Дата документу 29.01.2021

Справа № 320/3449/19
Провадження № 2/937/218/20
РІШЕННЯ
07 грудня 2020 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: Редько О.В.,
за участі секретаря Колеснікової Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Мелітопольський м`ясокомбінат» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором поставки товару,
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ.
Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовною заявою, в якій просить:
- стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Мелітопольський м`ясокомбінат» заборгованість за поставлений товар у розмірі 40 324 грн. 84 грн.;
- стягнути з відповідача судові витрати.
ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ.
Від представника позивача адвоката Кальченко А.В. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, та без участі позивача. Просить задовольнити позовні вимоги. Крім того, від представника позивача на адресу суду надійшли письмові пояснення щодо обставин справи, в яких зазначено, що відповідачем на підставі договору поставки товару № 280 від 25.10.2018 року, підписаний акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.03.2019 року по 20.03.2019 року з початковим сальдо 57 306 грн. 79 коп. відповідач частково розраховувалась за видатковими накладними, які не є предметом спору. За видатковими накладними за період з 01.03.2019 року по 13.03.2019 року відповідач ОСОБА_1 заборгованість не сплатила, а тому виставлена вимога про сплату боргу в загальній сумі 40 324 грн. 84 коп. відповідач не перебувала в трудових відносинах з Акціонерним товариством «Мелітопольський м`ясокомбінат», оскільки 25.10.2018 року було укладено договір оренди № 281. 25.10.2018 року між сторонами було укладено договір поставки товару № 280. Відповідач здійснювала підприємницьку діяльність в якості приватного підприємця. ОСОБА_2 не має відношення до розрахунків між АТ «Мелітопольський м`ясокомбінат» та відповідачем, оскільки вказаній особі повноважень на отримання грошових коштів не давали. З наданих відповідачем роздруківок чеків АТ КБ «Приватбанк» не вбачається цільове призначення сплачених коштів.
Від відповідача по справі на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на наступне. В жовтні 2018 року вона за оголошення отримала від позивача Акціонерного товариства «Мелітопольський м`ясокомбінат» пропозицію роботи продавчині в фірмовій крамниці позивача, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Умовою для прийняття на роботу була реєстрація як фізичної особи підприємця. Відповідач повинна була реалізовувати поставлену продукцію в означеному торгівельному павільйоні за цінами та асортиментом, встановленим Акціонерним товариством «Мелітопольський м`ясокомбінат». За вказану роботу позивачем сплачувалась грошова винагорода в розмірі мінімальної оплати та надавались гроші на оплату податків в ЄСВ. В березні 2019 року позивач Акціонерне товариство «Мелітопольський м`ясокомбінат» на вимогу позивача пообіцяв оформити трудові відносини, у зв`язку з чим вона припинила підприємницьку діяльність, про що було відомо позивачу. Зазначає також, що всі кошти, які вона отримувала за продаж продукції, перераховувала на банківський рахунок директора департаменту з продажу продукції Акціонерного товариства «Мелітопольський м`ясокомбінат» № НОМЕР_1 , який був відкритий в АТ КБ «Приватбанк». Після припинення підприємницької діяльності товар позивач продовжував поставляти в магазин, ніяких коштів за це позивач не вимагав. За березень 2019 року відповідач отримала грошову виручку від реалізованої продукції на загальну суму 14 981 грн., яку сплатила на необхідний банківський рахунок через термінал АТ КБ «Приватбанк» (TS211554), який знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Василівка, бул. Центральний, 7 та через термінал АТ КБ «Приватбанк», який знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Василівка, пров. Шкільний, 2 (TS 200430). Оскільки позивач так і не надав відповідачу копію наказу про прийом на роботу, вона припинила виконувати роботу, отримавши за період з 01 по 18 березня 2019 року оплату в розмірі 1 650 грн. гроші отримала готівкою з коштів, виручених від реалізованої продукції за цей період часу.
Від представника відповідача на адресу суду надійшла заява, в якій він просить відмовити в задоволенні позову, оскільки додані до позовної заяви накладні не підтверджують існування заборгованості, а тому є неналежними доказами. Зокрема, згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Згідно ст. 9 цього Закону зазначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися заведені облікові документи. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Отже, доказом існування заборгованості є данні рахунків бухгалтерського обліку, а також акти звірки. При зверненні з позовом до суду позивачем не надано доказів існування заборгованості, в тому числі з посиланням на період на протязі якого ця заборгованість і на підставі чого утворилась. Крім того, від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання, в якому він просить відмовити в задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача суми понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 400 грн., посилаючись на те, що позивачем не надано достовірних доказів понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Також на адресу суду від представника відповідача надійшла заява, в якій він просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на наступне. Позивачем до позову надані накладні за період з 01 березня 2019 року по 13 березня 2019 року, згідно яких поставлено товар на загальну суму 57 024 грн. 84 коп., за які відповідач сплатив 16 700 грн., однак позивач на це в позовній заяві не звертає уваги. Отже, сума несплаченого товару поставленого в означений період складає 40 234 грн. 84 коп. Позивачем для обґрунтування розміру заявлених позовних вимог мав надати документи, що підтверджують оплату ОСОБА_1 поставленого товару. Згідно «Акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.03.2019 року по 20.03.2019 року» між Акціонерним товариством «Мелітопольський м`ясокомбінат» та ФОП ОСОБА_1 стан взаємних розрахунків, за поставлений товар за даними обліку позивача, складає: дебет 38 371 грн. 30 коп., кредит 28 780 грн. 14 коп. Борг відповідача згідно цього акту за поставлений в березні 2019 року товар складає 9 951 грн. 16 грн. Тобто розмір заявлених позовних вимог суттєво відрізняється від суми, яка міститься в накладних, які надані в якості підтвердження суми позовних вимог та відрізняється від суми заборгованості відповідача, яка зазначено в акті звірки. Також представник відповідача зазначає, що твердження позивача про те, що йому стало відомо про факт припинення ОСОБА_1 підприємницької діяльності лише 30 квітня 2019 року не відповідає дійсності. Так позивач має право власності на торгівельний павільйон, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана торгівельна точка є тимчасовою спорудою малої архітектурної форми, з розміщеним на ній зображенням торгівельної марки позивача й написом « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Реалізація відповідачем продукції в березні 2019 року здійснювалась саме за вказаною адресою. Вказане торгівельне приміщення ніколи не перебувало в оренді у ОСОБА_1 як у ФОП, так і як у фізичної особи. Між сторонами ніколи не укладалось правочинів з франчайзингу щодо використання відповідачем належних Акціонерному товариству «Мелітопольський м`ясокомбінат» прав з метою продажу продукції позивача та/або надання позивачу послуг по реалізації його продукції. Позивачем не надано доказів щодо укладення договору комерційної концесії, франчайзингу, сумісної діяльності, надання послуг з реалізації продукції тощо, щодо користування означеним торговим приміщенням для реалізації продукції Позивача. Здавання грошової виручки, отриманої від реалізації продукції здійснювалось відповідачем шляхом поповнення банківського карткового рахунку пов`язаної з позивачем фізичної особи. Так за березень 2019 року відповідач здала грошову виручку від реалізованої продукції на загальну суму 14 981 грн., переказавши готівку на рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ КБ «Приватбанк» через термінали TS211554, TS200430. Представником позивача з`ясовано, що вказаний рахунок належить ОСОБА_2 , яка займає посад директора ПраТ «Торговий дім «Вакула». З огляду на викладене, представник відповідача вважає, що ОСОБА_1 виконувала роботу на користь позивача як найманий працівник, тобто в березні 2019 року між Акціонерним товариством «Мелітопольський м`ясокомбінат» та ОСОБА_1 фактично існували трудові відносини, а не відносини між двома суб`єктами господарювання з приводу поставки товару. Грошова сума в розмірі 40 324 грн. 84 коп. заявлена позивачем як несплачений борг за поставлений товар є нічим іншим, як вартістю нереалізованої відповідачем фірмової продукції позивача, при виконанні робіт на користь позивача, а не несплаченою сумою за поставлений товар.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.
25 жовтня 2018 року між Акціонерним товариством «Мелітопольський м`ясокомбінат» та Фізичною особою підприємцем було укладено договір поставки товару № 280.згідно умов договору постачальник зобов`язується передавати у власність покупця м`ясо продукцію, в подальшому товар, а покупець зобов`язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату на цього Договору. Покупець здійснює оплату поставленого товару в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 5 календарних днів з моменту прийняття товару /а.с.5/.
Згідно видаткової накладної № 9674 від 01 березня 2019 року ФОП ОСОБА_1 прийняла від Акціонерного товариства «Мелітопольський м`ясокомбінат» продукцію на суму 6 124 грн. 86 коп. /а.с.6/.
Згідно видаткової накладної № 9946 від 04 березня 2019 року ФОП ОСОБА_1 прийняла від Акціонерного товариства «Мелітопольський м`ясокомбінат» продукцію на суму 981 грн. 71 коп. /а.с.7/.
Згідно видаткової накладної № 9923 від 04 березня 2019 року ФОП ОСОБА_1 прийняла від Акціонерного товариства «Мелітопольський м`ясокомбінат» продукцію на суму 6 486 грн. 23 коп. /а.с.8/.
ІV. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА.
Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як вбачається з вимог ст.ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.
За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором. Законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.
Згідно з ст. 526, ст. 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Зі змісту ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Як було встановлено судом, між Акціонерним товариством «Мелітопольський м`ясокомбінат» та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір поставки № 280, за умовами якого постачальник зобов`язався передавати у власність покупцю м`ясопродукцію, а покупець зобов`язується приймати поставлений товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах Договору.
На виконання договору поставки Акціонерним товариством «Мелітопольський м`ясокомбінат» було доставлено продукції на загальну суму 40 324 грн. 84 коп., що підтверджується видатковими накладними. Однак ОСОБА_1 не виконано зобов`язання по оплаті поставленого товару на вказану суму.
Як вбачається зі змісту позову та наданих позивачем, відповідачем та представником відповідача письмових пояснень, доказів, які містяться в матеріалах справи, фізична особа підприємець ОСОБА_1 припинила свою підприємницьку діяльність саме 01.03.2019 року. Однак позивачу вказаний факт був невідомий. У зв`язку з вказаною обставиною Акціонерним товариством «Мелітопольський м`ясокомбінат» продукція продовжувала поставлятись ОСОБА_1 саме як фізичній особі підприємцю в період з 01.03.2019 року по 13.03.2019 року.
В письмових поясненнях відповідач зазначає, що вона отримала від позивача пропозицію щодо працевлаштування у фірмовому магазині Акціонерного товариства «Мелітопольський м`ясокомбінат» продавчинею, однак за умови, що вона зареєструється у встановленому законом порядку як фізична особа підприємець. В подальшому позивачем було запропоновано ОСОБА_1 оформити трудові відносини, а тому вона припинила свою діяльність як фізична особа підприємець. Відповідач продовжувала отримувати та реалізовувати продукцію Акціонерного товариства «Мелітопольський м`ясокомбінат» вважаючи себе вже найманим працівником.
З аналізу норм КЗпП найманим працівником є фізична особа, яка виконує роботу за наймом, уклала письмовий трудовий договір, контракт з керівником підприємства будь-якої форми власності із визначенням умов трудової діяльності особи, за якою вона одержує обговорену при найманні оплату готівкою або в натуральному вигляді.
Однак суду не був наданий трудовий договір ані представником позивача, ані відповідачем, таким чином ОСОБА_1 не була найманим працівником Акціонерного товариства «Мелітопольський м`ясокомбінат».
Всупереч вказаних обставин, ОСОБА_1 продовжувала приймати та реалізовувати товар, який постачався Акціонерним товариством «Мелітопольський м`ясокомбінат».
Верховний Суд України на спільному засіданні Судових палат у цивільних та господарських справах 4 грудня 2013 року ухвали постанову у справі № 6-125цс13, предметом якої був спір про визнання припинення зобов`язання за іпотечним договором і зробив правовий висновок про те, що з огляду на положення ст.ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, ст.ст. 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» однією із особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи підприємця є те, що у разі припинення суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном та оскільки основне зобов`язання за кредитним договором не припинилося, тому немає підстав для припинення і іпотеки.
Таким чином, припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 не є підставою для припинення виконання зобов`язання щодо сплати за поставлений товар.
Посилання представника відповідача на те, що ОСОБА_1 перераховувались гроші за проданий нею товар на банківський рахунок ОСОБА_2 , судом не приймається до уваги, оскільки надані копії квитанції не містять жодної інформації щодо цілі здійснення грошового переказу. В квитанція лише зазначено наступне «поповнення картки по рахунку». Отже суд не має можливості встановити, чи дійсно ОСОБА_1 саме таким чином сплачували грошові кошти за поставлений товар Акціонерному товариству «Мелітопольський м`ясокомбінат».
На підставі викладеного, аналізуючи зібрані по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими, а тому позов про стягнення заборгованості за договором поставки товару підлягає задоволенню.
Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 1 921 грн. 00 коп.
Керуючись ст.ст. 12, 81,247, 258, 263-265, 273 ЦПК України
Позовну заяву Акціонерного товариства «Мелітопольський м`ясокомбінат» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором поставки товару - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Мелітопольський м`ясокомбінат» заборгованість за поставлений товар в розмірі 40 324 / сорок тисяч триста двадцять чотири/ грн. 84 /вісімдесят чотири/ коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Мелітопольський м`ясокомбінат» суму сплаченого судового збору в розмірі 1 921 /одна тисяча дев`ятсот двадцять одна/ грн. 00 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство «Мелітопольський м`ясокомбінат», , юридична адреса: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Героїв України, буд. 175.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса мешкання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений 17 грудня 2020 року.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду

Запорізької області: О.В. Редько