Справа № 459/2917/20
Провадження № 2/459/198/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Рудакова Д.І.,

з участю секретаря судового засідання Яковенко І.Л.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи: Органу опіки та піклування виконавчого комітету Червоноградської міської ради, про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визначити місце проживання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним.

На обґрунтування позову послалася на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 14.05.2016 року. Від подружнього життя мають сина ОСОБА_3 , який проживає з ним та перебуває на його утриманні. Сторони фактично розійшлися і сім`я фактично перестала існувати. Стверджує, що відповідач вчиняє на дитину як психологічний так і моральний тиск, провокує конфлікти.

Просить позов задовольнити та судові витрати просить покласти на відповідача.

28.10.2020 року ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження і з метою виконання вимог ч. 1 ст. 189 ЦПК України розпочати підготовче провадження у справі, призначено підготовче засідання.

04.12.2020року, 24.12.2020року та 20.01.2021року підготовче засідання відкладалося.

У встановлений судом строк відповідач відзив не подала.

Сторони у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву, про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду заяву, про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Представник третьої особи орган опіки та піклування представленого належною особою, службою у справах дітей Червоноградської міської ради надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Підтримала рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 28.01.2021року про доцільність проживання малолітнього сина ОСОБА_3 з батьком.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідач на стадії підготовчого провадження визнала позовні вимоги. Дослідив матеріали справи суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі про задоволення позовних вимог.

Судом встановлені наступні обставини справи:

14.05.2016року між сторонами було укладено шлюб, актовий запис 72, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 14.05.2016року Серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

ОСОБА_1 є батьком неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Червоноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 650 (а.с. 7).

ОСОБА_2 є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Червоноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 650 (а.с. 7).

З копії паспорта серії НОМЕР_2 : ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4)

Згідно копії рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 26.11.2020року, яке набрало законної сили 27.12.2020року, шлюб між сторонами розірвано (а.с. 46-47).

Як видно з рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 28.01.2021року про доцільність проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 - є доцільним (а.с. 43).

В даний час сторони проживають окремо один від одного.

Неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає спільно з батьком, який забезпечує його всім необхідним для життя, розвитку дитини.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. При цьому суд також враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, враховуючи, створення батьком належних умов для проживання, виховання та забезпечення дитини, визнання позову відповідачкою, виходячи в першу чергу з інтересів дитини, суд приходить до переконання про наявність підстав для визначення місця проживання дитини з батьком, крім того, дитина має проживати з одним із батьків, зважаючи на те, що батьки мають рівні права і обов`язки щодо виховання та розвитку дитини незалежно від того, що проживають окремо один від одного, беручи до уваги, що місце проживання дитини з одним із батьків не перешкодою для іншого щодо виконання як обов`язків так і здійснення прав, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Ураховуючи визнання відповідачем позову в повному обсязі, беручи до уваги задоволення позову, суд, керуючись вимогами ч.1 ст. 142, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України дійшов висновку, що позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а решту частину сплаченого ним судового збору у розмірі 420,40 грн. слід стягнути з відповідача на його користь.

Керуючись ст.ст. 12, 263-265, 268, 273, 354ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ).

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50% сплаченого судового збору у розмірі 420,40 грн. відповідно до квитанції № 35 від 19.10.2020 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 420,40 грн. сплаченого судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.02.2021року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою, АДРЕСА_1 ),

Третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Червоноградської міської ради (Код , м. Червоноград, пр.. Шевченка, 19, Львівська область).

Головуючий: Д. І. Рудаков