Справа № 344/1980/21
Провадження № 2/344/2054/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Шамотайла О.В.

секретаря Устинської Н.С.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Говзана М.М., представників відповідача Кузь А.П., Мучка Х.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішень Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив суд скасувати Рішення Крихівецької сільської Івано-Франківської міської ради 05.11.2020 по справі №19-75/20 «Про надання земельних ділянок», яким Крихівецька сільська рада вирішила вилучити у ОСОБА_3 , який проживає по АДРЕСА_1 земельну ділянку площею 0,005 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2 у зв`язку зі смертю та надати ОСОБА_2 , яка проживає в АДРЕСА_3 в користування земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2 (під високовольтною лінією електропередач), орієнтованою площею 0,05 га без права приватизації.

12.02.2021 відкрито провадження у вказаній цивільній справі.

Сторона відповідача скористалася своїм правом щодо надання відзиву 11.03.2021, який долучений до матеріалів справи та просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с. 30-39) та (а.с. 42-48).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, що наведені у позові.

Представник відповідача Івано-Франківської міської ради просив відмовити у задоволенні позову з підстав, що викладені у відзиві на позов.

Представник відповідача ОСОБА_2 також просив відмовити у задоволенні позову з підстав, що викладені у відзиві на позов.

Суд, заслухавши сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно до ст. 55 Основного Закону, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; а згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому сторона позивача обґрунтовує свої позовні вимоги про визнання незаконними та скасування оспорюваного рішення Криховецької сільської ради Івано-Франківської міської ради, яке на думку сторони позивача порушує її право, зокрема право користування як члена сім`ї тим, що 13.05.2009 Криховецькою сільською радою Івано-Франківської міської ради було прийнято рішення про надання ОСОБА_3 , який проживає по АДРЕСА_1 земельну ділянку площею 0,005 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2 і з цього часу відбувалося користування цією земельною ділянкою, а оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування, на думку позивача, посягає на цей об`єкт цивільних прав позивача.

У відповідності до ч.1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

За приписами ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Стаття 316 Цивільного кодексу України регламентує поняття права власності та вказує, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст. 316 ЦК України). Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору (ч.2 ст. 316 ЦК України).

В ч. 1 ст. 317 ЦК України вказано, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно до ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до ст. 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавцями державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

13.05.2009 Криховецькою сільською радою Івано-Франківської міської ради було прийнято рішення про надання ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,005 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2 (а.с.6).

У відповідності до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.9) позивач є дружиною ОСОБА_3 .

Згідно до свідоцтва про право на спадщину ВРП №391130, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.8), вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а його спадкоємцем є дружина, та зазначено спадкове майно, що належало спадкодавцю на праві приватної власності.

05.11.2020 Рішенням №19-75/20 Крихівецької сільської Івано-Франківської міської ради 05.11.2020 «Про надання земельних ділянок», Крихівецька сільська рада вирішила вилучити у ОСОБА_3 , який проживає по АДРЕСА_1 земельну ділянку площею 0,005 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2 у зв`язку зі смертю та надати ОСОБА_2 , яка проживає в АДРЕСА_3 в користування земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2 (під високовольтною лінією електропередач), орієнтованою площею 0,05 га без права приватизації.

При цьому, як було встановлено судом ОСОБА_1 не є і не була власником земельної ділянко площею 0,005 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2 та із відповідними заяви про надання їй спірної земельної ділянки у користування до органу місцевого самоврядування не зверталася, а ОСОБА_3 , який проживає по АДРЕСА_1 та якому 13.05.2009 Криховецькою сільською радою Івано-Франківської міської ради було прийнято рішення про надання земельної ділянки площею 0,005 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2 не вчинив жодних дій для приватизації цієї земельної ділянки, не виготовив землевпорядної документації, не вчинив дій щодо визначення її меж та присвоєння кадастрового номеру, тобто не сформував її відповідно до норм земельного законодавства, тобто також не набув права власності на цю земельну ділянку і до складу спадщини земельна ділянки площею 0,005 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_3 не увійшла.

Відтак судом встановлено, що ОСОБА_3 , не оформив будь-яких своїх прав щодо земельної ділянки площею 0,005 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2 у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому відсутні правові підстави для висновку щодо наявності у його спадкоємця - позивача по справі прав на цю спірну земельну ділянку.

Вказана спірна ділянка перебувала у комунальній власності, а позивачем не було надано суду жодних доказів в підтвердження користування цією ділянкою після смерті її чоловіка.

Необхідно вказати, що суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність / відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 912/1856/16 та від 14 травня 2019 року у справі № 910/11511/18. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж тим, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

При цьому, важливою складовою є саме наявність порушеного права, свободи чи інтересу.

Оскільки судом не встановлено і не підтверджено набуття позивачем права, яке він вважає порушеним, то не представляється можливим ствердно констатувати і про порушення цього права, а не реалізоване право не є тотожним порушеному праву.

Порушення прав, свобод чи інтересів не повинно бути абстрактними, має містити обґрунтування негативного впливу оспорюваним рішенням органу місцевого самоврядування на конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси сторони позивача, а не свідчити лише про незгоду сторони позивача з указаним спірним рішенням, що не є тотожним порушенню права, свободи чи інтересу.

Оскільки встановлено, що у позивача було відсутнє право, яке він вважає порушеним відповідачами, то суд констатує, що відсутність порушеного права є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові, про що прямо вказано у Постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі №1340/4630/18, а правові позиції Верховного Суду покликані забезпечувати сталість та єдність судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду».

Отож на основі з`ясованих в судовому засіданні обставинах, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат підлягає проведенню в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України

Керуючись ст.ст. 76, 223, 259,263-265,268, 354 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 20.12.2021 року.

Суддя О.В. Шамотайло