Справа № 372/1535/21
Провадження № 2-1145/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

15 листопада 2021 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Потабенко Л.В.,

за участю секретаря Буртової О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за період з 01.09.2014 по 02.03.2021 року у розмірі 4814,10 [Євро], що за курсом 33,60 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02.03.2021 року складає 161 753,76 грн. станом на 02.03.2021 року за кредитним договором №KIG0GA0000786M від 28.02.2006 року. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 28.02.2006 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №KIG0GA0000786M, за умовами якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 31 500,00 [Євро] на термін до 28.02.2010 року, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Позивач взяті на себе за кредитним договором № KIG0GA0000786M від 28.02.2006 року зобов`язання виконав у повному обсязі видав відповідачу кредит у розмірі 31 500, 00 [Євро]. Однак, відповідач в порушення умов договору, взяті на себе зобов`язання не виконав та у зв`язку з чим 31.08.2014 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідача.

Так, рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21.05.2015 року було задоволено позов частково та стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 169203,64 [Євро], що еквівалентно 2 689 798,06 грн., нараховану станом на 16.07.2014 року, та звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Оскільки, з відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Обухівського районного суду Київської області від 21.05.2015 року, тобто за період з 28.02.2006 року по 16.07.2014 року, то за період після подання заяви від 31.08.2014 року, з 01.09.2014 року по 02.03.2021 року відповідач має заборгованість у розмірі 4 814 [Євро], а тому позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 426,31 грн.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 02.08.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 06.10.2021 року.

У зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 15.11.2021 року.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві вказав, що не заперечує щодо розгляду справи за відсутності представника позивача та ухвалення заочного рішення.

У судове засідання у час призначений для розгляду справи час відповідач повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, заяв чи клопотань до суду не направив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 28.02.2006 року між позивачем АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №KIG0GA0000786M, за умовами якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 31 500,00 [Євро] на термін до 28.02.2010 року, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Позивач взяті на себе за кредитним договором № KIG0GA0000786M від 28.02.2006 року зобов`язання виконав у повному обсязі видав відповідачу кредит у розмірі 31 500, 00 [Євро]. Однак, відповідач в порушення умов договору, взяті на себе зобов`язання не виконав та у зв`язку з чим 31.08.2014 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідача.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21 січня 2015 року по цивільній справі 372/4390/14-ц (провадження 2-50/15) позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 ,, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, третя особа ОСОБА_1 задоволено частково - в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №KIG0GA0000786M від 28.02.2006 року в розмірі 393685 грн. 70 коп. заборгованості за кредитом, 795980 грн. 30 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 32155 грн. 20 коп. заборгованості по комісії за користування кредитом, 400000 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, а всього на суму 1621821 грн. 20 коп., звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» (49094 м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50 ) з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Як вбачається з наданого розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за період з 01.09.2014 року по 02.03.2021 рік (2375 днів прострочення грошового зобов`язання) має заборгованість в розмірі 4 814.10 Євро, яка складається з 3 % річних від простроченої суми.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Останнім є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Так, стороною позивача не надано належних та допустимих доказів, що відповідачем не виконано рішення Обухівського районного суду 21 січня 2015 року про стягнення заборгованості за кредитним договором №KIG0GA0000786M від 28.02.2006 року укладеного між позивачем та ОСОБА_1 в добровільному чи в примусовому порядку.

Отже, розрахунок банку не підтверджує існування заборгованості у розмірі 4 814,10 Євро, оскільки за наявними в матеріалах справи документами встановити та перевірити визначений позивачем розрахунок 3% річних неможливо, означений розрахунок у розумінні ст. 79 ЦПК України не є достовірним, а суд не має права ґрунтувати свої висновки на припущеннях, суд приходить до висновку, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у відповідача заборгованості у розмірі, вказаному у розрахунку вимог банку за період з 01.09.2014 по 02.03.2021 рік, так і права вимоги до відповідача про стягнення заборгованості, а тому позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають.

Частиною першою ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 526, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), про стягнення заборгованості відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Л.В. Потабенко