Справа № 716/1878/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.12.2021 Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого судді Пухарєвої О.В.,
за участю секретаря - Кульки О.М.,
представника позивача- ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Посилається на те, що на праві особистої власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок він успадкував після смерті дружини ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказане підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав. У вказаному будинку зареєстрована, але не проживає сестра покійної дружини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Протягом тривалого часу остання проживає за межами України.
Позивач посилається на те, що він, як власник будинку не має можливості безперешкодно користуватись, розпоряджатись своїм майном через реєстрацію відповідачки в будинку, саме тому, просить визнати відповідачку такою, що втратила право на користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позов, обгрунтував його вищенаведеним.
Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином судовою повісткою, однак до суду повернувся конверт, з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою».
Оскільки відповідно до приписів ч.8 ст.128, ч.2 ст.130 ЦПК України відповідачка вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про розгляд справи у її відсутності та відзиву на позов від неї також не надходило, а тому справу, зі згоди представника позивача розглянуто в порядку заочного розгляду та ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, розташований по АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.04.2016 та копією Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 10,11),
У вказаному будинку зареєстрована, але не проживає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією із погосподарської книги та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 14.06.2021(а.с. 12, 16-17).
Свідок ОСОБА_5 вказала суду, що ОСОБА_2 проживає в будинку АДРЕСА_1 . Дружина позивача ОСОБА_4 померла в 2015 році. Сестра дружини ОСОБА_3 тривалий час проживає в Росії. Починаючи із 2010 року
вона ОСОБА_3 в селі не бачила, остання не проживає в будинку позивача та на похоронах своєї сестри не була.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні вказала, що проживає по сусідству із позивачем, який являється власником будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 ніколи не проживала в будинку позивача та із 2010 року в селі вона її не бачила.
На сьогоднішній день позивач ОСОБА_2 не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідачки ОСОБА_3 у його домоволодінні, що розташоване по АДРЕСА_1 .
Оскільки об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, а права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, отже обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житлого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до вимог Закону «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», ст.ст.319,321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16,386,391 ЦК України. Зокрема, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Таким чином суд вважає, що вимога позивача про визнання відповідачки, як колишнього члена сім`ї власника таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим по АДРЕСА_1 обґрунтована та підлягає задоволенню.
На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст.ст. 16, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 274, 279, 280-284 ЦПК України, суд,-
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду до Чернівецького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне найменування сторін по справі :
позивач- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНП НОМЕР_1 , житель АДРЕСА_1 ;
представник позивача Русаль Іван Іванович, адвокат, довіреність від 22.09.2021;
відповідачка- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації- АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 16.12.2021
Суддя О.Пухарєва