КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 363/5381/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

при секретарі Гайворонському В. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно В» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Студзінського Максима Анатолійовича на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 лютого 2021 року в складі судді Рудюка О. Д.,

встановив:

16.12.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Техно В» (далі - ТОВ «Техно В») звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь збитки в розмірі 59 100 грн, що складаються з: 57 000 грн - фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля HONDA Accord, р.н. НОМЕР_1 ; 2 100 грн - вартість складення звіту про визначення вартості відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Також просило стягнути з відповідача на свою користь судові витрати в розмірі 1 921 грн.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначав, що 22.06.2019 об 11 год. 56 хв. на 28 км автодороги Р-69, після переїзду Київської ГЕС в напрямку руху до заміського комплексу Sobi Club (Вишгородський район, в сторону с. Хотянівка) автомобіль HONDA Accord, р.н. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ТОВ «Техно В», під керуванням ОСОБА_2 , зупинився на безпечній відстані за автомобілем Chevrolet Niva, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , в пробці, що утворилася перед світлофором. В момент зупинки в задню частину автомобіля HONDA Accord в`їхав автомобіль Daewoo LANOS, р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобіль HONDA Accord, р.н. НОМЕР_1 , в`їхав в задню частину Chevrolet Niva, р.н. НОМЕР_2 . В результаті зіткнення автомобіля Daewoo LANOS, р.н. НОМЕР_3 , з задньою частиною автомобіля HONDA Accord, р.н. НОМЕР_1 , та зіткнення автомобіля HONDA Accord, р.н. НОМЕР_1 з задньою частиною автомобіля Chevrolet Niva, р.н. НОМЕР_2 , автомобіль HONDA Accord, р.н. НОМЕР_1 , отримав значні механічні пошкодження.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 14 серпня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

24.06.2019 позивачем у встановлені п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строки повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду страхову компанію ТДВ «Страхова компанія «Київ РЕ», в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 .

В порушення вимог п. 34.2. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ТДВ «СК «Київ РЕ» не направило свого представника на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП.

06.08.2019 позивач дізнався з офіційного сайту МТСБУ, що ТДВ «СК «Київ РЕ» втратило статус асоційованого члена та припинило членство в МТСБУ з 01.08.2019.

З інформації, розміщеної на офіційному сайті Нацкомфінпослуг, позивач дізнався про те, що за заявою самого ТДВ «СК «Київ РЕ» 11.07.2019 були анульовані всі ліцензії цього товариства в сфері послуг страхування.

Згідно з інформацією, наявною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТДВ «СК «Київ РЕ» не перебуває в процесі припинення та має 27 виконавчих проваджень, відкритих у відношенні нього як боржника. При цьому, за адресою реєстрації свого місцезнаходження товариство не знаходиться.

Враховуючи викладене, позивач дійшов висновку не подавати заяву про страхове відшкодування до ТДВ «СК «Київ РЕ», а звернутися безпосередньо до винної особи.

20.11.2019 позивач отримав Звіт суб`єкта оціночної діяльності № 50544 про оцінку колісного транспортного засобу HONDA Accord, р.н. НОМЕР_1 , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 50 218,66 грн.

Згідно з актом наданих послуг № 420 від 02.09.2019 та платіжним дорученням № 239 від 02.09.2019 позивач заплатив ТОВ «БРІТІШ АВТО КЛАБ» за експертну оцінку свого транспортного засобу та оформлення звіту № 50544 від 20.11.2019 р. 2 100 грн.

Фактично позивач сплатив 57 000 грн за відновлювальний ремонт свого автомобіля, що підтверджується актом виконаних робіт № 22 від 03.12.2019 та платіжним дорученням № 342 від 09.12.2019.

Посилаючись на вказані обставини та вимоги ст. 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15 лютого 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Техно В» у відшкодування матеріальної шкоди 59 100 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921 грн.

В поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Студзінський М. А. просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Посилається на ті підстави, що судом першої інстанції допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Вважає, що матеріали справи не містять жодного належного і допустимого доказу на підтвердження висновків суду про обґрунтованість позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Техно В» просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Посилається на ті підстави, що апеляційна скарга не містить пояснень, в чому саме полягає невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та які норми матеріального права були застосовані не правильно. Апеляційна скарга не містить жодних посилань саме на обставини справи, на докази, які були досліджені в процесі розгляду справи, не оскаржений причино-наслідковий зв`язок між обставинами справи та висновками суду першої інстанції щодо них. Так само апеляційна скарга не містить посилань на жодну норму матеріального права, яку неправильно застосував суд першої інстанції.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Студзінський М. А. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Додатково пояснив, що страховик ТДВ «СК «Київ РЕ», з яким страхувальником ОСОБА_1 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позбавлений членства в МТСБУ з 01.08.2019. Страхова сума за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000 грн, за шкоду життю та здоров`ю -200 000 грн, франшиза - 0 грн. Вважає, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем, оскільки не є тією особою, яка має відповідати за позовом. Вимогу про відшкодування шкоди має бути заявлено до страховика ТДВ "СК "Київ РЕ" в межах ліміту відповідальності страховика.

Представник ТОВ «Техно В» - Сливченко Г. В. просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 22.06.2019 близько 12 год. ОСОБА_1 на автодорозі Київ-Десна, 28 км, Київська область, Вишгородський район, керуючи автомобілем Daewoo LANOS, р.н. НОМЕР_3 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем HONDA Accord, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобілем Chevrolet Niva, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , власником автомобіля HONDA Accord, р.н. НОМЕР_1 , є ТОВ «Техно В» (а.с. 8).

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 14 серпня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до Звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 50544 від 20.11.2019, складеного суб`єктом оціночної діяльності СПД ФОП ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту автомобіля HONDA Accord, р.н. НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 50 218,66 грн, без урахування коефіцієнту фізичного зносу - 84 338,24 грн.

Згідно акта надання послуг №420 від 02.09.2019 та платіжного доручення №239 від 02.09.2019, позивачем за експертну оцінку майна сплачено 2 100 грн.

Відповідно до платіжного доручення №342 від 09.12.2019, ТОВ «Техно В» сплатило СПД ФОП ОСОБА_5 - 57 000 грн за рах. №22 від 03.12.2019 за з/частини та рихт. роботи (а.с. 58).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ТДВ «СК «Київ РЕ» відповідно до полісу №АО127612, який був діючим станом на 22.06.2019.

Ухвалюючи рішення про стягнення фактичної вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з законності та обґрунтованості заявлених позовних вимог, що підтверджуються зібраними у справі доказами.

Апеляційний суд не може повністю погодитись з висновком суду першої інстанції у вказані частині з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страховавиплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV устраховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Уклавшидоговір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

З наданих суду документів вбачається, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована у ТДВ «СК «Київ РЕ» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО127612, вказаний договір був діючим, а відтак підлягав виконанню.

Доводи позивача про те, що розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 11 липня 2019 року анульована ліцензія ТДВ «СК «Київ РЕ» на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відтак подавати заяву до цього страховика не має сенсу, є безпідставними та не ґрунтуються на нормах матеріального права, оскільки на час видачі полісу страхування страховик мав ліцензію на здійснення обов`язкового страхування, а відтак договір страхування є дійсним і його чинність не втрачається у зв`язку із анулюванням ліцензії страховика.

Статтею 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» врегульовано питання припинення членства в МТСБУ, зокрема повне членство страховика в МТСБУ припиняється у разі позбавлення страховика - повного члена МТСБУ такого статусу, втрати цим страховиком статусу асоційованого члена МТСБУ або виключення такого страховика із членів МТСБУ. Страховик, членство якого у МТСБУ припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Статтею 20 вказаного Закону встановлено, що у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Підпунктом «а» пункту 41.2 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Такі висновки зазначені в ухвалі Великої Палати Верховного Суду у справі №753/15214/16.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про покладення повної відповідальності за завдану позивачу матеріальну шкоду на відповідача, який застрахував свою цивільну відповідальність, не ґрунтується на нормах матеріального права, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності та не враховує висновки Верховного Суду, чим порушено вимоги ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якійзавдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Позивач не залучив страховика до участі у даній справі і відповідних позовних вимог до нього не пред`явив.

При цьому, не притягнення до участі у справі у якості відповідача страховика, на думку колегії суддів, не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, так як з наданих позивачем документів наявна можливість визначити розмір страхового відшкодування, який підлягав виплаті позивачу страховою компанією.

З наданих суду позивачем документів вбачається, що фактично відновлювальний ремонт автомобіля позивача становив 57 000 грн, що підтверджується відповідними актами та платіжним дорученням, які оспорені відповідачем не були.

За таких обставин, ОСОБА_1 , як винна у ДТП особа, зобов`язаний сплатити ТОВ «Техно В» різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що становить 6 781, 34 грн ( 57 000 грн - 50 218,66 грн).

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди неповно з`ясовані обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, при розгляді справи допущені порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому рішення суду підлягає зміні в цій частині шляхом зменшення суми стягнення з 59 100 грн до 8 881,34 грн ( 59 100 грн - 50 218,66 грн).

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а судове рішення - зміні, сума стягнутого з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Техно В" судового розбору в розмірі 1 921 грн підлягає зменшенню до 288,73 грн (15,03% задоволених позовних вимог).

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено 2 881,50 грн.

З огляду на розмір задоволених вимог апеляційної скарги (84,97%), з ТОВ "Техно В" на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню за її подання судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 448,41 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Студзінського Максима Анатолійовича задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 лютого 2021 року змінити, зменшивши суму відшкодування, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно В», з 59 100 грн до 8 881,34 грн, а суму судового збору з 1 921 грн до 288,73 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно В» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 448,41 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 16 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк