Провадження 6/127/94/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2021 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.

секретаря Крижанівського В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Вінниці подання приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука Володимира Вікторовича про тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань,

ВСТАНОВИВ :

Приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук Володимир Вікторович звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань.

Подання мотивоване тим, що в ОСОБА_2 , як приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області, перебуває на виконанні виконавче провадження №62632302 з примусового виконання виконавчого листа №127/11899/18 від 28.02.2019 року Вінницького міського суду Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованості у розмірі 505 805,13 грн.

Станом на 01.02.2021 року ОСОБА_1 не виконав своїх зобов`язань перед стягувачем АТ «ОТП Банк». З моменту відкриття виконавчого провадження до нинішнього дня боржник всіляко намагається уникнути виконання зобов`язання з погашення заборгованості та затягує виконання судового рішення.

В ході примусового виконання накладено арешт на все майно боржника та направлено запити у відповідні інстанції з метою виявлення рухомого та нерухомого майна, доходів боржника. Так в ході вказаного виконавчого провадження, винесено:

-21.07.2020 року постанову про відкриття виконавчого провадження;

-21.07.2020 року постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника;

-21.07.2020 року постанову про арешт коштів боржника;

-23.07.2020 року постанову про розшук майна боржника;

-23.07.2020 року постанову щодо арешту виявленого та зареєстрованого за боржником напівпричіпу;

-23.07.2020 року постанова про опис та арешт майна боржника, а саме виявленої земельної ділянки, яка реалізована 10.09.2020;

-30.07.2020 року постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні щодо оцінки виявленої земельної ділянки.

Згідно з відповіддю ДФС України інформація щодо джерел отримання доходів боржником в ДРФО відсутня.

Згідно з відповідями ДПІ про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах встановлено, що боржник має відкриті рахунки у банках та інших фінансових установах, згідно з повідомленнями банків залишки коштів на них відсутні.

Згідно відомостями ДП «Український інститут інтелектуальної власності» об`єктів промислової власності, що належать боржнику, не виявлено.

Згідно з інформацією управління ДМС України у Вінницькій області, отриманою 02.09.2020 року, боржник документований двома паспортами для виїзду за кордон: НОМЕР_1 (термін дії до 05.12.2024) та НОМЕР_2 (термін дії до 21.05.2028).

Згідно з інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 26.08.2020 р. боржник регулярно виїжджає за межі України, що свідчить про його «активність» у сфері виїзду за кордон в період існування невиконаних боргових зобов`язань.

Згідно з відомостей з УПФУ у Вінницькій області встановлено, що боржник не перебуває на обліку як пенсіонер та офіційно не працює.

Згідно з інформаційною довідкою з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, встановлено, що за боржником нерухоме майно не зареєстроване.

Постанову про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 було особисто отримано згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Боржник жодного разу не з`являвся до виконавця, не брав участь у виконавчому провадженні через представників, на рахунок приватного виконавця не надходили кошти для погашення боргу, на адресу не надсилалися пропозиції із погашенням боргу перед стягувачем за рахунок належного боржникові рухомого чи нерухомого майна.

З вищенаведеного можна зробити висновок, що боржник на даний час вчиняє всілякі дії (бездіяльність) спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок (частково або повністю) він може.

Виконавець, в свою чергу, проводить всі необхідні дії для примусового виконання рішення.

Представник боржника ОСОБА_1 подав заяву, в якій просив залишити без задоволення подання приватного виконавця Тимощука В.В. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. Заява мотивована тим, що статтею 12 Міжнародного пакту про громадські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено Законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті. Суть Конвенційних норм розкривається через їх застосування Європейським судом з прав людини. Положення ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції встановлює, що обмеження цієї норми можуть бути лише передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Тобто, застосовані до особи обмеження, передбачені законом, повинні переслідувати одну із законних цілей, зазначених в ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції. В той же час необхідно встановити необхідність застосування цих обмежень. Оцінка «необхідності в демократичному суспільстві» вимагає визначити, чи було таке втручання «пропорційним законній переслідуваній цілі». Відповідно до висновків, викладених у листі Верховного Суду України від 01.02.2013 "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України", при проведенні аналізу судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Підсумовуючи вищевикладене, вважаємо, що відсутня необхідність" застосування обмеження конституційного права боржника на свободу пересування, оскільки рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05.12.2018 року по справі № 127/11899/18, яким суд вирішив солідарно стягнути із боржника та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором на користь стягувана примусового виконується у двох виконавчих провадженнях (ВП № 59109748 та ВП № 59109748).

З метою погашення заборгованості за кредитним договором, відповідно до рішення суду, було реалізовано земельну ділянку боржника та відбувалось звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_3 . Також, повідомляємо, що наразі боржником ведуться перемовини із стягувачем для врегулювання питання погашення заборгованості за кредитним договором.

Відтак рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05.12.2018 року по справі № 127/11899/18 виконується, заборгованість за кредитним договором зменшується, а відтак подання приватного виконавця про обмеження боржника у обмеженні виїзду за кордон є необгрунтованим та не підлягає задоволенню.

Суд, дослідивши матеріали подання, дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

В приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В.В. перебуває на виконанні виконавче провадження №62632302 з примусового виконання виконавчого листа №127/11899/18 від 28.02.2019 року Вінницького міського суду Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованості у розмірі 505 805,13 грн.

Станом на 01.02.2021 року ОСОБА_1 повністю не виконав своїх зобов`язань перед стягувачем АТ «ОТП Банк».

При примусовому виконанні виконавчого документа накладено арешт на все майно боржника та направлено запити у відповідні інстанції з метою виявлення рухомого та нерухомого майна, доходів боржника. Так в ході вказаного виконавчого провадження, винесено:

-21.07.2020 року постанову про відкриття виконавчого провадження;

-21.07.2020 року постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника;

-21.07.2020 року постанову про арешт коштів боржника;

-23.07.2020 року постанову про розшук майна боржника;

-23.07.2020 року постанову щодо арешту виявленого та зареєстрованого за боржником напівпричіпу;

-23.07.2020 року постанова про опис та арешт майна боржника, а саме виявленої земельної ділянки, яка реалізована 10.09.2020;

-30.07.2020 року постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні щодо оцінки виявленої земельної ділянки.

Згідно з відповіддю ДФС України інформація щодо джерел отримання доходів боржником в ДРФО відсутня.

Згідно з відомостями ДПІ про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах встановлено, що боржник має відкриті рахунки у банках та інших фінансових установах, за повідомленнями банків залишки коштів на них відсутні.

Згідно з відповіддю ДП «Український інститут інтелектуальної власності» об`єктів промислової власності, що належать боржнику, не виявлено.

Згідно з інформацією управління ДМС України у Вінницькій області, отриманою 02.09.2020 року боржник документований двома паспортами для виїзду за кордон: НОМЕР_1 (термін дії до 05.12.2024) та НОМЕР_2 (термін дії до 21.05.2028).

Згідно з інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 26.08.2020 р. боржник регулярно виїжджає за межі України, що свідчить про його «активність» у сфері виїзду за кордон в період існування невиконаних боргових зобов`язань.

Згідно з відповіддю УПФ України у Вінницькій області встановлено, що боржник не перебуває на обліку як пенсіонер та офіційно не працює.

Відповідно до інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, встановлено, що за боржником нерухоме майно не зареєстроване.

Постанову про відкриття виконавчого провадження особисто отримано ОСОБА_1 за рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Боржник не бере участі у виконавчому провадженні через представників, на рахунок приватного виконавця не надходили кошти для погашення боргу, приватному виконавцю не надсилалися пропозиції із погашенням боргу перед стягувачем за рахунок належного боржникові рухомого чи нерухомого майна.

З вищенаведеного можна зробити висновок, що боржник ухиляється від виконання рішення суду.

Виконавець, в свою чергу, проводить всі необхідні дії для примусового виконання рішення.

В поданні державний виконавець зазначає про те, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання, покладених на нього зобов`язань та не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна та доходів, але доказів про вказану обставину суду не подано.

З метою погашення заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «ОТП Банк`за цим виконавчим провадженням було реалізовано земельну ділянку боржника за ціною 190500 грн., кошти направлені на погашення заборгованості. Звернуто стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 . В заяві представник ОСОБА_1 повідомляє про те, що наразі боржником ведуться перемовини із стягувачем для врегулювання питання погашення заборгованості за кредитним договором. Відтак рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05.12.2018 року по справі № 127/11899/18 виконується, заборгованість за кредитним договором погашається, іншого майна та доходів на сплату заборгованості перед АТ «ОТП Банк» немає, а тому подання приватного виконавця про обмеження боржника у обмеженні виїзду за кордон не підлягає задоволенню.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець звертається до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу особи та обставини, на які посилається державний виконавець в поданні про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе за умови доведення факту ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання виконавчого листа №127/11899/18, виданого 28.02.2019 року про стягнення з нього на користь АТ «ОТП Банк» заборгованості у розмірі 505805,13 грн.

Належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх зобов`язань, відомостей про його обізнаність з відкритим виконавчим провадженням та строком добровільного виконання, матеріали справи не містять.

Згідно із ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожному, хто законно перебуває на території будь-якої держави, належить у межах цієї території право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані права не можуть бути об`єктом жодних обмежень, крім тих, які передбачено законом і які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших осіб і є сумісними з іншими правами, визначеними у цьому Пакті.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Крім цього, факт ухилення має підтверджуватися сукупністю доказів, які державний виконавець повинен зазначити у поданні.

Положення ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлює, що обмеження цієї норми можуть бути лише передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Тобто, застосовані до особи обмеження, передбачені законом, повинні переслідувати одну із законних цілей, зазначених в ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції. В той же час необхідно встановити необхідність застосування цих обмежень. Оцінка «необхідності в демократичному суспільстві» вимагає визначити, чи було таке втручання «пропорційним законній переслідуваній цілі». Відповідно до висновків, викладених у листі Верховного Суду України від 01.02.2013 "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України", при проведенні аналізу судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

У зв`язку із наведеним і згідно з практикою Верховного Суду застосування тимчасового обмеження права особи на виїзд за межі України (за кордон) відповідно до положень ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», є доцільним, коли особа ухиляється від виконання зобов`язання, покладеного на неї рішенням суду.

З наданих до подання державного виконавця документів суду не доведено свідоме ухилення ОСОБА_1 від виконання покладених на нього зобов`язань.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 33 Конституції України, ст. 11 Закону «Про виконавче провадження», ст. 441 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука Володимира Вікторовича про тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на ухвалу суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя