УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Гордійчук І.О.,

секретар судових засідань Семенюк Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів),-

встановив:

Представник ОСОБА_1 адвокат Якобчук П.О. звернувся до суду з скаргою на дії державного виконавця. Просить суд визнати протиправними дії державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) щодо відмови у звільненні майна ОСОБА_1 з під арешту. Просить суд зобов`язати державного виконавця зняти арешт з майна, належного ОСОБА_1 накладеного у виконавчому провадженні №3263571 від 18.05.2012 року зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором Рівненської філії ДП «Інформаційний центр» МУЮ 18.05.2012 року за №12510403, підстава обмеження: постанова 32623571 від 18.05.2012 року, ВДВС РМУЮ, державний виконавець Коваль Я.М.

Обґрунтовуючи подану скаргу, покликаються на те, що 25.06.2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу по п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (В редакції, яка втратила чинність 05.01.2017 року). З моменту повернення виконавчого документу без виконання, пройшло понад 3 роки, отримати копії матеріалів виконавчого провадження не можливо, оскільки вони знищені. Починаючи з 26.06.2013 року по сьогоднішній день стягувач не скористався своїм правом на повторне пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Відповідно до витягів з Єдиного реєстру боржників та відповіді від 04.11.2021 року начальника Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Львів) жодних відкритих проваджень щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ПАТ «УкрСиббанк» станом на сьогоднішній день не має, а тому відсутні підстави для арешту належного ОСОБА_1 майна.

Від головного державного виконавця відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Кирилюк Н.М. до суду надійшов відзив на скаргу. Просить у задоволенні скарги відмовити.

Свої заперечення мотивує тим, що згідно відомостей АСВП (автоматизованої системи виконавчих проваджень) у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження №32623571 з примусового виконання виконавчого листа №1715/845 виданого 25.04.2012 Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованості по кредиту, згідно договору від 21.04.2006 року за № 081/33-3/18-16 та договорам поруки від 21.04.2006 року за № 081/1-2006 року в розмірі 14178,40 дол. США 40%, що дорівнює гривневому еквіваленті станом на 16.01.2012 року 113282,58 грн.; неустойку за порушення своїх зобов`язань в розмірі 500 грн.; пеню за порушення термінів повернення кредиту в розмірі 44,86 грн.

Оскільки, виконавче провадження завершене з підстав, що не передбачали зняття арешту з майна боржника, державним виконавцем арешт з майна не знімався. Скаржником зазначено, що з моменту повернення виконавчого документу та станом на теперішній час виконавчі документи повторно до відділу ДВС не пред`являлися та на виконанні не перебувають, проте, сама відсутність відкритих виконавчих проваджень стосовно боржника не є підставою для вилучення записів про обтяження майна.

Зазначає, що факт не стягнення виконавчого збору та витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у межах виконавчого провадження, де накладено арешт, є обставиною, яка категорично забороняє зняти арешт з майна, тому з врахуванням, що за скаржником обліковується непогашене виконавче провадження, заборгованість в межах якого не сплачена, та факт не стягнення виконавчого збору і витрат виконавчого провадження, підстав для зняття арешту з майна не має.

Ухвалою суду від 17.11.2021 року дану скаргу прийнято до розгляду.

Представник скаржника у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд скарги за його відсутності, згідно якої скаргу підтримав.

Від представника органу, чиї дії оскаржуються до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника.

Згідно ч.2 ст.450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №32623571 з примусового виконання виконавчого листа №1715/845 виданого 25.04.2012 Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості по кредиту, згідно договору від 21.04.2006 року за №081/33-3/18-16 та договорами поруки від 21.04.2006 року за №081/1-2006 рку в розмірі 14178,40 дол.США 40%, що дорівнює гривневому еквіваленті 16.01.2012 року 113282,58, неустойку за порушення кредиту в розмірі 44,86 грн. В межах виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника від 18.05.2012 року.

25.06.2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу по п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (В редакції яка втратила чинність 05.01.2017 р.)

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІV (далі Закону), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону, примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Частиною першою статті 6 Закону встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з положеннями статті 11 Закону державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною другою статті 50 Закону передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Суд зазначив, що статтею 30 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Тобто, незняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачеві є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право підлягає захисту шляхом зобов`язання зняти арешт з нерухомого майна боржника.

У даній справі докази зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні відсутні.

Відповідно до витягів з Єдиного реєстру боржників та відповіді від 04.11.2021 року начальника Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Львів) жодних відкритих проваджень щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ПАТ «УкрСиббанк» станом на сьогоднішній день не має.

Пунктом 2 постанови від 25.06.2013 року державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу, зазначено про припинення чинності арешту майна.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Норма статті 41 Конституції України, положення якої кореспондуються із положеннями ст.ст.317, 319, 321 ЦК України, визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 ст.317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Положення ст.319 ЦК України передбачають, що власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права володіння та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подана скарга на дії державного виконавця підлягає задоволенню.

Керуючисьст.ст.13,447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) - задовольнити.

Зобов`язати державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) зняти арешт з майна, належного ОСОБА_1 , накладеного у виконавчому провадженні №32623571 від 18.05.2012 року, зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором Рівненської філії ДП «Інноваційний центр» МУЮ 18.05.2012 року за №12510403, підстава обтяження: постанова 32623571 від 18.05.2012, ВДВС РМУЮ, державний виконавець Я.М.Коваль.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Скажник ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_1 .

Державний орган дії якого оскаржують ся Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), м.Рівне вул.Замкова 22а.

Суддя І.О. Гордійчук