КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер провадження №22-ц/824/129/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - суддіБілич І.М.,
суддівКоцюрби О.П., Іванченка М.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Золотопупа Сергія Васильовича, який діє в інтересах Житлово-будівельного кооперативу «Нептун», на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року, ухвалене під головуванням судді Дніпровського районного суду м. Києва Яровенко Н.О.,

по цивільній справі № 755/10174/20 за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Нептун» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2020 року Житлово-будівельний кооператив «Нептун» звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за період з 01 березня 2016 року по 30 квітня 2020 року за житлово-комунальні послуги у розмірі 27 532,23 грн., що включає: борг за житлово-комунальні послуги - 22 388,51 грн., втрати від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку - 3 582,51 грн., 3% річних - 1 561,21 грн., судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. та витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 3 000, 00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідачу на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , Власником багатоквартирного будинку є позивач: ЖБК «Нептун», на підставі рішень виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих № 539 від 31.03.1970 р. та № 2404 від 31.12.1970 р.. Відповідач, отримує від позивача житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Однак, у зв`язку із невиконанням своїх зобов`язань у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за надані послуги за період з 01.03.2016 року по 30.04.2020 року.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Нептун» заборгованість за період з 01.03.2016 року по 30.04.2020 року за житлово-комунальні послуги у розмірі 27 532 грн. 23 коп., що включає: борг за житлово-комунальні послуги - 22 388,51 грн., втрати від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку - 3 582,51 грн., 3% річних - 1 561,21 грн.;

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Нептун» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 102 гривні 00 коп.

У стягненні витрат на правничу допомогу відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу, представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення в цій частині змінити, задовольнивши вказані вимоги та стягнути судові витрати по оплаті професійної правничої допомоги у розмірі 3000, 00 грн.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважаючи, що судом першої інстанції не враховано, що позивачу було надано правничу допомогу зі складання та підготовки для подачі до суду позовної заяви, про обсяг і вартість якої складено акт приймання-передачі наданих послуг від 20 травня 2020 р., загальною вартістю 3 000,00 грн., які не були оплачені і являються заборгованістю клієнта (позивача) перед адвокатським бюро, і підлягають оплаті незалежно від результату розгляду справи судом. До позовної заяви було додано належним чином посвідчену копію договору про надання правничої допомоги № 14/05/2020-7 від 14 травня 2020 р. та вказаний акт. Відмовляючи у стягненні вказаних витрат, суд першої інстанції не врахував п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України, який вказує на те, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Водночас, ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Не враховано судом першої інстанції і правового висновку викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 про те, що витрати на надані професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до ч. 1ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників процесу про розгляд справи.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вказане, рішення суду першої інстанції переглядається в частині відмови у стягнення витрат на правову допомогу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що адвокатом адвокатського бюро «Тарас Кулачко та партнери» Золотопупом Сергієм Васильовичем на підставі договору про надання правничої допомоги № 14/05/2020-7 від 14.05.2020 р. позивачу було надано правничу допомогу зі складання та підготовки подачі до суду позовної заяви у цій справі, про обсяг і вартість якої складено акт приймання-передачі наданих послуг від 20 травня 2020 р., загальною вартістю 3 000,00 грн. (а.с.65-67).

Відмовляючи у стягненні витрат на правову допомогу, суд першої інстанції керувався ч. 1 ст. 81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що в частині стягнення витрат на правничу допомогу слід відмовити, оскільки відсутні докази понесення позивачем таких витрат.

Проте, погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Звертаючись з позовом, представником позивача заявлена вимога про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 3000, 00 грн., надано договір про надання правничої допомоги № 14/05/2020-7 від 14.05.2020 р., акт приймання-передачі наданих послуг від 20 травня 2020 р., на що суд першої інстанції уваги не звернув, формально відмовивши у стягненні витрат у зв`язку з відсутністю факту їх оплати.

Водночас, відмова у відшкодуванні витрат на правничу допомогу через відсутність доказів оплати вказаних послуг не узгоджується з нормами чинного процесуального законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.01.2021 у справі №280/2635/20.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині відмови у стягненні 3000, 00 грн., витрат на правову допомогу підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення в порядку положень ст. 376 ЦПК України, про їх стягнення з підстав зазначених вище.

Керуючись ст.ст. 7, 368, 369, 374, 376, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу адвоката Золотопупа Сергія Васильовича, який діє в інтересах Житлово-будівельного кооперативу «Нептун» - задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року - скасувати в частині відмови у стягненні 3000, 00 грн. витрат на правову допомогу, та постановити в цій частині нову постанову, за якою;

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Житлово-будівельного кооперативу «Нептун» (02154, м. Київ, вул. Русанівська Набережна, 20, ) витрати на правову допомогу в сумі 3 000 (три тисячі) гривень 00 коп.

В іншій частині рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: