Провадження №: 4-с/755/20/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" лютого 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Гончарука В.П.

при секретарі Гриценко О.І.

з участю сторін:

скаржника: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: стягувач - Акціонерне товариство «ПроКредит Банк», суб`єкт оскарження - Баришівський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на дії державного виконавця,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м Києва перебуває цивільна справа за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: стягувач - Акціонерне товариство «ПроКредит Банк», суб`єкт оскарження - Баришівський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на дії державного виконавця.

Відповідно до вимог скаржник ОСОБА_1 просить суд :

Визнати незаконними дії державного виконавця Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Качур Т.М. щодо винесення постанов про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію ОСОБА_1 ;

Скасувати постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію № 45170021, № 45169061;

Стягнути з Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Представник суб`єкта оскарження в зал судового засідання не з`явився, але надав до суду свої письмові пояснення в яких заперечував щодо задоволення скарги, мотивуючи це тим, що боржником пропущені строки звернення до суду, визначеного ст. 449 ЦПК України, а саме про те, що божник дізнався про оспорювані постанови, на підставі яких здійснювалося відрахування з його заробітної плати 2 липня 2020 р., а також те, що боржника було звільнено з займаної посади 14 вересня 2020 р., надавши до суду копію виконавчого провадження, а також корпію наказу про звільнення.

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до заявлених вимог, заявник просить суд: визнати протиправною та скасувати постанови головного державного виконавця Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській обл. Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській обл. Качур Т.М. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію № 45170021 та № 45169061 винесених 6.11.2019 р.

Відповідно до ст. 449 Цивільного процесуального кодексу України, скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як роз`яснено в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Як вбачається з матеріалів справи за твердженням скаржника ОСОБА_1 про наявність оспорюваних постанов він дізнався 7 липня 2020 р. в бухгалтерії свого підприємства.

Строк звернення зі скаргою слід відраховувати з 7.07.2020 року.

Але зі скаргою ОСОБА_1 , звернувся до суду тільки 24.11.2020 р.

В судовому засіданні представник скаржника не зміг пояснити поважність причин пропуску строку звернення зі скаргою.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції, заява №183571/91» (Caseof Hornsbyv. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду. Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду одній зі сторін…».

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У пункті 41 рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ст. 126 Цивільного процесуального кодексу України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 12 ЦПК України визначено, що Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Аналізуючи вищевикладене суд приходить до висновку про залишення скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: стягувач - Акціонерне товариство «ПроКредит Банк», суб`єкт оскарження - Баришівський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на дії державного виконавця без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 126, 260, 353, 354, 447-449 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: стягувач - Акціонерне товариство «ПроКредит Банк», суб`єкт оскарження - Баришівський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на дії державного виконавця залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 17.02. 2020 року.

Суддя