Провадження № 2/161/1246/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 лютого 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Чигринюк В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

13.11.2020 року позивачка ОСОБА_1 через свого представника звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої вказала, що 01.12.2019 року близько 17:30 год. водій автомобіля NISSAN Almeria, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , рухаючись по а/д Львів - Радехів - Луцьк, зі сторони м. Луцька в напрямку м. Горохова по вул. Горохівській у с. Г. Полонка Луцького району неподалік будинку № 63 здійснив наїзд на її мати - ОСОБА_3 , яка від отриманих травм померла на місці пригоди. Відповідальність водія транспортного засобу NISSAN Almeria, д.н.з. НОМЕР_1 , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована згідно Полісу № 165984600 у ПрАТ «СК «Уніка». 11.09.2020 року на адресу ПрАТ «СК «Уніка» нею, як доньки потерпілої, було надіслано заяву про виплату на свою користь страхового відшкодування загальною сумою 50076 грн. Разом з тим, ПрАТ «СК «Уніка» провело виплату страхового відшкодування моральної шкоди в розмірі 40311,18 грн., з урахуванням податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18 % та військового збору у розмірі 1,5 %, що становить 9764,82 грн. Однак, дія пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 162 ПК України не поширюється на оподаткування сум страхових відшкодувань, при цьому такі є в межах встановленого ліміту, а тому відповідачем було неправомірно стягнуто податок на доходи фізичних осіб у розмірі 18 % і військовий збір у розмірі 1,5% з страхового відшкодування. Враховуючи наведене, просить суд стягнути з ПрАТ «СК «Уніка» на свою користь страхове відшкодування у розмірі 9764,82 грн. моральної шкоди, 89,64 грн. пені та 22,47 грн. 3 % річних, а також понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

До початку судового засіданні від представника позивачки надійшла на електронну адресу суду заява з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 57).

Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи повідомлявся належним чином - шляхом направлення судового виклику на офіційну електронну адресу відповідача (а.с. 49, 52), клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходили.

Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, 01.12.2019 року о 17:30 год. ОСОБА_2 керуючи автомобілем NISSAN Almeria, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по а/д Львів - Радехів - Луцьк, зі сторони м. Луцька в напрямку м. Горохова по вул. Горохівській у с. Г. Полонка Луцького району неподалік будинку № 63 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , яка перетинала проїзну частину поза пішохідним переходом. Від отриманих травм ОСОБА_3 померла на місці пригоди (далі - ДТП).

Вищевказані обставини підтверджуються постановою про закриття кримінального провадження від 26.05.2020 року та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 6-9).

Відповідальність водія транспортного засобу NISSAN Almeria, д.н.з. НОМЕР_1 , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована згідно Полісу № 165984600 у ПрАТ «СК «Уніка» (а.с. 11).

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_1 є рідною донькою загиблої у ДТП ОСОБА_3 . Зазначене стверджується свідоцтвом пдовідкою Відділу РАЦС Луцького РУЮ № 57/2-2/19 від 08.11.2007 року, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 (а.с. 14-16).

11.09.2020 року на адресу ПрАТ «СК «Уніка» надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах доньки потерпілої - ОСОБА_1 , у відповідь на що ПрАТ «СК «Уніка» своїм листом від 12.10.2020 року № 00330088, повідомлено про прийняте рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 50076 грн., з яких буде утримано податки (а.с. 5, 18-19).

Як вбачається із виписки/особового рахунку, 28.10.2020 року ПрАТ «СК «Уніка» було здійснено на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 40311,18 грн. (а.с. 20).

У своєму позові ОСОБА_1 зазначає, що дія пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 162 ПК України не поширюється на оподаткування сум страхових відшкодувань, а тому відповідачем було неправомірно стягнуто податок на доходи фізичних осіб у розмірі 18 % і військовий збір у розмірі 1,5% з страхового відшкодування на загальну суму 9764,82 грн.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-право відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним -Законом України від 01.07.2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності визначення забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до ст. 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Пунктом 164.1. ст. 164 цього Кодексу визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Як зазначено у пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім: а) сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю; б) відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання; в) пені, що сплачується на користь платника податку за рахунок бюджету (цільового страхового фонду) внаслідок несвоєчасного повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або інших сум шко бюджетного відшкодування; г) суми втрат, заподіяних платнику податку актами, визнаними неконституційними, або незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, що відшкодовуються державою в порядку, встановленому законом; ґ) виплати з державного бюджету, пов`язані з виконанням рішень закордонних юрисдикційних органів, у тому числі Європейського суду з прав людини, прийнятих за наслідками розгляду справ проти України.

При цьому, дія цього підпункту не поширюється на оподаткування сум страхових виплат, страхових відшкодувань і викупних сум за договорами страхування.

До загальномісячного оподаткованого доходу не включається сума страхової виплати, страхового відшкодування або викупна сума, отримана платником податку за договором страхування від страховика-резидента, іншого ніж довгострокове страхування життя (у тому числі страхування довічних пенсій) та недержавне пенсійне забезпечення, у разі виконання таких умов: а саме, в) під час страхування цивільної відповідальності сума страхового відшкодування не може перевищувати слід розмір шкоди, фактично заподіяної вигодонабувачу (бенефіціару), яка визначається за звичайними цінами на дату такої страхової виплати (п. 27 ч. 1 ст. 165 ПК України).

Порядок застосування п. 27 ч. 1 ст. 165 ПК України визначається національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Згідно ст. 3 Розділу II Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про затвердження Порядку застосування підпунктів 165.1.27 та 165.1.28 пункту 165.1 статті 165 розділу IV Податкового кодексу України щодо страхових виплат, страхових заве відшкодувань, викупних сум та пенсійних виплат, отримуваних платником податку за договорами страхування, недержавного пенсійного забезпечення, пенсійного вкладу та довірчого управління» № 997 від 24.12.2010 року, при страхуванні цивільної відповідальності платника податку сума страхового відшкодування, яка не включається до загального місячного або річного оподаткованого доходу платника податку, не може перевищувати розмір шкоди, фактично завданої вигодонабувачу (бенефіціару), яка визначається за звичайними цінами на дату такої страхової виплати. У разі якщо хобі сума страхового відшкодування перевищує зазначений розмір шкоди, податковий агент від суми такого перевищення утримує та сплачує (перераховує) до бюджету податок за ставкою, визначеною Податковим кодексом України.

Таким чином, єдиною умовою, за якої страхове відшкодування включається до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу платника податку є перевищення розміру шкоди, яка визначається за звичайними цінами на дату такої страхової виплати.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону, - страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим і особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до ст. 26-1 Закону, - страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Згідно Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Розпорядження) від 09.04.2019 року № 538 розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням, за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих встановлено у розмірі 260 000 гривень на одного потерпілого.

Однак слід враховувати, що на день дорожньо-транспортної пригоди у водія чинним був Поліс укладений до внесення змін у Розпорядженні, а тому діючими були встановлені у попередній редакції ліміти страхового відшкодування, що становили 200000 гривень на одного потерпілого.

Оскільки, дія пп. 164.2.14 ПК України не поширюється на оподаткування суми заявлених позивачем страхових відшкодувань і такі є в межах встановленого ліміту, отже відповідачем було неправомірно стягнуто податок на доходи фізичних осіб у розмірі 18% і військовий збір у розмірі 1,5% з страхового відшкодування.

За наведених обставин, суд вважає заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Уніка» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 9764,82 грн. за завдану моральну шкоду обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

У своєму позові сторона позивача також просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню та 3 % річних, нарахованих на суму 9764,82 грн.

Згідно ст. 36.5 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодувань (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такої відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного бань України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язанн на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляи за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмі процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається із наданого розрахунку стороною позивача за період 13.10.2020 року по 09.11.2020 року було нараховано пеню на суму невиплаченого страхового відшкодування за завдану моральну шкоду в розмірі 89,64 грн. (розрахунок: 28 днів, облікова ставка НБУ х 2:12), а також 3% річних на суму 22,47 грн. (розрахунок: 9764,82 х 3 х 28 / 365 / 100) (а.с. 29).

За наведених обставин, суд вважає обгрнутованими вищевказані розрахунки пені та 3 % річних, а відтак заявлені позовні вимоги у даній частині також підлягають до задоволення.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Крім того, у своїй постанові від 13.12.2018 року у справі № 816/2096/17 Верховний Суд прийшов до висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обгрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Із наведеного вище слідує, що сторона, яка заявляє вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язана надати відповідні докази, які у причинно-наслідковому зв`язку підтверджують затрачений час на правову допомогу, надану в справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги та фактичну передачу виконаних адвокатом робіт, які, зокрема, можуть міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Однак, у даному випадку суд приходить до висновку про відмову у відшкодуванні позивачу судових витрат на правничу правову допомогу адвоката, оскільки всупереч положення ч. 3 ст.137 ЦПК України, нею не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, заяв про надання додаткових доказів понесення судових витрат, як це передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України, ні позивач, ні її представник не зробили.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» із ПрАТ «СК «Уніка» на користь держави слід стягнути 840 грн. 80 коп. судового збору.

На підставі ст. ст. 625, 1167 ЦК України, ст.ст. 164, 165 ПК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77-81, 137, 141, 247, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 9764 (дев`ять тисяч сімсот шістдесят чотири) гривні 82 копійки.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 89 (вісімдесят дев`ять) гривень 64 копійки та три відсотки річних у розмірі 22 (двадцять дві) гривні 47 копійок.

В іншій частині заявлених вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 22 лютого 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська