновку комплексної судової автотехнічної експертизи відео-, звукозапису та фототехнічної експертизи№4664/4665/4666 від 29.11.2016 року водій мотоциклу HONDA CB 900F, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 мав технічну можливість уникнути зіткнення з CHEVROLET LACETTI, державний номерний знак НОМЕР_1 шляхом виконання вимог п. 12.3. ПДР України, тому його дії також знаходяться, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди ( т. 1 а.с. 138 - 158)

Розмір відповідальності за завдання шкоди в перебуває в прямій залежності від ступеня вини водіїв транспортних засобів., тобто ступеня фактичного виконання Правил дорожнього руху в тій дорожній ситуації, яка фактично передувала моменту зіткнення позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Тому судова колегія вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо необхідності врахування наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні ДТП і визначає ступінь вини кожного з учасників виходячи з того, що в дорожній обстановці, що склалася ОСОБА_1 порушив п.12.3 ПДР, а саме мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_3 шляхом негайного вжиття заходів для зменшення швидкості аж до зупинки мотоциклу. Тому дії ОСОБА_1 знаходяться з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. ОСОБА_3 порушив п.п. 10.1. та п. 10.4 ПДД, а саме перед початком руху та виконанням маневру розвороту не пересвідчився, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, що з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. Оцінивши дії кожного водія у механізмі виникнення ДТП судова колегія приходить до висновку про те, що ступінь вини ОСОБА_1 у виникненні ДТП складає 20% , а Щербака відповідно 80 %.

Суд першої інстанції зазначених обставин не встановив та помилково вважав, що у виникненні ДТП винний лише ОСОБА_3 .

Згідно вимог ст.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 ( в редакції що діяла на час виникнення спірних правовідносин ( надалі Закон № № 1961-IV ) об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Цивільна-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ТДВ «МСК» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ 6976887 від 09.04.2015 року ( т.1 а.с.10)

Згідно зі ст.6 Закону України № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом ст.ст. 9, 2231 Закону № 1961-IV , настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування шкоди завдану життю та здоров`ю та майну потерпілого відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Відповідно до полісу № АІ/6976887 від 09.04.2015 року, страхова сума (лімітів відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 50000, 00 грн.; за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю 100 000, 00 грн.; франшиза 0 грн. (а.с.121).

Відповідно до звіту №73/05/16 про оцінку колісного транспортного засобу, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 від 05 липня 2016 року (надалі - Звіт), дійсна ринкова вартість мотоциклу HONDA СВ 900F, р.н. НОМЕР_5 становить 104 942,29 грн. Вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 78 225,18 грн. (т.1 а.с.80-93).

Зазначений мотоцикл належить на праві власності ОСОБА_2 ( а.с. 9).

Крім цього, в результаті ДТП ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, що спричинили стійку втрату працездатності та був визнаний інвалідом другої групи. Сума збитків пов`язана з лікуванням ОСОБА_1 доведена належними та допустимими доказами, яким суд дав відповідну оцінку та становить 14035.97 грн.

Розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності правильно розрахований судом відповідно до вимог п.26.1 ст. 26 Закону № № 1961-IV та дорівнює 24804.00 грн.

СК наведений вище розмір відшкодування не оспорювала, в апеляційній скарзі посилалася лише на те, що при стягненні з неї страхового відшкодування повинна бути врахована вина ОСОБА_1 у розмірі 50%.

Враховуючи , що з мотивів викладених вище судова колегія дійшла до висновку, що ОСОБА_1 на винуватий у виникненні ДТП на 20%, визначену судом суму: - відшкодування шкоди завданої майну ОСОБА_2 належить зменшити з 78 225,18 грн до 62 580,16 грн.

Крім цього, відповідно до вимог п. 36.4. ст. 36 Закону № № 1961-IV у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна

(транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану

вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Доказів фактичного проведення ремонту мотоциклу та вартості такого ремонту позивачі не надали.

Тому визначений судовою колегією розмір відшкодування підлягає зменшенню на розмір податку на додану вартість ( 20 %) і дорівнює 50064.00 грн.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 523/5890/15-ц (провадження № 61-18781св18). всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов`язані компенсацією страховиком збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування ПДВ. В зв`язку з цим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, що підлягає до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (пункт 36.4 статті 36 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), ПДВ не нараховується, окремим рядком не виділяється і страховики не є платниками ПДВ по таких операціях. У разі, якщо страхові суми спрямовуються безпосередньо на придбання у платника ПДВ послуг з ремонту, заміщення, відтворення застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, що мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум ПДВ, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах. Зазначені зобов`язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. У випадку не проведення фактичного ремонту транспортного засобу, податкові зобов`язання не виникають.

Враховуючи, що шкода завдана майну потерпілого обмежена встановленим договором лімітом у розмірі 50000 грн. рішення суду про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 50 000 грн є законним та обґрунтованим, в іншій частині рішення підлягає зміні зі зменшенням сум що підлягають стягненню.

Відповідно до ч.3 ст.1193 ЦК вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання.

За змістом частин 1, 2 ст.1195 ЦК фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Тому судова колегія погоджується з висновком суду що з МСК на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню збитки пов`язані з лікуванням ОСОБА_1 у розмірі 14035.97 грн та відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності у розмірі 24804,00 грн.

Матеріали справи містять докази звернення позивачів до МСК з заявою про виплату страхового відшкодування 10.04.2016 ( т.1 а.с. 13,15)

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний ( п. 36.2 ст. 35 Закону № 1961-IV)

Протягом 90 днів та до теперішнього часу МСК на звернення позивачів не відповіла та жодних виплат не здійснила.

Ухвала Московського районного суду від 15.03.2017 у кримінальній справі № 643/45/17 набрала законної сили 23.03.2016 та була додана до звернення ОСОБА_1 , що підтверджується змістом його звернення ( т.1 а.с. 15).

Тому судова колегія також не погоджується з доводами апеляційної скарги щодо безпідставного стягнення судом пені в порядку визначеному п. 36.5. ст. 35 Закону № 1961-IV.

За змістом зазначеної норми права за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до наведеного позивачами розрахунку за період з 09.07.2017 по 25.04.2018 пеня за несвоєчасну виплату страхового відшкодування завданої ОСОБА_5 матеріальної шкоди дорівнює 11215,00 грн., за несвоєчасну виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування збитків пов`язаних із лікуванням та завданих стійкою втратою потерпілим працездатності дорівнює 3148,27 та 5563,53 відповідно.

Тому з СК на користь ОСОБА_5 підлягає стягненню сума страхового відшкодування 50000 грн та пеня в розмірі 11250,00 грн, а всього 61215 грн. На користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 14 035, 97 грн., витрат за шкоду, пов`язану зі стійкою втратою працездатності, 3148.27 пені за несвоєчасну виплату зазначеної суми, 24 804, 00 грн витрат за шкоду, пов`язану зі стійкою втратою працездатності та пені у розмірі 5 563, 53 грн у зв`язку з несвоєчасною виплатою зазначених витрат, що загалом складає 47 551, 80 грн.

Оскільки судом правильно визначено суму стягнення, а доводи апеляційної скарги є обґрунтованими лише в частині помилкового висновку суду про винуватість у вчиненні ДТП лише ОСОБА_3 та як наслідок розміру майнової шкоди завданої ОСОБА_2 , апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду зміні з викладенням мотивувальної частини рішення в редакції цієї постанови.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376,381,382,384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Коваленка Андрія Олександровича, який діє в інтересах Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду міста Харкова області від 26 березня 2019 року змінити виклавши резолютивну частину рішення в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 лютого 2021 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук