Справа № 303/6973/21
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів: Кожух О.А., Фазикош Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 вересня 2021 року, головуюча суддя Морозова Н.Л., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за борговим зобов`язанням у розмірі 50 000 Доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 1 369 820 гривень, 3% річних 135 443,29 гривень та судові витрати.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 про стягнення боргу визнано неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на її незаконність, а справу повернути до суду першої інстанції для розгляду. Апелянт зазначав, що подана ним позовна заява відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові) (п.6 ч.1 ст.353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не виконані недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі суду від 06 вересня 2021 року про залишення позову без руху, а саме - не виконані щодо оформлення доданих до позовної заяви копій документів відповідно до вимог ст.95 ЦПК України, а саме, що відповідно до пп. 4.1 п.4 та пп. 5.27 п.5 ДСТУ відмітка про засвідчення копії документа оформляється шляхом проставлення на копії документа "Згідно з оригіналом", зазначення назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, а також дати засвідчення копії, а також, що позивачем не зазначено щодо наявності у нього або іншої особи оригінал письмової розписки від 12.03.2018 року - як доказ. Крім цього, якість копії розписки, яка міститься в матеріалах справи позбавляє можливості прочитати значну частину тексту.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що 14 вересня 2021 року до канцелярії суду позивачем ОСОБА_1 на виконання ухвали судді від 06.09.2021 про залишення позовної заяви без руху подано заяву до якої приєднано належним чином посвідчену копію розписки.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Тобто, ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що, за загальним правилом, документи мають подаватися в оригіналі або належним чином завірені копії. Заявник, який подає документи в копіях, має вказати про наявність у нього або іншої особи оригіналу. Засвідчення вірності копії документа оригіналу здійснюється шляхом проставлення власноручного підпису і дати. Особа має право завіряти копії лише тих документів, оригінали яких знаходяться у неї.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Також ЄСПЛ зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (пункт 110 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі "Шишков проти Росії").

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції").

За такого, посилання суду першої інстанції на невиконання в повному обсязі ухвали про залишення позовної заяви без руху, зокрема через не засвідчення частини копій документів - не є достатніми підставами для повернення позовної заяви заявнику.

Якщо суд першої інстанції вважав, що позивачем не в повній мірі усунуто недоліки вказані в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, суду необхідно було продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків.

Отже, ухвала суду першої інстанції обмежує права позивача та перешкоджає йому у доступі до правосуддя.

Також колегія суддів виходить з того, що визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 189, п.п. 5, 7, 10 ч. 1 ст. 197 ЦПК України можливо на стадії підготовчого провадження.

Оцінка законності та обґрунтованості позовних вимог позивача має бути надана судом під час розгляду справи по суті.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для визнання позовної заяви ОСОБА_1 неподаною та її повернення, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для вирішення питання про можливість відкриття провадження у справі у передбаченому законом порядку відповідно до приписів ст. 379 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 вересня 2021 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції зі стадії відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови суду складено 17 грудня 2021 року.

Головуючий

Судді