ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м.Кривий Ріг

Справа № 210/4286/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.,

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2021 року, яка ухвалена суддею Чайкіною О.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 01 листопада 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

05 серпня 2021 року позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал», третя особа Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, про захист порушеного права споживача фінансових послуг та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно з поданням позовної заяви позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , подав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні ВП 65279509 на підставі виконавчого напису № 12287 від 25.01.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Горай О.С. про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в розмірі 19127 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 серпня 2021 року заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , подав заяву про забезпечення позову у справі по захист порушеного права споживача фінансових послуг та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню повернуто.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал», третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, про захист порушеного права споживача фінансових послуг та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - залишено без руху, оскільки позивачем при звернені до суду не сплачено судовий збір у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Позивачу надано строк для усунення недоліків, що не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Роз`яснено, що інакше позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 серпня 2021 року заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про забезпечення позову у справі по захист порушеного права споживача фінансових послуг та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задоволено.

Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 12287 від 25.01.2021 року вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в розмірі 19127,00 грн. у виконавчому провадженні № 65279509, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесею Вікторівною.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2021 року позовну заяву ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал», третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна про захист порушеного права споживача фінансових послуг та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, визнано неподаною та повернуто позивачу.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.08.2021 року у справі №210/4286/21, про зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №12287 від 25.01.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в розмірі 19127,00 грн. у виконавчому провадженні №65279509, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесею Вікторівною.

Роз`яснено ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із вказаною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , просить ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Вказує, що позивач підлягає звільненню від сплати судового збору, як споживач фінансових послуг.

Не погоджується з висновком суду про те, що позивач є споживачем нотаріальних послуг, так як при вчиненні виконавчого напису нотаріусом за заявою стягувача, боржник не приймає безпосередню участь, та не виступає споживачем послуг.

Посилається на правові позиції Верховного Суду, які викладені в постановах від 26 лютого 2020 року у цивільній справі за № 643/2870/18 та від 12 серпня 2020 року у цивільній справі за № 638/6060/18.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, відповідно до ухвали суду від 09 серпня 2021 року, не виконав вимоги, визначені ч. 1 ст. 185 ЦПК України, у встановлений судом строк та з заявою про продовження строку для усунення недоліків у позові, станом на 01 листопада 2021 року, не звертався, тому згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України матеріали позовної заяви вважаються неподаними і повертаються позивачу.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набула чинності для України з 11.09.1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал», третя особа Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, про захист порушеного права споживача фінансових послуг та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал», третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, про захист порушеного права споживача фінансових послуг та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - залишено без руху, оскільки позивачем, при зверненні до суду не сплачено судовий збір у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте, системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги, встановленому статтею 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати, що споживачі не мають пільги щодо сплати судового збору, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

За основу приймається те, що стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову.

Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судовий збір» у частині 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» слова «державного мита» замінені словами «судового збору».

Отже, при прийнятті Закону України «Про судовий збір», законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.

Порушені права можуть захищатися, як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу (при поданні апеляційної та касаційної скарг). Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завданням якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів», стаття 2 ЦПК України).

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц (провадження № 14-57цс18).

Згідно зі статтею 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав, шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 87 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат» (далі Закон № 3425-ХІІ) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог статті 87 Закону № 3425-ХІІ, Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі Перелік).

Згідно з пунктом 2 вказаного Переліку, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до статті 90 Закону № 3425-ХІІ стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому вчинення виконавчого напису це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника.

Оскільки вчинення виконавчого напису нотаріусом є одним з видів позасудового захисту прав кредитора, а безпосередньо виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», кредитор після вчинення нотаріусом виконавчого напису, має право звернутися до органів державної виконавчої служби або до приватного виконавця з метою примусового стягнення заборгованості за кредитом.

При цьому нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Це суперечить правовому статусу нотаріуса, визначеному у статтях 1, 9 Закону № 3425-ХІІ.

При стягненні за виконавчим написом нотаріуса, боржник не позбавлений права на захист своїх прав. Стягнення провадиться в рамках виконавчого провадження, яке дозволяє боржнику користуватися правом захисту, в тому числі судового. Предметом позову в таких справах є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі.

Таким чином, позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин. У випадку пред`явлення вищевказаного позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

У справі, яка переглядається, ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , як споживач, що звернувся до суду з позовом про захист своїх прав, звільнений від сплати судового збору за подання позову про захист порушеного права споживача фінансових послуг та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Суд першої інстанції не врахував наведеного та безпідставно повернув позивачу, поданий ним позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал», третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна про захист порушеного права споживача фінансових послуг та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Судові процедури повинні бути справедливими, особа не може бути безпідставно позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Відповідно до практики ЄСПЛ пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим, там де такі суди існують, гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов`язків» (рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland») від 26 жовтня 2000 року).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною у практиці ЄСПЛ (рішення у справах «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції.

Суд першої інстанції порушив вищенаведені норми процесуального права та викладені в рішеннях ЄСПЛ загальні засади судочинства стосовно права особи на доступ до суду й обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було порушено право позивачки на вільний доступ до правосуддя та постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому ухвала суду підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням матеріалу до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , - задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2021 рокускасувати та направити матеріали за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал», третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна про захист порушеного права споживача фінансових послуг та визнання виконавчого напису нотаріуса таким,що не підлягає виконанню до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 16 грудня 2021 року

Головуючий:

Судді: