Справа № 283/484/21
провадження №2/283/344/2021
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

13 грудня 2021 року Малинський районний суд Житомирської області в складі під головуванням судді Ярмоленка В.В. з секретарем судового засідання Селіною А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині цивільну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2

до Малинської державної нотаріальної контори Житомирської області та ОСОБА_3 , який є спадкоємцем після смерті дружини ОСОБА_4 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Малинське районне комунальне підприємство з технічної інвентаризації Житомирської обласної ради, ОСОБА_5

про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину, скасування запису про державну реєстрацію права власності, визнання права власності у порядку спадкування за правом представлення,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін.

11.02.2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину, скасування запису про державну реєстрацію права власності, визнання права власності у порядку спадкування за правом представлення.

Предметом позовних вимог є наступне:

-визнання недійсним та скасування Свідоцтва про право на спадщину за законом на 5/12 часток житлового будинку з відповідними господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , зареєстроване в реєстрі за №4454, видане Малинською державною нотаріальною конторою Житомирської області 24.12.2009 року на ім`я ОСОБА_4 у частині спадкування на 11/48 частин житлового будинку з надвірними будівлями;

-скасування запису про державну реєстрацію права власності на 5/12 часток житлового будинку з відповідними господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , зареєстроване Малинським районним комунальним підприємством з технічної інвентаризації Житомирської обласної ради за №275 в книзі 2 від 04.08.2010 року за ОСОБА_4 у частині права власності на 11/48 частин житлового будинку з надвірними будівлями;

-визнання за ОСОБА_1 , 1989 року народження, у порядку спадкування за правом представлення у частці, яка б належала його батьку ОСОБА_7 , права власності на 3/32 частини житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , після смерті баби ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-визнання за ОСОБА_2 , 1995 року народження, у порядку спадкування за правом представлення у частці, яка б належала його батьку ОСОБА_7 , права власності на 3/32 частини житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , після смерті баби ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підставою позовних вимог є те, що згідно архівних даних на житловий будинок АДРЕСА_1 , право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна зареєстроване за наступними суб`єктами:

- за ОСОБА_7 (батьком позивачів) - на 1/3 частину домоволодіння (або 4/12 частин домоволодіння) на підставі Договору дарування, посвідченого Малинською державною нотаріальною конторою від 17.08.1993 року за №3154;

- за ОСОБА_9 (дідом позивачів) - на ј частину домоволодіння (або 3/12 частин домоволодіння) на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого будинку, посвідченого Малинською державною нотаріальною конторою 13.04.1956 року за №1003;

За ОСОБА_4 - на 5/12 частин домоволодіння на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Малинською державною нотаріальною конторою від 24.12.2009 року за №4454.

17.08.1993 року ОСОБА_9 (дід позивачів) склав заповіт на користь свого сина ОСОБА_7 (батька позивачів), яким заповідав останньому належну йому на праві власності частку житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 . Заповіт посвідчено державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори Сотніченко І.В. та зареєстровано в реєстрі за №3155.

Також 17.07.1993 року ОСОБА_9 подарував сину ОСОБА_7 1/3 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 на підставі Договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори Житомирської області Сотніченко І.В. та зареєстрованого в реєстрі за №3154.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Малині Житомирської області помер дід позивачів ОСОБА_9 , після смерті якого відкрилася спадщина на все належне спадкодавцю за життя майно, в тому числі на спірне домоволодіння по АДРЕСА_1 .

За заявою сина спадкодавця ОСОБА_7 (батька позивачів) та дружини спадкодавця (баби позивачів) ОСОБА_8 у Малинській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа №422-2006. Отже, на ім`я ОСОБА_8 31.07.2007 року було видане Свідоцтво про право власності, зареєстроване в реєстрі за №4984. З даного документу вбачається, що ОСОБА_8 є власником Ѕ частки в спільному майні, придбаному подружжям за час шлюбу.

Разом з цим, ОСОБА_8 мала право на обов`язкову долю у спадщині після смерті свого чоловіка ОСОБА_9 на підставі ст.1241 ЦК України, як непрацездатна вдова, проте юридично не оформила своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_2 , помер батько позивачів ОСОБА_7 , після смерті якого відкрилася спадщина на все належне спадкодавцю за життя майно.

За заявою його сина ОСОБА_1 та дружини ОСОБА_5 , яка діяла, в тому числі і в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , в Малинській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа №269-2007.

10.10.2020 року державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори Ходаківською Л.В. було видано наступні свідоцтва про право на спадщину за законом в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 :

- Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №1-928, видане на ім`я дружини спадкодавця ОСОБА_5 на 7/36 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 ;

- Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №1-929, видане на ім`я сина спадкодавця ОСОБА_1 на 7/36 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 ;

- Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №1-930, видане на ім`я сина спадкодавця ОСОБА_2 на 7/36 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Малині Житомирської області померла баба позивачів ОСОБА_8 , після смерті якої відкрилася спадщина на все належне спадкодавцю за життя майно.

За заявою онуків померлої ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , а також доньки ОСОБА_4 державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори була заведена спадкова справа №259/2009.

24.12.2009 року на ім`я доньки спадкодавця ОСОБА_4 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №4454. Спадкове майно, на яке видано дане свідоцтво складається з 2/3 часток житлового будинку з відповідними господарськими будівлями АДРЕСА_1 , з якої: 1/3 частка належала померлій ОСОБА_8 , а 1/12 частина належала померлому ОСОБА_9 , спадкоємцем якого і була його дружина ОСОБА_8 , яка мала право на обов`язкову долю в спадщині у відповідності до ст.1241 ЦК України, що прийняла спадщину, але юридично не оформила своїх спадкових прав.

Отже, позивачі вважають, що 1/3 частка житлового будинку по АДРЕСА_1 за правом спадкування за законом з урахуванням положень ч.1 ст.1266 ЦК України після смерті ОСОБА_8 мала б успадковуватися у двох рівних частках між донькою померлої ОСОБА_4 та позивачами, як онуками померлої баби - у тій частці, що належала б їх батькові ОСОБА_7 , якби він був живий на час відкриття спадщини, а саме: 1/6 частина - ОСОБА_4 (1/3:2=1/6), 1/12 частина - ОСОБА_1 (1/3:2:2=1/12), 1/12 частина - ОСОБА_2 (1/3:2:2=1/12).

З метою реалізації своїх спадкових прав після смерті баби ОСОБА_8 позивачі звернулися до Малинської державної нотаріальної контори Житомирської області, однак постановою державного нотаріуса їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, оскільки право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 вже зареєстровано у цілій частині без зазначення інформації про власника, на котрого було зареєстровано 5/12 частин домоволодіння.

Разом з цим, 25.01.2021 року з листа нотаріуса позивачам стало відомо про те, що їхні права на отримання спадщини після смерті баби ОСОБА_8 порушені внаслідок незаконно виданого Малинською ДНК 24.12.2009 року Свідоцтва про право на спадщину за законом на 5/12 часток на ім`я ОСОБА_4 , з подальшою державною реєстрацією права власності на вказану частку за відповідачем.

На думку позивачів, незаконність свідоцтва про право на спадщину полягає у наступному: у неправильному визначенні частки обов`язкової долі ОСОБА_8 в спадщині після смерті чоловіка ОСОБА_9 ; видачі свідоцтва без урахування права позивачів на спадкування на підставі поданих заяв про прийняття спадщини за правом представлення згідно ст.1266 ЦК України.

Неправильність визначення частки обов`язкової долі ОСОБА_8 в спадщині після смерті чоловіка ОСОБА_9 , на думку позивачів, полягає у наступному.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя від 31.07.2007 року за №4984, виданого Малинською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_9 належала ј частка домоволодіння по АДРЕСА_1 , яку за заповітом успадкував його син ОСОБА_7 .

Згідно ч.1 ст.1241 ЦК України непрацездатна вдова спадкує незалежно від заповіту половину частки, яка б їй належала у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Таким чином, на день смерті ОСОБА_9 за законом мали б право спадкувати три особи: дружина ОСОБА_8 , син ОСОБА_7 , донька ОСОБА_4 .

Отже, частка ОСОБА_8 , яка б належала їй у разі спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_9 на майно, що складалося з ј частин домоволодіння, становить 1/12 (1/4 х 1/3 = 1/12), а обов`язкова її частка згідно ст.1241 ЦК України становить половину від вказаної частини, тобто 1/24 (1/12 х Ѕ = 1/24).

Таким чином, повна частка ОСОБА_8 складає 3/8 (1/3 її частки, як одній з подружжя + 1/24 її частки, як непрацездатної вдови = 9/24 = 3/8), а не 5/12, як було визначено нотаріусом.

Крім того, після смерті ОСОБА_8 у позивачів, як у її онуків виникло право на спадкування за правом представлення у тій частці, яка б належала їх батькові та сину спадкодавця ОСОБА_7 , якби він був живий на час відкриття спадщини після смерті матері.

З урахуванням вимог ст.ст. 1218,1261,1266,1269 ЦК України ОСОБА_4 мало б бути видано свідоцтво про право на спадщину за законом лише на половину майна після смерті матері, а саме 3/16 (3/8 х Ѕ = 3/16), а інша частина мала б бути розподілена між позивачами порівно по 3/32 частини (3/16 х Ѕ = 3/32). Не дивлячись на це, державним нотаріусом було зареєстровано право власності за ОСОБА_4 на повну частку у домоволодінні, належній її матері ОСОБА_8 . Таким чином, Свідоцтво про право власності за законом, видане на ім`я ОСОБА_4 є незаконним та підлягає визнанню недійсним у частині 11/48 часток (5/12 - 3/16 = 11/48). Відповідно, підлягає скасуванню і право власності, зареєстроване за відповідачем на спірну частку житлового будинку з надвірними будівлями.

Явка та позиція сторін по справі щодо спору:

Представник позивачів адвокат Івашкевич О.Г., яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі Договорів про надання правової допомоги №2 та №1 від 26.02.2021р. та Ордерів на надання правової допомоги серії ЖТ №095353, №095352 від 01.03.2021р., в судове засідання не з`явилася, 13.12.2021 року подала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та розглядати справу без її участі, не заперечила щодо ухвалення заочного рішення по справі.

Представник відповідача Малинської державної нотаріальної контори Житомирської області в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява за підписом завідувача нотаріальною конторою Іваненко О.М., згідно якої остання просить проводити розгляд справи без її участі, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_3 , який прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_4 (первісного відповідача) та залучений до участі у судовому розгляді справи на підставі ухвали суду, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, жодних заяв, клопотань від нього до суду не надходило, відзив на позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з доказами на підтвердження обставин на яких він ґрунтується не подав.

Представник третьої особи Малинського районного комунального підприємства з технічної інвентаризації Житомирської обласної ради в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява за підписом т.в.о. начальника МРКПзТІ ЖОР Харченко М.М., згідно якої останній просить проводити розгляд справи без участі представника підприємства.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача, який належним чином повідомлений про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності сторони, що, в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, заслухавши пояснення сторін, вважає необхідним частково задовольнити позов ОСОБА_11 та ОСОБА_2 , виходячи з наступного.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Відповідно до Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої приватної власності, з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно від 09.12.1955 року, ОСОБА_9 надано право на будівництво домоволодіння (а.с.55-57). Згідно реєстраційного напису на вказаному договорі від 1965 року, житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_9 (а.с.57 зворот).

17.08.1993 року ОСОБА_9 склав заповіт на користь свого сина ОСОБА_7 , яким заповідав останньому належну йому на праві власності частку житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 . Заповіт посвідчено державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори Сотніченко І.В. та зареєстровано в реєстрі за №3155 (а.с.34-35).

Також 17.07.1993 року ОСОБА_9 подарував сину ОСОБА_7 1/3 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 на підставі Договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори Житомирської області Сотніченко І.В. та зареєстрованого в реєстрі за №3154. Згідно даного Договору, 1/3 частина жилого будинку належить дарителю ОСОБА_9 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого будинку, посвідченого Малинською державною нотаріальною конторою 13.04.1956 року №1003 та зареєстрованого в Коростенському бюро технічної інвентаризації в реєстрову кадастрову книгу 275 (а.с.67).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Малині Житомирської області помер ОСОБА_9 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис про смерть №76 (а.с.11). Після смерті ОСОБА_9 відкрилася спадщина на все належне спадкодавцю за життя майно, в тому числі на спірне домоволодіння по АДРЕСА_1 .

За заявою сина спадкодавця ОСОБА_7 та дружини спадкодавця ОСОБА_8 у Малинській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа №422-2006 (а.с.81-89).

Згідно наявного в матеріалах спадкової справи №422-2006 витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно індексний номер 15352935 від 25.07.2007р., ОСОБА_9 був власником 2/3 частин житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого Малинською державною нотаріальною конторою 13.04.1956 року за №1003. Загальна площа будинку складає 76,0 кв.м., житлова площа - 29,8 кв.м. (а.с.86).

Отже, на ім`я ОСОБА_8 31.07.2007 року було видане Свідоцтво про право власності, зареєстроване в реєстрі за №4984. З даного документу вбачається, що ОСОБА_8 є власником Ѕ частки в спільному майні, придбаному подружжям за час шлюбу. Ѕ частка зазначеного майна залишається у власності ОСОБА_8 (а.с.89).

Разом з цим, ОСОБА_8 мала право на обов`язкову долю у спадщині після смерті свого чоловіка ОСОБА_9 на підставі ст.1241 ЦК України, як непрацездатна вдова, проте юридично не оформила своїх спадкових прав.

16.11.2006 року в АДРЕСА_2 , помер ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть міської адміністрації с. Жалани р-н Тепліце (а.с.12-14). Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на все належне спадкодавцю за життя майно.

За заявою його сина ОСОБА_1 та дружини ОСОБА_5 , яка діяла, в тому числі і в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , в Малинській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа №269-2007 (а.с.62-79).

10.10.2020 року державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори Ходаківською Л.В. було видано наступні свідоцтва про право на спадщину за законом в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 :

- Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №1-928, видане на ім`я дружини спадкодавця ОСОБА_5 на 1/3 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 . Спадщина, на яку в указаній частці видане дане Свідоцтво складається з 7/12 частин домоволодіння, ј частка якого належала померлому ОСОБА_9 на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 09.12.1955р. та 1/3 частина будинку належала ОСОБА_7 на підставі Договору дарування від 17.08.1993р. Отже, Свідоцтво про право на спадщину видано ОСОБА_5 на 7/36 частин житлового будинку (а.с.72 зворот);

- Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №1-929, видане на ім`я сина спадкодавця ОСОБА_1 на 1/3 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 . Спадщина, на яку в указаній частці видане дане Свідоцтво складається з 7/12 частин домоволодіння, ј частка якого належала померлому ОСОБА_9 на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 09.12.1955р. та 1/3 частина будинку належала ОСОБА_7 на підставі Договору дарування від 17.08.1993р. Отже, Свідоцтво про право на спадщину видано ОСОБА_5 на 7/36 частин житлового будинку (а.с.73);

- Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №1-930, видане на ім`я сина спадкодавця ОСОБА_2 на 1/3 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 . Спадщина, на яку в указаній частці видане дане Свідоцтво складається з 7/12 частин домоволодіння, ј частка якого належала померлому ОСОБА_9 на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 09.12.1955р. та 1/3 частина будинку належала ОСОБА_7 на підставі Договору дарування від 17.08.1993р. Отже, Свідоцтво про право на спадщину видано ОСОБА_5 на 7/36 частин житлового будинку (а.с.73 зворот).

Вищевказані Свідоцтва зареєстровані в Спадковому реєстрі, про що свідчать відповідні витяги індексні номери 62019491, 62019497, 62019503 від 10.10.2020 року (а.с.74-76).

Також право спільної часткової власності на 7/36 частин житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що свідчать відповідні витяги з ДРРП індексні номери 227664045, 227664063 та 227664084 від 10.10.2020 року (а.с.77-79).

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Малині Житомирської області померла ОСОБА_8 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис про смерть №388 (а.с.10). Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина на все належне спадкодавцю за життя майно.

За заявою онуків померлої ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , а також доньки ОСОБА_4 державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори була заведена спадкова справа №259/2009 (а.с.48-60).

24.12.2009 року на ім`я доньки спадкодавця ОСОБА_4 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №4454. Спадкове майно, на яке видано дане свідоцтво складається з 2/3 часток житлового будинку з відповідними господарськими будівлями АДРЕСА_1 , з якої: 1/3 частка належала померлій ОСОБА_8 , а 1/12 частина належала померлому ОСОБА_9 , спадкоємцем якого і була його дружина ОСОБА_8 , яка мала право на обов`язкову долю в спадщині у відповідності до ст.1241 ЦК України, що прийняла спадщину, але юридично не оформила своїх спадкових прав. Також у вказаному Свідоцтві зазначено, що Свідоцтво про право на спадщину на ј частку майна, яке належало ОСОБА_9 не видано (а.с.38-39).

Вищезазначене Свідоцтво зареєстроване у Спадковому реєстрі, що підтверджується відповідним витягом індексний номер 22532263 від 24.12.2009 року (а.с.59-60).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 242168472 від 28.01.2021 року, право власності на 7/36 частин житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 , 7/36 частин - за ОСОБА_1 та 7/36 - за ОСОБА_5 (а.с.21).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 242168472 від 28.01.2021 року, право власності на 5/12 частин житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_4 (а.с.22-23).

З метою реалізації своїх спадкових прав після смерті баби ОСОБА_8 позивачі звернулися до Малинської державної нотаріальної контори Житомирської області, однак постановою державного нотаріуса №02-31/1137 від 12.11.2020 року їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, оскільки право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 вже зареєстровано у цілій частині (а.с.18).

Згідно листа Малинської державної нотаріальної контори №02-14/55 від 25.01.2021 року, на день смерті ОСОБА_8 залишилося майно:

-1/3 частка житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, виданого 31.07.2007 року №4984 Малинською державною нотаріальною конторою;

-1/12 частка житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_9 на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 09.12.1955 року, посвідченого Малинською державною нотаріальною конторою 13.04.1956 року №1003).

ОСОБА_8 , як дружина померлого ОСОБА_9 мала право на обов`язкову долю в спадщині відповідно до ст.1261 ЦК України. Вона вважається такою, що прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

До нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулася донька ОСОБА_8 ОСОБА_4 .

24.12.2009 року Малинською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 5/12 часток житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_4 з подальшою державною реєстрацією права власності останньої на вказану частку (а.с.20).

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть індексний номер 6 від 22.04.2021 року, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що вчинений актовий запис про смерть №50 (а.с.110).

За заявою чоловіка ОСОБА_4 ОСОБА_3 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Обертун С.М. була заведена спадкова справа №1/2021 (а.с.126-159). Сини спадкодавця ОСОБА_12 та ОСОБА_13 відмовилися від спадщини на користь свого батька ОСОБА_3 .

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.05.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Обертун С.М., спадкоємцем ОСОБА_4 є її чоловік ОСОБА_3 . Спадщина, на яку видано дане Свідоцтво складається з 5/12часток житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 (а.с.158).

Факт видачі Свідоцтва про право на спадщину зареєстровано в Спадковому реєстрі, що підтверджується відповідним витягом індексний номер 64759139 (а.с.159).

Процесуальні рішення, прийняті судом у ході розгляду справи:

Ухвалою суду від 08.07.2021 року замінено відповідача ОСОБА_14 на її спадкоємця - чоловіка ОСОБА_3 на підставі даних матеріалів спадкової справи №1/2021, заведеної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Обертун С.М.

Мотиви та застосовані норми права.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Під час розгляду справи судом було забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (стаття 129 Конституції України).

Згідно ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм законодавства.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з роз`яснень, викладених у п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним лише за рішенням суду.

Згідно зі ст. 66 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній на момент видачі спірного свідоцтва про право на спадщину №4454) передбачено, що на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.

Статтею 67 Закону України «Про нотаріат» визначено порядок видачі свідоцтва про право на спадщину. Зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна (стаття 68 Закону).

Крім того, порядок видачі свідоцтв про право на спадщину додатково врегульовано чинною на момент видачі спірного свідоцтва Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року№20/5.

Як встановлено судом у ході судового розгляду справи, після смерті ОСОБА_8 до Малинської державної нотаріальної контори звернулися з метою реалізації своїх спадкових прав донька померлої ОСОБА_4 та онуки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які мали право на спадкування за законом, як спадкоємці п`ятої черги, які включаються до складу першої черги замість спадкоємця ОСОБА_7 внаслідок того, що він помер до відкриття спадщини після смерті своєї матері. Суд звертає увагу на те, що син ОСОБА_8 ОСОБА_7 помер раніше спадкодавця. Тобто онуки, як спадкоємці п`ятої черги, набувають за допомогою права представлення право на спадкування за законом в першу чергу замість свого батька. Слід акцентувати увагу на тому, що нотаріуси не врахували зазначених вимог нормативно-правових актів та, як наслідок, видали свідоцтво лише одному спадкоємцю з трьох, при цьому невірно визначивши частку у житловому будинку, що входить до складу спадкового майна померлої. Отже, оскаржуване свідоцтво про право на спадщину, відповідно до якого проведено реєстрацію права власності на 5/12 частин житлового будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 видане з порушенням порядку такого видання, у зв`язку із чим були порушені майнові права позивачів, які підлягають захисту саме у спосіб визнання недійсним свідоцтва та застосування наслідків недійсності шляхом скасування запису про реєстрацію права власності, здійсненого на підставі такого свідоцтва.

Згідно пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються ВСІ спадкоємці за законом першої черги.

Для визначення розміру обов`язкової частки у спадщині важливим є визначення кола осіб, які б могли спадкувати за законом у разі відсутності заповіту, та визначення складу майна, з якого складається спадщина.

При визначенні розміру обов`язкової частки нотаріусу слід враховувати, що частиною першою статті 1241 Цивільного кодексу України встановлено, що обов`язкова частка у спадщині визначається незалежно від змісту заповіту у розмірі половини частки, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом.

Спочатку нотаріусом визначається дійсна вартість спадкового майна як заповідана, так і не заповідана, з урахуванням усіх спадкоємців за законом, які були б закликані до спадкування (у тому числі спадкоємців за правом представлення на частку їх рідних, які б мали бути спадкоємцями за законом, але померли до часу відкриття спадщини).

У ході судового розгляду справи було встановлено, що після смерті ОСОБА_15 спадкоємцями його майна (1/3 частини будинку) були його дружина ОСОБА_8 (її частка у спадковому майні 1/18 обов`язкової частки непрацездатної вдови у відповідності до ст.1241 ЦК України) та син ОСОБА_7 (7/36 частки спадкового майна) та дочка ОСОБА_4 (яка вважається такою, що не прийняла спдащину після смерті батька).

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина на (1/3 + 1/18) 7/18 частин будинку АДРЕСА_1 . При цьому 11/18 даного об`єкту нерухомого майна вже належали ОСОБА_7 .

Спадкоємцями майна померлої ОСОБА_8 були ОСОБА_4 та позивачі, які є синами ОСОБА_7 , та є спадкоємцями після смерті ОСОБА_8 за правом представлення та закликаються до спадщини на 7/36 частин відповідно до вимог ч.1 ст.1266 ЦК України. Тому, доля у спадщині позивачів становитиме 7/72 за кожним (7/36 х Ѕ = 7/72).

Таким чином, слід розподілити спадкове майно після смерті ОСОБА_8 наступним чином:

- 7/36 частин ОСОБА_4 та в подальшому її спадкоємцю ОСОБА_3 ;

- 7/72 частин позивачеві ОСОБА_1 ;

- 7/72 частин позивачеві ОСОБА_2 .

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на 5/12 часток житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , зареєстроване державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори 24.12.2009 року за №4454 та видане на ім`я ОСОБА_4 (5/12 частин визначено згідно спірного свідоцтва - 7/36 частин належних ОСОБА_4 = 8/36 частин = 2/9) в частині зайво виділених 2/9 частин вказаного спадкового майна, а також скасування запису про державну реєстрацію права власності на 5/12 часток вказаного домоволодіння, що міститься в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (номер запису 275 в книзі 2).

Керуючись ст. 13, 81,141, 263-265,273,354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім`я ОСОБА_4 , як спадкоємця після смерті ОСОБА_8 (померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблений актовий запис про смерть №388 від 25.11.2008р.) відносно спадкового майна, яке складається з 2/3 часток житлового будинку з відповідними господарськими будівлями АДРЕСА_1 , видане Малинською державною нотаріальною конторою 24.12.2009 року та зареєстроване в реєстрі за №4454 в частині 2/9 частин вказаного спадкового майна.

Скасувати в Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про право власності на 5/12 часток житлового будинку з відповідними господарськими будівлями АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (номер запису 275 в книзі 2).

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , мешканцем АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за правом представлення у частці, яка б належала його батькові ОСОБА_7 , право власності на 7/72 частин житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті баби ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про смерть №388 від 25.11.2008 року).

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , мешканцем АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за правом представлення у частці, яка б належала його батькові ОСОБА_7 , право власності на 7/72 частин житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті баби ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про смерть №388 від 25.11.2008 року).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , мешканця АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 5448,00 грн..

Заочне рішення може бути переглянуто Малинським районним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя