Справа № 305/760/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 грудня 2021 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Кондор Р.Ю., Готра Т.Ю.,

з участю секретаря: Жганич К.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Рахівського районного суду від 18 листопада 2019 року у справі № 305/760/19 (Головуючий: Марасяк М.О.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2019 року ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , Білинської сільської ради Рахівського району, третіх осіб щодо предмета спору: Рахівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги мотивовано тим, що за свого життя її мати, ОСОБА_5 , як спадкодавець, склала заповіт, посвідчений 21 березня 2001 року нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори за № 442, згідно якого в разі відкриття спадщини все її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме матері на день її смерті, і на що вона матиме право, заповіла позивачу, ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 її мати, ОСОБА_5 , померла, про що виконавчим комітетом Білинської сільської ради Рахівського району було вчинено відповідний запис акта про смерть за № 5 від 03 липня 2017 року.

Після смерті ОСОБА_5 , у відповідності до ч.ч. 1, 2 статті 1220 ЦК України відкрилась спадщина на все спадкове майно, належне їй на праві приватної власності, в тому числі, на те, на яке вона має відповідне право. Таким майном, є і житловий будинок АДРЕСА_1 . Являючись спадкоємцем за заповітом від 21 березня 2001 року позивач, у відповідності до положень ч. 1 ст. 1269 ЦК України, подала нотаріусу за місцем розташування спадкового майна заяву про прийняття спадщини за заповітом та проконсультувалася щодо порядку отримання нею свідоцтва про право на спадщину за законом після спливу строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу.

06 лютого 2018 року, позивач звернулася із заявою до нотаріуса Рахівської державної нотаріальної контори про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері, ОСОБА_5 .. Однак, у видачі такого свідоцтва позивачу було відмовлено у зв`язку із існуванням заповіту, складеного від імені її матері, ОСОБА_5 , 05 листопада 2013 року секретарем виконавчого комітету Білинської сільської ради за № 120 на ім`я/користь гр. ОСОБА_2 .. Згідно даного заповіту, спадкодавець, ОСОБА_5 все своє майно заповіла ОСОБА_2 .

Рішенням Рахівського районного суду від 12 червня 2016 року у позові ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним у позові про визнання заповіту недійсним було відмовлено з тих підстав, що нею перед судом ставилася вимога саме про визнання заповіту недійсним, і в ході судового розгляду позивачем не доведено, а матеріалами справи не встановлено підстав для визнання недійсності оспорюваного заповіту, а тому у задоволенні заявлених позовних вимог щодо недійсності заповіту відмовлено. Разом з тим, суд першої інстанції встановив, що заповіт, складений від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 та посвідчений 05.11.2013 року посадовою особою органу місцевого самоврядування - секретарем виконкому Білинської сільської ради, Рахівського району, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, отже в силу ч.1 ст.1257 ЦК Укаїни, є нікчемним та не потребує визнання його таким судом.

Із врахуванням даних обставин, позивачем подано повторно заяву до Рахівської державної нотаріальної контори про розгляд її питання щодо видачі їй, як спадкоємцю по заповіту від 21.03.2001 року № 442, свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно в цілій частині, яким являється 1/1 частина спадкового майна, а саме житлового будинку разом із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який до дня смерті належав спадкодавцю ОСОБА_5 .

Постановою нотаріуса № 5 від 13.02.2019 року, державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що на спадкове майно, яке являється предметом спору 20.12.2018 року за реєстром № 1-1073 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_2 ..

Позивач ввважає, що нотаріус в порушення вимог ст.215 ЦК України, не взяв до уваги нікчемності заповіту, складеного на ім`я ОСОБА_2 , видавши останньому свідоцтво про право на спадщину за нікчемним заповітом.

У зв`язку з наведеним, свідоцтво про право на спадщину за заповітом підлягає скасуванню у відповідності до положень ст. 1301 ЦК України.

Згідно фактичних обставин цього цивільного спору в даному випадку спадкування здійснюється за заповітом і до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві, ОСОБА_5 , на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті. Заповіт, складений 21.03.2001 р. від імені ОСОБА_5 її ім`я, який посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 442 державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори на даний час є чинним, що підтверджується дійсним витягом зі Спадкового реєстру №55865747, виданим 16.04.2019 року.

Спадщина позивача у порядку вимог ст.1268 ЦК України прийнята.

Звернення до суду із вимогою визнання за нею права власності на спадкове майно, в цілій частині, зумовлене порушенням, її права на оформлення власності в порядку спадкування за заповітом, зокрема у видачі їй свідоцтва про право на спадщину в її користь.

Згідно інвентаризаційної справи № 46, зокрема, зі зведеного акту оцінки одноквартирного (садибного) житлового будинку, плану будинку, експлікації приміщень до плану будинку АДРЕСА_1 , даний будинок на сьогоднішній час технічно придатний для його використання за цільовим призначенням.

Згідно виписки погосподарської книги №13 за 2011-2015 роки АДРЕСА_1 , виданою Білинською сільською радою, Рахівського району, Закарпатської області, виданої Білинською сільською радою 18.04.2019 р. за № 116, рік побудови будинку - 1980, а за останнім рахується земельна ділянка, площею 0,25 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд венести рішення, яким свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 20.12.2018 року державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори та зареєстроване за реєстром № 1-1073 на ім`я ОСОБА_2 визнати недійсним у цілому та визнати за нею право власності на 1/1 (в одній цілі) частині на житловий будинок АДРЕСА_2 .

Рішенням Рахівського районного суду від 18 листопада 2019 року позов задоволено частково.

Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 20.12.2018 року державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області та зареєстроване за реєстром №1-1073 на ім`я ОСОБА_2 , визнано недійсним в цілому.

Визнано за громадянкою ОСОБА_3 , право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Витрати по сплаті судового збору залишено за позивачем.

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки на законодавчому рівні не врегульоване питання питання хто повинен встановлювати, що заповіт нікчемний та спадкуванн я за ним не відбуватиметься, адже для визнання цього таким, з підстав передбачених ст. 215 ЦК України, звернення до суду не вимагається. На думку апелянта, це компетенція нотаріуса, так як він сам вирішує питання про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом і саме на нотаріуса покладено обов`язок роз`яснити спадкоємцям за заповітом, що спадкування здійснюватиметься за законом, а також вимог статей 27, 215, 1234, 1257 ЦК України. У випадку, коли особа не погоджуються з його рішенням, нотаріус на їх вимогу повинен винести постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яку особи можуть оскаржувати до суду. Однак, у даному випадку, ОСОБА_2 20.12.2018 року державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, і відповідно, державний нотаріус не вбачав підстави для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та ставив під сумнів заповіт.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_2 адвоката Поштак Ю.С., яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені і їх неявка не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК україни кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК україни передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Встановлено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого 03 липня 2017 року виконавчим комітетом Білинської сільської ради Рахівського району і за померлою відкрилась спадщина 26 червня 2017 року.

Згідно зі ст. 1217 спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

При житті ОСОБА_5 21 березня 2001 року склала заповіт, відповідно до якого, на випадок своєї смерті, заповіла усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, та взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що вона матиме за законом право - ОСОБА_7 .

05 листопада 2013 року, ОСОБА_5 , склала заповіт, відповідно до якого, на випадок своєї смерті, заповіла усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, та взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що вона матиме за законом право, а також житловий будинок АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 .

Даний заповіт посвідчено секретарем виконкому Білинської сільської ради - Кабаль О.В. та зареєстровано в реєстрі за №120.

Частиною другою статті 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно з ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповів, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Рішенням Рахівського районного суду від 12 червня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_8 , який діє, як представник за участю та від імені та в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_9 , виконавчого комітету Білинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Рахівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним відмовлено і дане рішення набуло законної сили 24 липня 2018 року.

Цим рішенням суду у його мотивувальній частині встановлено, що заповіт, складений від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 та посвідчений 05 листопада 2013 року посадовою особою органу місцевого самоврядування - секретарем виконкому Білинської сільської ради, Рахівського району Кабаль О.В., складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, і в силу ч.1 ст.1257 ЦК Укаїни, є нікчемним та не потребує визнання його таким судом.

Судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що державний нотаріус Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області у порушення вимог ст. 215 ЦК України, не взяла до уваги висновок суду про нікчемність заповіту складеного ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 , посвідченого 15 листопада 2013 року секретарем виконкому Білинської сільської ради, Рахівського району Кабаль О.В. та видала 20 грудня 2018 року ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за недійсним заповітом, яке підлягає визнанню судом недійсним.

Таким чином у відповідності до ч.4 ст.1254 ЦК України, якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 1257 ЦК України, у разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Оскільки ОСОБА_3 не надано жодного доказу, що спадкодавець ОСОБА_10 у момент підписання заповіту на користь ОСОБА_6 не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, чи доказів тгого, що заповіт складений під впливом насильства, а тому ОСОБА_2 , який був позбавлений права на спадкування за заповітом від 05.11.2013 року, право на спадкування після своєї матері, як спадкоємець першої черги за законом.

Спадкоємцями першої черги за законом є діти померлої ОСОБА_5 : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийняли спадщину після смерті матері ОСОБА_5 , і дана обставина не оспорюється учасниками справи.

Разом з тим, ОСОБА_4 проживає на території АР Крим, яка є непідконтрольна України і на думку судової колегії, суд першої інстанції з метою захисту прав ОСОБА_4 на спадщину залишив відкритим питання про прийняття 1/3 частини спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 .

За таких обставин, суд першої інстанції встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, з посиланням на докази на підставі яких встановлені ці обставини, обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не має.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Поштак Юстини в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Рахівського районного суду від 18 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 грудня 2021 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой