Ухвала

Іменем України

17 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 710/1131/21

провадження № 61-19944ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - Солом`янський районний відділ Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 10 серпня 2021 року у складі судді Сивоконя С. С. та постанову Черкаського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року у складі колегії суддів: Бородійчука В. Г., Єльцова В. О., Нерушак Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця та просив суд скасувати постанову державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Тимощука В. В. про встановлення тимчасового обмеження скаржнику у праві виїзду за межі України. Також просив суд поновити строк для скасування постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження скаржнику у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, оскільки був пропущений з поважних підстав, так як про спірну постанову скаржник дізнався 12 липня 2021 року.

Скарга мотивована тим, що скаржник добровільно надав стягувачу кошти на утримання дитини безпосередньо в руки або грошовими переказами, а також придбав для дитини необхідні речі та возив на море. Вважав, що заборгованість зі сплати аліментів утворилася не з його вини.

Крім того, вказував, що на підставі трудового договору від 04 лютого 2019 року укладеного з Автотранспортним підприємством Грицюса А., де працює водієм Міжнародних перевезень Транспортного засобу. Дане підприємство є основним місцем роботи та основним джерелом доходу. Специфіка умов праці та виконання трудових обов`язків потребують систематичного виїзду за межі України, тому існування обмеження виїзду за кордон не дає можливості працевлаштування за кордон, що призводить до погіршення матеріального становища.

Отже, винесення спірної постанови можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 10 серпня 2021 року, залишеною без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року, відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження скаржнику у праві виїзду за межі України.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, мотивував своє рішення тим, що заява ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку підлягає задоволенню, оскільки боржник отримав постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 09 жовтня 2018 року лише 12 липня 2021 року, що не спростовувалося та не заперечувалося державним виконавцем. Проте, вимоги скарги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки, ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліментів по виконавчому провадженню, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, не погашено.

У грудні 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 10 серпня 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу у повному обсязі.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди під час розгляду скарги не встановили факт ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань на час винесення оскаржуваної постанови виконавця. Також, на думку заявника, суди не врахували, що ОСОБА_1 працює за кордоном. Крім того, заявник вважає, що заборгованість зі сплати аліментів у виконавчому провадженні виникла саме з вини неналежного виконання своїх обов`язків виконавчою службою.

У відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту ухвали Шполянського районного суду Черкаської області від 10 серпня 2021 року та постанови Черкаського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року вбачається, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою від 17 жовтня 2011 року № 29347995 відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №2-н-109 виданого 15 вересня 2011 року Шполянським районним судом Черкаської області.

09 жовтня 2018 року головним державним виконавцем Соснівського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Тимощуком В. В. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно судового наказу №2-н-109 виданого 15 вересня 2011 року.

За відомостями вищезазначеної постанови після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_1 утворилася заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір згідно розрахунку від 30 вересня 2018 року за період з 13 вересня 2011 року по 30 вересня 2018 року в розмірі 66 346,23 грн, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

У статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною другою, третьою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Згідно з пунктом 9 частини 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, як забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Положеннями частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, зокрема, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Встановивши, що станом на час ухвалення оскаржуваної постанови ОСОБА_1 мав заборгованість зі сплати аліментів з 13 вересня 2011 року по 30 вересня 2018 року в сумі 66 346,23 грн, суди дійшли висновку, що дії державного виконавця в частині встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відповідають положенням Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, суди врахували, що трудовий договір між боржником та Автотранспортним підприємством укладено 04 лютого 2019 року, тобто вже після винесення державним виконавцем постанови про встановлення обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Ураховуючи наведене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що дії державного виконавця здійсненні з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та не призвели до порушень прав заявника, а тому скарга ОСОБА_1 не підлягала задоволенню.

Касаційна скарга не містить обґрунтованих посилань на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, а зводиться до незгоди заявника із ухваленими судовими рішеннями, законність та обґрунтованість яких доводами касаційної скарги не спростована.

Ураховуючи наведене, ухвала Шполянського районного суду Черкаської області від 10 серпня 2021 року та постанова Черкаського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року, ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Керуючись частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадженняу справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 10 серпня 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак