У х в а л а

22 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 361/3422/19

провадження № 61-2228 ск 21

Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про встановлення факту перебування у трудових відносинах, стягнення заробітної плати та зобов`язання вчинити певні дії,

В с т а н о в и в:

10 лютого 2021 року ОСОБА_1 надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року і передати справу на новий розгляд.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Статтею 390 ЦПК України визначено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Указану касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження, і заявник порушує клопотання про поновлення цього строку, вказуючи на те, що вона вже зверталась до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року, однак її скаргу було повернуто. Вважає, що вказана причина свідчить про поважність пропуску строку на касаційне оскарження.

Надане заявником клопотання є необґрунтованим у зв`язку з тим, що залишаючи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2020 року та на постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року, подану нею у жовтні 2020 року, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду в ухвалі від 16 листопада 2020 року детально роз`яснив заявнику про недоліки її касаційної скарги і необхідність їх усунення для звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою на судові рішення, зазначені в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України. Однак, заявник не усунув вказані в ухвалі Верховного Суду недоліки, у зв`язку з чим її касаційну скаргу було повернуто. Тому, оскільки Верховним Судом вже була надана заявнику можливість на виправлення недоліків її касаційної скарги та вона їх не усунула, суд вважає, що причини пропуску строку на касаційне оскарження є неповажними.

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно надати до суду обґрунтовану заяву про поновлення строку на касаційне оскарження (з доданими до неї відповідними доказами) або навести інші підстави для поновлення строку на касаційне оскарження рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року.

Крім того, в порушення вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено чітко та належним чином підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Як убачається із касаційної скарги, заявник оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанцій, визначені в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України.

У частині другій статті 389 ЦПК України зазначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні; у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Хоча касаційна скарга ОСОБА_1 і містить посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також окремі посилання на постанови Верховного Суду, однак її зміст не формує чітких підстав касаційного оскарження у розумінні частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки заявником не зазначено, яку саме норму права та висновок щодо застосування цієї ж норми, викладений у постановах Верховного Суду, не було враховано судом апеляційної інстанції при винесенні оскаржуваного рішення, а також, чи подібні ці правовідносини.

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно надати до суду належним чином оформлену касаційну скаргу із зазначенням у ній, чітко та належним чином підстави (підстав) касаційного оскарження, визначені в пунктах 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються її копії відповідно до кількості учасників справи.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 необхідно надати належним чином оформлену за змістом касаційну скаргу, яка має бути подана до суду із доданими до неї копіями у відповідній кількості для інших учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. За змістом частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог цього Кодексу щодо форми і змісту, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без руху з наданням їй можливості усунути вищевказані недоліки.

На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

У х в а л и в:

Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року, та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 22 березня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі неподання заяви для поновлення строку касаційного оскарження або якщо наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Ігнатенко