КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 824/214/21
№ провадження: 22-вк/824/240/2021
Головуючий: Семенюк Т.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року суддя Київського апеляційного суду Судової палати з розгляду цивільних справ Семенюк Т.А,

при секретарі - Максюк І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву ОСОБА_1 в інтересах GE Powersp. zo.oпро визнання і надання дозволу на виконання рішення Арбітражного суду при Торгово - промисловій палаті у Варшаві від 07 липня 2021 року в справі №SA100/20 за позовом GE Powersp. zo.oдо Виробничо - господарського центру «Піраміда» про стягнення заборгованості ,-

В С ТА Н О В И В :

Рішенням Арбітражного суду при Торгово - промисловій палаті у Варшаві від 07 липня 2021 року у справі № SA 100/20 позов GE Powersp. zo.oзадоволено частково.

Стягнуто з Виробничо - господарського центру «Піраміда» на користь GE Powersp. zo.o2 062 120 Євро з урахуванням пені за прострочення оплати від 27 грудня 2018 року, а також стягнуто витрати на арбітражне провадження в тому числі арбітражний і реєстраційний збір у розмірі 138 499 злотих, а також відшкодування витрат на процесуальне представництво в розмірі 130 315,48 злотих.

07 вересня 2021 року до Київського апеляційного суду від представника стягувача надійшла заява про визнання та надання дозволу на виконання рішення Арбітражного суду при Торгово - промисловій палаті у Варшаві від 07 липня 2021 року.

Заяву обґрунтовано тим, що спір, який став предметом розгляду арбітражного суду, виник на підставі порушення умов контракту № ZC8/770/2010 від 29 березня 2010 року зі змінами, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань.

Арбітражна угода, на підставі якої спір було передано на розгляд Арбітражного суду, була укладена шляхом підписання Контракту, у п.п. 13.2., 13.3. якого міститься арбітражне застереження, процитоване зокрема у п. 4 цієї Заяви, та договору № ЗУ-П/01 про відступлення права вимоги від 20 квітня 2011 року.

Контракт був першочергово укладений 29 березня 2010 року між ТОВ "Західно-Українська енергетична компанія" та фірмою AlstomPower Sp. zo.o. 20 квітня 2011 року між ТОВ "Західно-Українська енергетична компанія", Боржником та фірмою AlstomPower Sp. zo.o. (колишнє найменування стягувача) був укладений Договір. У Договорі Сторони погодили, що ТОВ "Західно-Українська енергетична компанія" передає, а Боржник приймає усі права і обов`язки, що виникають з Контракту, в повному обсязі і на тих умовах, що існують на момент переходу прав, з моменту підписання цього Договору.

Відповідно до п. 4.1. Договору, цей Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов`язань Сторонами і проведення розрахунків між ними.

Відтак, внаслідок відступлення права вимоги (цесії) нове зобов`язання між сторонами не виникло, а відбулась заміна кредитора у вже існуючому (первісному) зобов`язанні в обсязі і на умовах, які існували на момент переходу прав.

Зазначила, що згода на вирішення спорів в арбітражі є однією з тих умов, на яких здійснюється відповідне право вимоги і які переходять до нового кредитора, а відтак дія арбітражного застереження, що міститься у Контракті, поширюється на нового кредитора, тобто Боржника. Відповідна позиція підтверджується висновком Верховного Суду у постанові від 23 травня 2018 року у справі № 10/21409/16.

22 березня 2016 року між Боржником та Стягувачем було укладено Додаткову угоду № 8 до Контракту, якою Сторони, у зв`язку з приналежністю фірми AlstomPowerSp. zo.o. (колишнє найменування Стягувана) до Холдингу GE та зміною назви на "GEPowersp. zо.о.", погодили внести зміни до реквізитів Виконавця у Контракті і викласти їх у редакції, де, відповідно, Виконавцем виступає Стягувач під своїм теперішнім найменуванням - Фірма GE Powersp. zо.о.

Жодним з вищезазначених доповнень до Контракту змін до арбітражного застереження у п.п. 13.2., 13.3. не вносилося, на підтвердження чого до цієї Заяви додаються засвідчені копії Договору та Додаткової угоди № 8. Жодних додаткових змін до Контракту, що б змінювали сторін спору, їхніх найменувань та стосувалися б іншим чином арбітражної угоди між Сторонами укладено не було.

07 липня 2021 року Арбітражним судом при Торгово - промисловій палаті у Варшаві було ви6нисено рішення у справі №SA100/20, яким частково задовольнили позовні вимоги компанії «GE Powersp. zo.o» проте станом на день подання вказаної заяви грошові кошти, що підлягають стягненню, та розмір яких був встановлений Арбітражним судом, не були сплачені боржником ні повністю, ні частково.

У зв`язку з вищевказаним стягувач просив задовольнити вказану заяву та видати відповідний виконавчий лист на примусове стягнення з ТОВ "Виробничо-господарський центр "Піраміда" на користь компанії GE Powersp. zо.о. 2 062 120,00 євро загальної суми заборгованості, а також відсотки за прострочення оплати від 27 грудня 2018 року до дня оплати, 268 814,48 польських злотих (двісті шістдесят вісім тисяч вісімсот чотирнадцять злотих 48/100) витрат у арбітражному провадженні, 12 000,00 євро витрат на правову допомогу, 1 135,00 грн. на оплату судового збору та 4 000,00 грн. на оплату витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, а всього 2 074 120,00 євро, 268 814,48 польських злотих та 5 135,00 грн.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши заяву разом з доданими до неї матеріалами, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Статтею 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу - це поширення законної сили такого рішення на територію України і застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Порядок розгляду і вирішення заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу визначені в Главі 3 Розділу ІХ ЦПК України «Визнання та виконання рішень іноземних судів, міжнародних комерційних арбітражів в Україні, надання дозволу на примусове виконання рішень третейських судів».

Відповідно до вимог частини першої статті 474 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу (якщо його місце знаходиться за межами України), незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається та виконується в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності

Згідно з частиною третьою статті 475 ЦПК України заява про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного суду, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, протягом трьох років з дня прийняття рішення міжнародним комерційним арбітражем.

У разі якщо визнання та виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше (частина друга статті 474 ЦПК України).

Вирішуючи питання про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, суд не може оцінювати, чи законним є прийняте рішення, обговорювати його правильність по суті чи вносити будь-які зміни до його змісту, а перевіряє лише дотримання строків звернення з клопотанням, дотримання вимог процесуального закону щодо його форми і змісту та наявність обставин, які можуть бути підставою для відмови в задоволенні заяви.

Нью-Йоркська Конвенція про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень 1958 року встановлює, що кожна Договірна Держава визнає арбітражні рішення як обов`язкові і приводить їх до виконання згідно з процесуальними нормами тієї території, де запитується визнання і приведення у виконання цих рішень, на умовах, викладених у нижченаведених статтях Конвенції.

Стаття 4 вказаної Конвенції визначає, що для визнання і приведення у виконання рішення іноземного арбітражного суду сторона, яка просить про таке визнання і виконання, при подачі відповідного прохання надає: a) належним чином засвідчений оригінал арбітражного рішення або належним чином завірену копію такого; b) оригінал арбітражної угоди або її належним чином засвідчену копію. Якщо арбітражне рішення або угода викладені не офіційною мовою тієї країни, де порушене клопотання про визнання і приведення у виконання рішення, також надається переклад цих документів на офіційну мову. Переклад засвідчується офіційним чи присяжним перекладачем чи дипломатичною або консульською установою.

Згідно з вимогами частини четвертої статті 476 ЦПК України, до заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу додаються: 1) оригінал належним чином засвідченого арбітражного рішення або нотаріально завірена копія такого рішення; 2) оригінал арбітражної угоди або нотаріально звірена копія такої угоди; 3) документ, що підтверджує сплату судового збору; 4) копії заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу відповідно до кількості учасників судового розгляду; 5) довіреність або інший документ, що підтверджує повноваження особи на підписання заяви; 6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених у пунктах 1-3 та 5 цієї частини документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною радою України, якщо вони викладені іншою мовою.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення Арбітражного суду при Торгово - промисловій палаті у Варшаві від 07 липня 2021 року GEPowersp. zo.oдотрималося визначеного у ст. 475 ЦПК України трирічного строку на подання заяви про визнання і надання дозволу на виконання вказаного рішення.

З матеріалів справи також вбачається, що до заяви GEPowersp. zo.o долучено документи у відповідності до переліку, визначеного статтею 4 Конвенції, що узгоджуються з положеннями статті 476 ЦПК України та статті 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Перелік підстав для відмови у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу визначено в статті 478 ЦПК України, яка узгоджується з положеннями статті 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Вищевказаними нормами передбачено, що суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо:

1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть суду доказ того, що:

а) одна із сторін в арбітражній угоді була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або

б) сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або

в) рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або

г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або

ґ) рішення ще не стало обов`язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або

2) якщо суд визнає, що:

а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або

б) визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Аналогічні підстави для відмови у визнанні та виконанні арбітражного рішення містяться і в статті 5 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 10 червня 1958 року).

Отже, тягар доведення наявності підстав для відмови у визнанні і виконанні арбітражного рішення покладається на сторону, яка заперечує проти заяви позивача.

За положеннями статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Боржник до суду не з`являвся, заперечень від Виробничо - господарського центру «Піраміда» проти поданої заяви про надання дозволу на виконання рішення Арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті у Варшаві від 07 липня 2021 року у справі не надійшло.

Так, згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Встановлено, що договірні відносини, що склалися між сторонами у арбітражній справі, за своєю правовою природою мають ознаки договору поставки.

Згідно положень частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що 29 березня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Західно-Українська енергетична компанія" (Україна) (Замовник) та фірмою AlstomPower Sp. zo.o. (Польща) (колишнє найменування Стягувача) (Виконавець) було укладено Контракт №ZC8/770/2010.

Арбітражна угода, на підставі якої спір було передано на розгляд Арбітражного суду, була укладена шляхом підписання вказаного Контракту, у п.п. 13.2., 13.3. якого міститься арбітражне застереження та договору від 20 квітня 2011 року.

20 квітня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Західно-Українська енергетична компанія" та фірмою AlstomPower Sp. zo.o. (колишнє найменування Стягувача) був укладений Договір № ЗУ-П/01 про відступлення права вимоги. У Договорі Сторони погодили, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Західно-Українська енергетична компанія" передає, а Боржник приймає усі права і обов`язки, що виникають з Контракту, в повному обсязі і на тих умовах, що існують на момент переходу прав, з моменту підписання цього Договору.

Відповідно до п. 4.1. Договору, цей Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов`язань Сторонами і проведення розрахунків між ними.

Відтак, внаслідок відступлення права вимоги (цесії) нове зобов`язання між сторонами не виникло, а відбулась заміна кредитора у вже існуючому (первісному) зобов`язанні в обсязі і на умовах, які існували на момент переходу прав.

Крім того, згода на вирішення спорів в арбітражі є однією з тих умов, на яких здійснюється відповідне право вимоги і які переходять до нового кредитора, а відтак дія арбітражного застереження, що міститься у Контракті, поширюється на нового кредитора, тобто Боржника. Відповідна позиція підтверджується висновком Верховного Суду у постанові від 23 травня 2018 року у справі № 10/21409/16.

22 березня 2016 року між Боржником та Стягувачем було укладено Додаткову угоду № 8 до Контракту, якою Сторони, у зв`язку з приналежністю фірми AlstomPowerSp. zo.o. (колишнє найменування Стягувача) до Холдингу GEта зміною назви на "GE Power sp. z о.о.", погодили внести зміни до реквізитів Виконавця у Контракті і викласти їх у редакції, де, відповідно, Виконавцем виступає Стягувач під своїм теперішнім найменуванням - Фірма GE Power sp. z о.о.

Жодним з вищезазначених доповнень до Контракту змін до арбітражного застереження у п.п. 13.2., 13.3. не вносилося. Жодних додаткових змін до Контракту, що б змінювали сторін спору, їхніх найменувань та стосувалися б іншим чином арбітражної угоди між Сторонами укладено не було.

Представником заявника в судовому засіданні зазначено, що докази щодо понесених судових витрат буде подано протягом 5 днів, відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Крім того, на підставі статті 141 ЦПК України з боржника на користь GE Powersp. zo.oпідлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого заявником судового збору за подання до суду заяви у розмірі 1 135 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 473, 477, 478 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 в інтересах GE Powersp. zo.oпро визнання і надання дозволу на виконання рішення Арбітражного суду при Торгово - промисловій палаті у Варшаві від 07 липня 2021 року в справі №SA100/20 за позовом GE Powersp. zo.oдо Виробничо - господарського центру «Піраміда» про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Визнати і надати дозвіл на виконання рішення Арбітражного суду при Торгово - промисловій палаті у Варшаві від 07 липня 2021 року в справі №SA 100/20 за позовом GE Powersp. zo.oдо Виробничо - господарського центру «Піраміда» про стягнення заборгованості за договором № ZC8/770/2010 від 29.03.2010 року (зі змінами).

Видати виконавчий лист на примусове стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-господарський центр «Піраміда» (; юридична адреса: 79017, Україна, Львівська обл., м. Львів, вул. Вахнянина, буд. 8А) на користь компанії GE Powersp. z о.о. (реєстраційний номер: KRS; юридична адреса: вул. Інфланцка, 4С, 00-189 Варшава, Польща) 2 062 120,00 євро з урахуванням пені за прострочення оплати від 27 грудня 2018 року до дня оплати, витрат на арбітражне провадження, в тому числі арбітражний і реєстраційний збір, у розмірі 138 499 злотих, витрат на процесуальне представництво в розмірі 130 315,48 злотих.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-господарський центр «Піраміда» (; юридична адреса: 79017, Україна, Львівська обл., м. Львів, вул. Вахнянина, буд. 8А) на користь компанії GEPowersp. zо.о. (реєстраційний номер: KRS; юридична адреса: вул. Інфланцка, 4С, 00-189 Варшава, Польща) витрати зі сплати судового збору за подання заяви в розмірі 1 135,00 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 15 грудня 2021 року.

Суддя Т.А. Семенюк