Справа № 654/4024/20
Провадження №2/654/269/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2021 року Голопристанський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Сіянко В.М.,

за участю секретаря Петришак В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голопристанського районного суду Херсонської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

у с т а н о в и в:

23 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до постанови Херсонського апеляційного суду від 29.01.2020 відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на її користь на утримання доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 02.05.2019 і до закінчення ОСОБА_1 навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Але відповідач неналежним чином виконував свій обов`язок, у зв`язку з чим виникла заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 6862,51 грн. З посиланням на ст. 196 СК України позивачка просила стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 19283,80 грн, а також стягнути понесені судові витрати.

Позивачка у судове засідання не з`явилася. 14 січня 2021 року до суду надійшла заява від представника позивачки, адвоката Радченко О.В., про розгляд справи без участі позивачки та її представника.

Ухвалою суду від 18 січня 2021 року продовжено ОСОБА_2 строк на підготовку та подання відзиву до 03 лютого 2021 року.

05 лютого 2021 року до суду надійшов відзив від відповідача ОСОБА_2 , в якому вказано, що з розрахунком пені не згоден, заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини, а з об`єктивних причин. Також відповідач зауважив, що неустойка (пеня) не повинна перевищувати 100 відсотків заборгованості зі сплати аліментів. Крім того, відповідач має на утриманні другу доньку та матір-пенсіонерку.

09 лютого 2021 року до суду від позивачки ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив. Позивачка не погодилась з твердженнями відповідача про те, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини, оскільки про ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів, останній був проінформований. Щодо перебування на його утриманні матері та другої дитини, то відповідачем не доведено факт утримання матері, а наявність дитини вже врахована судом при визначенні розміру аліментів.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що на даний час заборгованість зі сплати аліментів повністю погашена.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Статтею 199 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до вимог частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою Херсонського апеляційного суду від 29 січня 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 02.05.2019 і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

На підставі рішення суду видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні в Голопристанському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

При цьому державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів, яка станом на 26 жовтня 2020 року становить 6862,51 грн.

Суд звертає увагу на те, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Згідно із частинами першою, другою статті 196 СК України уразі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Суд вважає, що доводи відповідача про його сімейний стан, суттєве ускладнення його життєвих умов і майнового становища, народження іншої дитини, самі по собі не є підставою для невиконання обов`язку з утримання дитини ОСОБА_3 , а інших доказів скрутного матеріального стану ОСОБА_2 не надав.

Суд визнає доводи відповідача необґрунтованими, а обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень не достатніми для звільнення його від сплати неустойки (пені) або зменшення її розміру.

Суд також не погоджується з твердженням відповідача про те, що обов`язок щодо сплати аліментів на утримання доньки у нього виник лише 29.01.2020, а тому з цієї дати виконавець повинен нараховувати аліменти.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 листопада 2019 року ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду 02.05.2019 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Постановою Херсонського апеляційного суду від 29 січня 2020 року вказане рішення змінено в частині розміру аліментів: з 1/4 частини до 1/6, в решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Таким чином, обов`язок відповідача зі сплати аліментів виник з 02.05.2019.

Крім того, у пункті 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6 зазначено, що судам необхідно враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами статті 74 Закону про виконавче провадження, відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 (з наступними змінами) «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». При цьому він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості.

Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні.

Зважаючи на те, що відповідач розмір заборгованості за аліментами в судовому порядку не оспорював, суд при вирішенні даної справи враховує розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, наданий позивачем.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1*1%*Q1)+(A2*1%*Q2)+……….(An*1%*Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Зазначений висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц.

Посилання відповідача на те, що розрахунок пені, наданий позивачем, не відповідає вимогам чинного законодавства є безпідставними, оскільки такий складений відповідно до положень частини першої статті 196 СК України та узгоджується з наведеним вище правовим висновком Великої Палати Верховного Суду щодо порядку обрахування неустойки (пені).

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, яка видана у відповідності до положень Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5, та не спростованого відповідачем, вбачається нерегулярне виконання останнім встановленого судом обов`язку щодо сплати аліментів, даних, що така заборгованість утворилася із незалежних від боржника причин, матеріали справи не містять.

Приведений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного суду у постановах від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц та від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц.

Суд при вирішенні справи враховує, що відповідач неналежно виконує покладений на нього обов`язок, оскільки сплачує стягнуті з нього рішенням суду аліменти нерегулярно, та дійшов висновку про наявність передбачених статтею 196 СК України підстав для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за прострочення сплати аліментів.

Разом з тим, при визначенні розміру суд враховує положення ст. 196 СК України, та, оскільки розмір пені перевищує розмір заборгованості, суд вважає за необхідне стягнути пеню у розмірі, який дорівнює 100 відсотків заборгованості, тобто 6862,51 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат, суд дійшов висновку, що дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження понесення таких витрат.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд ,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 6862,51 (шість тисяч вісімсот шістдесят дві) гривні 51 копійки.

У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду безпосередньо шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 19 лютого 2021 року.

Суддя В. М. Сіянко